Справа № 638/6096/22
Провадження № 1-кп/638/1305/22
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 від 06 липня 2022 року, відносно обвинуваченого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцьк, українця, громадянина України, військово-службового ЗСУ, ВЧ НОМЕР_1 , старшого солдата, навідника-оператора 1-го механізованого відділу 2-го механізованого взводу 6 механізованої роти 2-го механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади, є учасником бойових дій, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 05.07.2022, близько 22.00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України:

-п.2.9 Водієві забороняється: а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», керуючи технічно-працездатним транспортним засобом «ВАЗ 2106», р.н. НОМЕР_3 , рухався зі сторони вул. Культури по пр. Науки у напрямку пр. Незалежності у м. Харкові, зі швидкістю 80км/год., з увімкненим ближнім світлом фар.

Продовжуючи рух у вказаному напрямку та наближаючись до буд. №5 по пр. Науки у м. Харкові, ОСОБА_4 , допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінами,проявивши злочинну самовпевненість, не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, аж до зупинки, чим грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,
та допустив зіткнення з електричним самокатом «Crosser T4turbo», під керуванням ОСОБА_5 , який рухався у крайній правій смузі руху, попереду нього у попутному йому напрямку, зі швидкістю 25км/год., з увімкненим світлом, розташованим попереду, позаду, з лівої та правої сторони електричного самокату, в момент первинного контакту транспортний засіб «ВАЗ 2106», р.н. НОМЕР_3 , контактував своєю передньою правою частиною з ОСОБА_5 , та задньою частиною електричного самокату «Crosser T4turbo». При цьому взаємне розташування вказаних транспортних засобів був таким, що кут між їх повздовжніми осями у момент первинного контакту був близьким до 0.

Внаслідок дорожньо-транспортної події ОСОБА_5 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/180-А/22 від 08.08.2022 отримав середнього ступеню тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом латеральної кісточки правої гомілки.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 , які знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією та наслідками, виразилося в тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом, проявив неуважність, не зорієнтувався у дорожній обстановці, та при виявленні перешкоди під час його руху не вжив заходів для зменшення своєї швидкості аж до повної зупинки, і допустив зіткнення з електричним самокатом «Crosser T4turbo», під керуванням ОСОБА_5 , який рухався попереду нього у попутному йому напрямку, що спричинило останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті, пояснив, що не має претензій до обвинуваченого, оскільки останній самостійно відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. Просив суд застосувати до ОСОБА_4 ст.69 КК України та призначити покарання не пов*язане з позбавленням волі, з посиланням на те, що обвинувачений є військовослужбовцем ЗСУ та на даний час здійснює оборону нашої Держави в умовах сьогодення, а саме триваючим режимом воєнного стану на території України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілому.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 надав наступні свідчення: 05.07.2022 він поминав свої загиблих побратимів, випив трішки, після чого близько 22.00, він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», р.н. НОМЕР_3 , рухався зі сторони вул. Культури по пр. Науки у напрямку пр. Незалежності у м. Харкові, зі швидкістю 80км/год., з увімкненим ближнім світлом фар. Наближаючись до буд. №5 по пр. Науки у м. Харкові, був неуважним та допустив зіткнення з електричним самокатом «Crosser T4turbo», під керуванням ОСОБА_5 , який рухався у крайній правій смузі руху, попереду нього у попутному йому напрямку, внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження. Крім того, зазначив, що повністю відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілому.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Луцьк, українець, громадянин України, військово-службовий ЗСУ, ВЧ НОМЕР_1 , старший солдат, навідник-оператор 1-го механізованого відділу 2-го механізованого взводу 6 механізованої роти 2-го механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади, є учасником бойових дій, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, судом встановлено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, учасник бойових дій, та повне відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив нетяжкий злочин.

Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу характеру вчинених дій, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відсутність обставин, які б обтяжували його покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є військовослужбовцем ЗСУ (ВЧ НОМЕР_1 , старший солдат, навідник-оператор 1-го механізованого відділу 2-го механізованого взводу 6 механізованої роти 2-го механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади), є учасником бойових дій, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне самостійне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому суд приходить висновку, що сукупність вказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи винного, дають суду підстави при призначенні ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 286-1 КК України застосувати ч. 1 ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. 286-1 КК України у виді штрафу, з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Суд вважає, що покарання із застосуванням ст. 69 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.ст. 50, 65 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок,з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати:
- за проведення судової автотехнічної експертизи (технічний стан) №СЕ-19/121-22/8218-ІТ від 01.09.2022 у розмірі 943,9 грн. (Стягувач платежу: ДЕРЖАВА, код доходів: 24060300);
- за проведення судової автотехнічної експертизи (технічний стан) №СЕ-19/121-22/8219-ІТ від 29.08.2022 943,9грн. (Стягувач платежу: ДЕРЖАВА, код доходів: 24060300);
- за проведення судової автотехнічної експертизи (технічний стан) №СЕ-19/121-22/8220-ІТ від 25.08.2022 943,9грн. (Стягувач платежу: ДЕРЖАВА, код доходів: 24060300);
- за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/121-22/8225-ІТ від 19.09.2022 2831,7грн. (Стягувач платежу: ДЕРЖАВА, код доходів: 24060300);
- за проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/121-22/11758-ІТ від 15.09.2022 2265,36грн. (Стягувач платежу: ДЕРЖАВА, код доходів: 24060300).
Речові докази:

-транспортний засіб «ВАЗ-2106», р.н. НОМЕР_3 вважати повернутим власнику ОСОБА_4

-електричний самокат «Crosser T4turbo» - вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1