08.11.2022 Справа № 490/7846/21
н/п 1-кс/490/2888/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2021 року у справі №490/7846/21, -

ВСТАНОВИВ:
В проваджені СВ УСБУ в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000363 від 24.09.2021р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 361 КК України.
03 листопада 2022 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про скасування арешту, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2021 року у справі №490/7846/21.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2021 року у справі №490/7846/21 накладено арешт на майно, а саме: блокнот світло-блакитного кольору з написом «BAYER» у якому наявні рукописні записи стосовно діяльності ССПП «Куйбишева»; блокнот світло коричного кольору з написом «Note Book» у якому наявні рукописні записи стосовно діяльності ССПП «Куйбишева»; 6 аркушів фор мату А-4 з рукописним та машинописним текстом, на яких містяться дані зі збору врожаю; грошові кошти в сумі 48 000 дол. США, шляхом заборони будь кому здійснювати його відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.
В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що з моменту вилучення вказаного майна до теперішнього часу минуло значний проміжок часу, всі можливі слідчі дії вже могли були провести з вказаним майном. Крім того, заявник вказав, що особі у якої було вилучено майно не повідомлено про підозру, та він не є фігурантом по справі.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 доводи клопотання підтримали та просили скасувати арешт на їх власне майно.
Слідчий в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що ОСОБА_3 про підозру не повідомлено, та не встановлено його відношення до вчинення злочину.
Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, дослідивши пояснення представника заявника, та слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобовязує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.
Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно із Узагальненням судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, інформацію про що заслухано та обговорено на засіданні пленуму ВССУ, яке відбулося 07.02.2014 року, зазначається, що щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час власнику вилученого майна про підозру не повідомлено, його причетність до вчинення кримінального правопорушення у кримінальому провадженні за №0000363 не встановлено, водночас продовження дії арешту на майно позбавляє можливості здійснювати свої права на розпорядження своїм майном.

Керуючись ст.ст. 170 - 174 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2021 року у справі №490/7846/21 про скасування арешту задовольнити.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2021 року у справі №490/7846/21, на майно, а саме: грошові кошти в сумі 48 000 (сорок вісім тисяч) дол. США - скасувати.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчими, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000363.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1