Справа № 273/1237/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорки ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурорки про обрання ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 4, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :

Прокурорка звернулась із письмовим клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Своє клопотання обґрунтовує наявністю ризиків, які виправдовують застосування до останнього саме цього запобіжного заходу. Зокрема, прокурорка зазначає, що ОСОБА_6 , з-поміж іншого, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, не має постійного місця проживання, по даній справі був оголошений у розшук, а тому надалі може переховуватись від суду й вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурорки та просили обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, а саме - у виді домашнього арешту з тих підстав, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання у смт Миропіль, Житомирського району та області, є інвалідом ІІ-ї групи.

Оскільки судді зі складу колегії ОСОБА_7 й ОСОБА_8 перебувають у нарадчій кімнаті в іншому кримінальному провадженні, згадане клопотання на підставі п. 20-5 Перехідних положень КПК України розглядається суддею ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурорки слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

ОСОБА_4 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі.

Право на свободу й особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини, які закріплені у Конституції України. Ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Такі вимоги узгоджуються із правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», де зазначено, що під час розгляду питання щодо тримання під вартою існування лише обґрунтованої підозри у вчиненні злочину перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для ув`язнення особи та обов`язково розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Разом з тим, прокурорка у своєму клопотанні не навела достатніх підстав, окрім тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 злочину та перебування останнього у розшуку, а також не надала суду інших доказів про те, що останній може не прибувати на виклики суду або іншим чином перешкоджати даному кримінальному провадженню, які б слугували підставою для обрання останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та виключили можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді цілодобового домашнього арешту.

У свою чергу, суд враховує, що обвинувачений має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю.

При цьому прокурорка не надала будь-яких інших доказів, які б виключили можливість застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, а також, що у разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, він буде перешкоджати здійсненню правосуддя.

Відповідно до п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри та тяжкість вчинених злочинів, перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші аргументи для тримання особи під вартою.

Враховуючи наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, стан здоров`я та відсутність будь-яких доказів про неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає, що необхіднім і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 буде обрання йому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням засобів електронного контрою.

Також суд зобов`язує обвинуваченого уникати спілкування та зустрічі з потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню, що виключить можливість останнього впливати на розгляд цього кримінального провадження.

Отже, керуючись ст.ст. 177-178, 194, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурорки про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто до 16 березня 2023 року.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 носити цілодобово засіб електронного контролю, з`являтись за викликом до Житомирського районного суду, уникати спілкування та зустрічі з потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню на строк 2 місяці, тобто до 16 березня 2023 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання відповідному органу Національної поліції.

Зобов`язати вказаний орган негайно поставити на облік ОСОБА_4 та повідомити про це Житомирський райсуд Житомирської області, а також закріпити обвинуваченому електронний засіб контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.01.2023 року

Суддя ОСОБА_1