cправа № 570/700/23
провадження № 1-кс/570/183/2023
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 березня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю слідчого ОСОБА_2 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри,10) клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000089, внесеному 12 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що 17 лютого 2023 року слідчим суддею накладено арешт на автомобіль марки «ЗИЛ 131», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , причіп бортовий реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , дерев?яні колоди породи сосна, загальною кубомасою приблизно 23,33 кв.м., дві товарно-транспортні накладні №48 від 11.02.2023, які поміщені до спец. пакету НПУ РSP 1459993, а наразі відсутня в цьому необхідність, адвокат ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 у поданому 22 лютого 2023 року клопотанні просить скасувати арешт на транспортні засоби.

Відповідно до матеріалів справи, 11 лютого 2023 року на автодорозі M25 «Городище-Рівне-Старокостянтинів», 133 км., поблизу с.Нова Любомирка Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_8 перевозив транспортним засобом марки ЗІЛ 131, реєстраційний номер НОМЕР_1 колоди дерев породи сосна без відповідних документів.

11 лютого 2023 року під час проведення зі згоди володільця майна ОСОБА_8 огляду місця події на автодорозі H25 Городище-Рівне-Староконстантинів, 133 км., працівниками поліції виявлено та вилучено вказані речі.

Ухвалою слідчого від 13 лютого 2023 року ці речі визнані речовими доказами.

17 лютого 2023 року ухвалою слідчого судді накладено арешт на автомобіль «ЗИЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , причіп бортовий д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , дерев?яні колоди породи сосна, загальною кубомасою приблизно 23,33 кв.м., дві товарно-транспортні накладні №48 від 11.02.2023, які поміщені до спец. пакету НПУ РSP 1459993.

Власник майна до суду не з"явилася.

Її представник клопотання підтримує повністю і по аналогічних мотивах, заперечує проти продовження арешту на вказане майно, оскільки мета, для якої накладався арешт на майно, на даний час досягнута, а подальше його зберігання порушує майнові права власника щодо користування та володіння майном.

Дізнавач заперечує проти зняття арешту з транспортних засобів, оскільки вони використовувалися для перевезення деревини, походження якої не встановлено.

Прокурор до суду не з"явився.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Згідно п.18 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в ч.1 ст.321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована ст.391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» конкретизовано, що у разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст.174 КПК України. За таких обставин очевидно, що власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою, прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення.

Суд вважає, що на даний час вказана заборона в цілому не відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, тому порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданнями цього кримінального провадження.

Арешт майна, як правило, полягає у забороні розпоряджатися майном. Заборона на використання майна (вилучати корисні властивості речі для задоволення потреб власника чи інших осіб), а також заборона володіння таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Само по собі накладення арешту на належне відповідачу майно без передачі його на відповідальне зберігання іншій особі, не обмежує його права користування вказаним майном. Вважаю, що це забезпечує справедливу рівновагу між інтересами сторін, що узгоджується з положеннями ст.6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, так як незняття арешту з майна за таких обставин порушує передбачені ст.1 Протоколу міжнародної конвенції з прав людини та ст.ст.21, 41 Конституції України права на свободу володіння майном.

Відповідно до роз"яснень п.13 листа ВССУ №223-558/0/4-13 від 05 квітня 2013 року, рішення за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п.9 ч.1 ст.309 КПК України), оскарженню не підлягає. Чинний КПК України не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку даного рішення слідчого судді. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Разом з тим,враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.

З огляду на викладене, керуючись ст.174, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання задоволити частково.

Скасувати арешт майна у виді заборони користування автомобілем марки «ЗИЛ 131», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , причіпу бортового, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 .

Заборонити відчудження автомобіля марки «ЗИЛ 131», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , причіпу бортового, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Слідчий суддя ОСОБА_1