Справа 127/7302/23
Провадження 1-кс/127/2970/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке вилучено під час обшуку 15.03.2023, в рамках кримінального провадження № 0000216 внесеного до ЄРДР 14.03.2023, а саме: транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 120», р/н НОМЕР_1 ; та свідоцтво про реєстрацію на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , за фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання слідчого ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 14.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК У країни, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що до СУ ГУНП у Вінницькій області із письмовою заявою звернувся гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , про те, що троє невідомих осіб 14.03.2023 року у період часу із 12:00 до 17:00, перебуваючи по проїзду Медичному, що у м. Вінниця, погрожуючи фізичною розправою та спричиняючи тілесні ушкодження вимагали у потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти, які останній на їх вимогу перевів на банківську карту № НОМЕР_3 зареєстровану на ім`я ОСОБА_8 .

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 . Окрім того. Встановлено, що ОСОБА_9 користується автомобілем марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 120» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_6 .

В ході проведення обшуку домоволодіння виявлено та вилучено:

- автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 120» д.н.з. НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 120» д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 .

Так, враховуючи викладене вказані предмети є джерелом доказу у кримінальному провадженні, а тому відповідно до постанови слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , визнані 15.03.2023 у кримінальному провадженні речовим доказом.

Таким чином, підсумовуючи викладене, керуючись ст. 40, 131,132, 170, 171 КК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, просив клопотання задовольнити.

Власник майна та її захисник в судовому засіданні заперечила проти клопотання, слідчому судді пояснила, що підстави для накладення арешту на майно відсутні.

Слідчий суддя вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Проаналізувавши матеріали клопотання, заперечення власника майна та її захисника, слідчий суддя приходить до висновку.

В судовому засіданні та з матеріалів клопотання було встановлено, що ОСОБА_6 на законних підставах набула права власності на транспортний засіб та на постійній основі використовує по догляду за двома малолітніми дітьми. Також, в судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб не виступав знаряддям вчинення кримінального правопорушення та був вилучений на подвір`ї домоволодіння у самого власника автомобіля. Наведене свідчить, що транспортний засіб є власністю іншої особи, яка жодного відношення до кримінального правопорушення не має.

Крім того, з досліджених матеріалів клопотання вбачається, що транспортний засіб не є предметом вчинення кримінального правопорушення, а тому не може виступати речовим доказом у вищезазначеному кримінальному провадженні, що відповідно виключає можливість застосування арешту майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Наведене свідчить, що ОСОБА_6 добросовісно набула право власності на майно та таке майно не може бути витребувано в останньої.

Як зазначено вище, згідно з частиною першою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В судовому засіданні, з матеріалів доданих до клопотання не вбачається наявності жодного доказу на предмет наявності підстав, а також обгрунтування того, що потереби досудового розслідування, виправдовують необхідність накладення арешту на майно осіб, які не мають жодного відношення до кримінального провадження.

Також, накладення арешту на транспортний засіб із забороною у будь-який спосіб розпоряджатись повністю позбавляє власника майна здійснювати догляд за двома малолітніми дітьми та користуватися автомобілем.

Накладення заборони користування транспортним засобом є порушенням гарантованого Конституцією України права власності, що включає в себе володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження, тому, для накладання арешту на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обов`язково повинна бути наявна досить обґрунтована підозра.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручаюся у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що слідчим не доведено необхідності такого арешту з посиланням на належні, допустимі докази, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке вилучено під час обшуку 15.03.2023, в рамках кримінального провадження № 0000216 внесеного до ЄРДР 14.03.2023, а саме: транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 120», р/н НОМЕР_1 ; та свідоцтво про реєстрацію на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Зобов`язати слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження № 00000216, негайно та безоплатно повернути власнику транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 120», р/н НОМЕР_1 ; та свідоцтво про реєстрацію на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_2 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя