Справа № 740/5782/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/92/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000664 від 18.05.2019 року, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2022 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 186 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_6 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років; за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з дня фактичного затримання, з 02 вересня 2021 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 514 грн. 86 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 84 грн. 89 коп. матеріальної шкоди та 150 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у невстановлений конкретний час близько 11 години 18.05.2019 поблизу футбольного поля на території загальноосвітньої школи № 5 за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у виді спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_10 одного удару рукою в праву частину голови, від якого останній впав на землю, у результаті чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої внутрішньо-черепної травми, а саме: масивний субдуральний крововилив справа з поширенням майже на всю праву півкулю, лобні ділянки і основу мозку справа, об`ємом біля 120-150 мл; субарахноїдальний крововилив справа, в проекції скроневої ділянки з переходом на основу, об`ємом біля 50-70 мл; крововилив темно-червоного кольору, що розташовується справа в проекції кута нижньої щелепи, з переходом на власне саму нижню щелепу справа та частково праву скроневу ділянку та м`які тканини шиї справа, садно в проекції кута нижньої щелепи справа, повний лінійний перелом тіла нижньої щелепи справа із розходженням країв більш як на 0,5 см, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм як небезпечні для життя в момент заподіяння, та спричинили смерть ОСОБА_10 у період до 11 години 19 хвилин 18.05.2019.

Крім цього, близько 17 години 30 хвилин 18.03.2021, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_9 множинні, не менш як 8, удари ногами та руками в область голови та тулубу, у результаті чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної краніо-торако-абдомінальної травми, а саме: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, гематосинус пазухи зліва, травматичний повний вивих 42, 41, 31 зубів, множинні садна та забої обличчя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; закриту травму грудної клітки, а саме закриті множинні переломи ребер зліва, лівобічний пульмоніт, травматичне пошкодження лівої легені, закриту травму черевної порожнини, а саме, травматичний розрив брижі сигмовидної кишки, заочеревинної гематоми великих розмірів, пневмоперетонеум, некроз ділянки сигмовидної кишки, гемоперитонеум, травматичний шок ІІ-ІІІ ст., що за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Також близько 17 години 40 хвилин 18.03.2021 ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 , після нанесення потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, з корисливого мотиву, відкрито викрав у ОСОБА_9 срібний перстень вагою 6,5 грам вартістю 84,89 грн, що належить потерпілому, після чого, отримавши змогу вільно розпорядитись викраденим майном, зник із місця скоєння злочину, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 84,89 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просила скасувати вказаний вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпанні можливості їх отримати.

Вирок суду в частині визнання його винуватим за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 186 КК Українип змінити, пом`якшити призначене покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за цими статтями в мінімальних межах.

Також просить зменшити суму моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за цивільним позовом потерпілого з врахуванням фактичних обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на порушення вимог ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті виклад обставин справи та формулювання обвинувачення є нечітким, так як відсутні місце і час скоєння злочину, а також чітко не вказано об`єктивну та суб`єктивну сторони, обставини вчинення злочину.

Суд 1 інстанції не дотримався вимог ст. ст. 368, 370 КПК України в частині оцінки спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та не з`ясував чи містить діяння склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім того, судом 1 інстанції було залишено поза увагою клопотання захисника про виклик свідків обвинувачення при дослідженні доказів для повного та всебічного розгляду даної справи, так як у даному провадженні було замінено захисника після допиту зазначених у клопотанні свідків, що унеможливило захисту належним чином вибудувати відповідну лінію захисту.

Звертає увагу, що суд 1 інстанції позбавив захисника права повно та всебічно відобразити свою правову позицію на стадії судових дебатів та відмовив у задоволенні клопотання про оголошення перерви для надання можливості роздрукувати судові дебати та приєднати їх до матеріалів справи, так як у день судового засідання сталася технічна поломка принтера.

На думку сторони захисту, судом не було встановлено мету та мотив вчинення злочину за ч. 2 ст. 121 КК України, а також не було прийнято до уваги відсутність зв`язку між об`єктивною та суб`єктивною стороною даного злочину.

Також судом не дано оцінки показанням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які зазначали, що сварок та бійки між обвинуваченим та потерпілим не було, що свідчить про відсутність мети вчинення злочину.

Крім того, ОСОБА_7 приводив до тями потерпілого, надавав йому першу допомогу.

Також суд не звернув увагу на те, що у ОСОБА_7 не було мотиву на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , які спричинили смерть, так як з показань всіх свідків вбачається, що в день події обвинувачений та потерпілий мирно спілкувалися, разом вживали спиртні напої, ніяких конфліктів між ним не було.

За свідченнями свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_10 за деякий час до смерті впав з велосипеда, при цьому перебував в стані тяжкого алкогольного сп`яніння. Такий стан потерпілого підтверджується висновком судово-медичної експертизи №124.

Звертає увагу, що слідчим при розгляді факту смерті ОСОБА_10 в 2019 році було враховано висновком судово-медичної експертизи №124 та було закрито кримінальне провадження за відсутністю ознак насильницької смерті. В даному випадку, на думку сторони захисту, сторона обвинувачення не надала доказів, з яких підстав закрите два роки тому кримінальне провадження було поновлено. Крім того, судово-медичною експертизою не виявлено жодного синця та видимих травм, а коли всі залишали місце події, то потерпілий був живий. На вказані обставини суд 1 інстанції уваги не звернув.

Також судом 1 інстанції було проігноровано клопотання захисника про визнання недопустимими доказами висновків експерта №181 від 18.05.2019 року та №200, проведених без наявного предмета дослідження трупа ОСОБА_10 та за перебігом майже 2 років після проведення первинної експертизи. Крім того, на думку апелянта, на деякі поставлені перед експертом питання неможливо відповісти без самого предмета дослідження, зокрема, чи є на трупі тілесні ушкодження, характерні для самозахисту?

Що стосується обвинувачення за ч. 1 ст. 121 К України, то суд 1 інстанції не приділив належної уваги показанням свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які стверджували, що причиною конфлікту стали погрози зі сторони потерпілого ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та є колишнім працівником правоохоронних органів.

Відеозапис, приєднаний стороною обвинувачення, є недопустимим доказом, так як не відповідає нормам КПК України та встановленому порядку подання доказів в розумінні п. 13 ст. 3, ст. 9, 92, 291, 245-1 КПК України.

Крім того, враховуючи, що висновок експерта №98 від 26.03.2021 року було проведено на підставі даних, отриманих з медичної карти ОСОБА_9 , без його особистого огляду, то такий висновок слід визнати недопустимим.

Зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 звернувся до поліції через п`ять місяців після конфлікту із обвинуваченим.

В частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України апелянт зазначає, що судом не було враховано показання свідка ОСОБА_14 , яка вказала, що обвинувачений знайшов срібний перстень у неї вдома біля дивану, на полу, а оскільки ніхто ним не цікавився, в тому числі і потерпілий ОСОБА_9 , то ОСОБА_7 запропонував його продати. Сам потерпілий плутався в своїх показаннях, вказуючи, що не пам`ятає, коли втратив перстень, а потім повідомляв, що особисто бачив як його забрав обвинувачений.

На думку сторони захисту, розмір понесених ОСОБА_9 моральних страждань є значно завищеним, і враховуючи поведінку самого потерпілого, стан алкогольного сп`яніння, провокацію ним конфлікту, та такий розмір виходить за межі розумності та повинен бути зменшеним.

Також судом 1 інстанції не в повній мірі враховано те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, характеризується задовільно, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду 1 та апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_7 вину за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 186 КК України не визнав, проте не заперечував нанесення ОСОБА_9 трьох ударів в обличчя, ударів у інші частини тіла потерпілого він не наносив, тяжких тілесних ушкоджень йому не спричиняв. Перстня із ОСОБА_9 не знімав, в ломбард не здавав. Також заперечив нанесення будь-яких ударів потерпілому ОСОБА_10 .

Проте суд 1 інстанції встановив, що показання обвинуваченого повністю спростовуються сукупністю наявних у провадженні належних і допустимих доказів, зібраних органами досудового розслідування та досліджених судом.

В основу вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання потерпілого ОСОБА_9 , який в деталях розповів про обставини спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень та відкритого викрадення його майна, показання свідків, дані протоколів слідчих дій, висновки експерта та документи на підтвердження тяжкості заподіяних потерпілим тілесних ушкоджень.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 суду 1 інстанції повідомив, що він разом з ОСОБА_16 приїхали на територію п`ятої школи, де ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 та невідомий йому чоловік розпивали спиртні напої. Він з ОСОБА_16 спиртного не вживали. ОСОБА_10 та ОСОБА_17 перебували в стані сильного сп`яніння. ОСОБА_10 видимих тілесних ушкоджень не мав. Він, свідок, стояв та тримав у руках велосипед, а перед ним стояв ОСОБА_7 і невідомий йому чоловік, позаду нього ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Через деякий час ОСОБА_7 пішов йому за спину, в бік ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 . Потім він почув звук, характерний для удару, а потім звук падіння, обернувшись, біля себе побачив лежачого на спині обличчям до гори ОСОБА_10 , ноги якого були направлені в бік ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , котрі перебували на незначній відстані від потерпілого. У ОСОБА_10 була кров на губі та він був без свідомості. Після падіння потерпілого його ніхто не бив. Він також не бачив хто саме вдарив ОСОБА_10 . Окрім вищезазначеного падіння, ОСОБА_10 не падав.

Свідок ОСОБА_12 суду 1 інстанції показав, що він перебував на території п`ятої школи разом з ОСОБА_7 , хлопцем на ім`я ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . ОСОБА_10 видимих тілесних ушкоджень не мав, був випивший, хитався. Він, свідок, ОСОБА_11 та ОСОБА_17 стояли і спілкувалися між собою на відстані приблизно трьох метрів від ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , які стояли і перебували між собою на відстані витягнутої руки. Коли він йшов до велосипеда і був розвернутий боком до ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , почув як щось гупнуло, ніби впало, розвернувшись побачив, що на землі на спині лежав ОСОБА_10 . Чи були у потерпілого видимі ушкодження після падіння він сказати не може. Коли ОСОБА_10 почав ворушитися, він з ОСОБА_11 поїхали з місця події. Не бачив, щоб хтось, окрім ОСОБА_7 , наносив удар ОСОБА_10 .

Хоча свідки, показання яких покладено в основу вироку, самого моменту нанесення удару безпосередньо не бачили, як про це вказує апелянт, проте всі вони підтвердили, що ОСОБА_20 у цей час перебував із потерпілим ОСОБА_10 , вони були поряд один біля одного на відстані витягнутої руки, а інші присутні особи були дещо повіддаль, а тому об`єктивно обвинувачений був єдиним, хто міг заподіяти потерпілому відповідні тілесні ушкодження.

Крім того, сам обвинувачений не заперечував факту перебування його з потерпілим на території загальноосвітньої школи №5 в м. Ніжин Чернігівської області.

Висновками судово-медичних експертиз №124 від 15.07.2019 р., №181 від 17.07.2021 р., №200 від 27.08.2021 р. встановлено, що причиною смерті ОСОБА_10 став набряк головного мозку як наслідок внутрішньо-черепної травми, а саме: масивний субдуральний крововилив справа з поширенням майже на всю праву півкулю, лобні ділянки і основу мозку справа, об`ємом біля 120-150 мл; субарахноїдальний крововилив справа, в проекції скроневої ділянки з переходом на основу, об`ємом біля 50-70 мл; крововилив темно-червоного кольору, що розташовується справа в проекції кута нижньої щелепи, з переходом на власне саму нижню щелепу справа, та частково праву скроневу ділянку, та м`які тканини шиї справа. Також повний лінійний перелом тіла нижньої щелепи справа із розходженням країв більш як на 0,5 см, садно кута нижньоїщелепи справа. Крім зазначених тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 виявлено крововилив у паранефральну клітковину справа. Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вищевказані ушкодження могли утворитися за десятки хвилин до настання смерті, могли утворитися внаслідок дії тупого предмету по механізму удару та наступним явищем кавітації головного мозку в порожнині черепа, по ступеню тяжкості відносяться до тяжких, окрім крововиливу у паранефральну клітковину справа, що має ознаки легких тілесних ушкоджень. В крові від трупа ОСОБА_10 виявлений етанол в концентрації 4,0 г/л, що по відношенню до живої людини належить до тяжкого отруєння етиловим спиртом. Посмертних тілесних ушкоджень не виявлено, наявні на тілі ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли виникнути не менше ніж від двох травматичних дій, тілесні ушкодження, які стали безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 могли виникнути не менше ніж від однієї травматичної дії, травматична сила діяла з правого боку тіла, під час спричинення всіх тілесних ушкоджень положення ОСОБА_10 могло неодноразово змінюватися, тілесних ушкоджень характерних для самозахисту від нападника на трупі не виявлено, не виключена можливість утворення комплексу тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми внаслідок падіння з велосипеду, за умови наступного удару правою стороною голови об твердий тупий виступаючий предмет. Після спричинених тілесних ушкоджень у вигляді комплексу черепно-мозкової травми виникла втрата свідомості та смерть, але до втрати свідомості, протягом десятків хвилин потерпілий міг здійснювати самостійні дії, пересуватись, кричати тощо. Комплекс ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми міг утворитися внаслідок удару кулаком в праву частину обличчя з послідуючою дією сили кавітації мозку в порожнині черепа та наступним падінням і не виключено ударом голови об тверду поверхню.

В судовому засіданні суду 1 інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_21 підтвердила свої висновки та уточнила, що виявлений у трупа ОСОБА_10 перелом нижньої щелепи справа міг утворитися внаслідок падіння з велосипеду, за умови наступного удару правою стороною голови об твердий тупий виступаючий предмет, наголосивши, що зазначене не виключається саме при ударі об виступаючий предмет, а не на рівну площину. Повний лінійний перелом тіла нижньої щелепи справа із розходженням країв більш як на 0,5 см, який було виявлено при розтині тіла ОСОБА_10 , значною мірою впливає на можливість людини говорити і чітко промовляти слова неможливо, рот ледве відкривається і відкрити його складно, неможливо нормально їсти, жувати. Під впливом дії етанолу, зокрема виявленого у крові від трупа ОСОБА_10 у концентрації 4,0 г/л, що по відношенню до живої людини належить до тяжкого отруєння етиловим спиртом, больові відчуття людини від травми можуть знижуватися. Отруєння спиртом не могло бути причиною смерті ОСОБА_10 . Роз`яснила значення терміну «кавітація» головного мозку. Не виключила можливість утворення комплексу виявлених на тілі ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми у результаті падіння з велосипеда за умови удару при падінні головою з наступним явищем кавітації головного мозку в порожнині черепа.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з доводами сторони захисту про наявність підстав для визнання висновків вищевказаних судово-медичних експертиз неналежними та недопустимими доказами, виходячи з наступного.

Із даних реєстру матеріалів досудового розслідування, витягу з ЄРДР, доручення про проведення досудового розслідування, про закриття кримінального провадження, про скасування постанови про закриття кримінального провадження, про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення, слідує, що за телефонним повідомленням невідомої жінки на службу «102» про виявлення тіла чоловіка ( ОСОБА_10 ) без ознак життя зареєстровані Ніжинським ВП ГУНП в Чернігівській області у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 18.05.2019 за №0000664 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України, кримінальне провадження слідчим СВ Ніжинського ВП 27.06.2019 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, зазначене рішення 02.07.2020 року скасовано прокурором та 31.08.2021 року, враховуючи отримані в ході досудового розслідування докази, кваліфікацію кримінального правопорушення змінено з ч. 1 ст. 115 КК на ч. 2 ст. 121 КК України.

Для встановлення причин смерті ОСОБА_10 первинна судово-медична експертиза його трупа призначалася за клопотанням слідчого на підставі ухвали слідчого судді відразу після виявлення трупа.

За результатами судово-медичної експертизи №124 від 15.07.2019 року експерт дійшов підсумків щодо виявлених на трупі тілесних ушкоджень, які є наслідками дії тупого предмету по механізму удару та наступним явищем кавітації головного мозку в порожнині черепа, і причини його смерті.

Сторона захисту не оспорювала достовірність відомостей, отриманих експертом в ході вказаного експертного дослідження.

Водночас висновок експерта щодо причини смерті потерпілого ОСОБА_10 підтверджено додатковими судово-медичними експертизами №181 та №200 при їх проведенні експертом використано первинний висновок судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_10 , у якому докладно описано проведені дослідження і отримані результати при розтині тіла.

Зміст висновків судово-медичних експертиз № 124, 181, 200 відповідає положенням статей 101, 102 КПК України, тому вони є належними та допустимими доказами.

Також судом 1 інстанції обґрунтовано покладено в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_22 , який повідомив, що померлий ОСОБА_10 був його рідним братом по матері. Невідомі зателефонували і повідомили, що його брат лежить мертвий на подвір`ї п`ятої школи. У цей же день, коли їхав до матері, щоб повідомити про подію, зустрів двоюрідну сестру ОСОБА_10 , прізвище якої йому відомо лише дівоче - ОСОБА_23 , яка йому говорила, що "бєлий" бігав по саду і кричав: "Боже, я вбив людину". Він неодноразово ходив до поліції, щоб зустрітися зі слідчим з приводу розслідування, але слідчий цього уникав і справа руху не мала допоки ОСОБА_7 не побив ОСОБА_9 .

Допитаний судом 1 інстанції свідок ОСОБА_13 показав, що у період приблизно з 09 до 10 години ранку 18.05.2019 року він перебував біля свого господарства по вул. Черняхівська у м. Ніжині і бачив з відстані не більше 50 метрів, як його сусід ОСОБА_10 , їдучи у напрямку від свідка по ґрунтовій дорозі на велосипеді, вильнув кермом і впав на праву сторону, тримаючись при цьому руками за кермо, та відразу встав і поїхав далі. Чи ударявся ОСОБА_10 при падінні головою свідок не бачив. Йому здалося, що ОСОБА_10 більше вдарився тулубом, оскільки падав на праві бік і плече.

Показання свідка ОСОБА_13 узгоджуються з даними слідчого експерименту за участю останнього від 13.08.2020 року та відеозапис до нього, під час якого він розповів та показав на місці по вул. Черняхівського, 72, у м. Ніжині механізм падіння ОСОБА_10 , а саме падіння через втрату рівноваги під час руху на велосипеді на невеликій швидкості на ґрунтовій дорозі на праву сторону перебуваючи у положенні сидячи тримаючись руками за руль. Після падіння відразу підвівся і поїхав далі. Удар прийшовся на правий бік. Удару головою об землю не бачив.

Щодо твердження сторони захисту про відсутність прямих доказів винуватості ОСОБА_7 , то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як засвідчує судова практика, доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи.

Аналізуючи висновки судово-медичних експертиз, зміст показань експерта та свідків, колегія суддів вважає безпідставними твердження сторони захисту про непричетність ОСОБА_7 до заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які призвели до його смерті.

Також колегія суддів вважає такими що не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_7 про отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що стали причиною його смерті, незадовго до падіння на території школи та смерті, зокрема при падінні, у тому числі з велосипеда, оскільки такі спростовуються висновком додаткової судово-медичної експертизи №181 від 17.07.2021 року, яким встановлено, що тілесні ушкодження, які стали безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 могли виникнути не менше ніж від однієї травматичної дії і не виключена можливість утворення комплексу тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми внаслідок падіння з велосипеду, за умови наступного удару правою стороною голови об твердий тупий виступаючий предмет. У протоколі огляду місця події та показаннях допитаних в суді осіб відсутні дані про наявність такого предмету на місці падіння і виявленні тіла ОСОБА_10 на території школи. Свідок ОСОБА_13 не бачив, щоб ОСОБА_10 при падінні з велосипеда ударявся головою. З вказаних підстав колегія суддів не погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він ОСОБА_10 не бив.

Що стосується обвинувачення за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 186 КК України, то допитаний судом 1 інстанції потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що у день події він разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_24 та ОСОБА_15 розпивали спиртні напої. Під час розмови виник конфлікт з приводу грошових коштів, спровокований ОСОБА_15 , яка зазначала, що він винен їй гроші. ОСОБА_7 почав його бити руками і ногами по голові і тулубу, наніс більше 10 ударів. ОСОБА_15 знімала побиття на телефон. Також він відчував як у нього з пальця ОСОБА_7 знімає срібний перстень та зриває з шиї ланцюжок. Він втрачав свідомість, коли на наступний ранок прийшов до тями, в квартирі нікого не було, з пальця руки зник срібний перстень. ОСОБА_14 в цей момент в квартирні не було, так як її вигнали.

Механізм, локалізація та тяжкість тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 узгоджується з висновком судово-медичної експертизи від 27.08.2021 року, згідно якої у ОСОБА_9 мались тілесні ушкодження у виді поєднана краніо-торако-абдомінальна травма, а саме: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, гематосинус пазухи зліва, травматичний повний вивих 42, 41, 31 зубів, множинні садна та забої обличчя, які в комплексі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; закрита травма грудної клітки - закриті множинні переломи ребер зліва, а саме відповідно заключення комп`ютерної томографії 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 та 9 ребра зліва, лівобічний пульмоніт, травматичне пошкодження лівої легені, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення; закрита травма черевної порожнини - травматичний розрив брижі сигмовидної кишки, заочеревинна гематома великих розмірів, пневмоперетонеум, некроз ділянки сигмовидної кишки, гемоперитонеум, травматичний шок ІІ-ІІІ ст., які в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися 18.03.2021 року від дії не менше 8-10 ударів.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що висновок експерта судово-медичної експертизи від 27.08.2021 року є недопустимим доказом, оскільки експертиза проводилась за записами у медичних документах, а не шляхом безпосереднього огляду потерпілого є безпідставними та спростовуються показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_21 , яка суду 1 інстанції повідомила, що вона потерпілого не бачила, у цьому не було потреби, вона була проведена за документами.

При цьому зазначена експертиза була проведена експертом у передбачений законом спосіб, експерт попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причини від виконання покладених на них обов`язків.

Враховуючи, що зазначену експертизу проведено особою, яка володіє спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, об`єктивних підстав не довіряти результатам експертизи та вважати її висновки недостовірними у суду не було. Експертиза містить посилання на медичні документи, що були об`єктом експертного дослідження, а також відповіді на перелік запитань, поставлених перед експертом.

Фактичними даними, які містяться у протоколі огляду флешкарти microSD із записами від 17.08.2021 року встановлено, що ОСОБА_9 , який одягнутий в куртку, штани, роззутий, на обличчі із схожою на кров речовиною бурого кольору, сидить на підлозі. Також зафіксовано, як ОСОБА_7 підходить до потерпілого ззаду, присідає та двома руками бере за шию. На мізинці лівої руки ОСОБА_7 видно предмет сріблястого кольору, схожий на перстень.

Згідно клопотання від 17.08.2021 року ОСОБА_9 добровільно надав РВП ГУНП в Чернігівській області флешкарту із відеозаписом його побиття.

Даний відеозапис на флешкарті, на якому зафіксовано факт побиття потерпілого обвинуваченим ОСОБА_7 , суд 1 інстанції визнав належним і допустимим доказом, з чим погоджується колегія суддів, оскільки цей доказ отримано у порядок, встановлений ст. 93 КПК України.

Факт бійки ОСОБА_7 і ОСОБА_9 підтвердили свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

Зокрема, свідок ОСОБА_14 суду 1 інстанції показала, що вона разом з ОСОБА_9 вживали спиртні напої, потім до них приєднались ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , з якими продовжили розпивання спиртного, під час якого виник конфлікт, який перейшов у бійку, під час якої ОСОБА_7 бив ОСОБА_9 , нанісши більше трьох ударів. Потім вона залишила квартиру, в якій залишалися ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , який був у крові на колінах на підлозі, та над ним ОСОБА_7 . Їй не відомо, чи був у потерпілого перстень на пальці, так як вона не звертала уваги. Також повідомила, що днів через 3-4 після події ОСОБА_7 приїздив до неї у квартиру з перстнем потерпілого та повідомив, що знайшов його за диваном у кімнаті. Вони разом ходили у ломбард, де обвинувачений здав перстень потерпілого.

Такі показання свідок ОСОБА_14 надала і під час слідчого експерименту 17.08.2021 року, проведеного за її участю, повідомивши механізм нанесення множинних, більше десяти, ударів ОСОБА_7 . ОСОБА_9 руками та ногами по обличчю і в тулуб. Також вказала, що через кілька днів обвинувачений приходив до неї та говорив, що має перстень ОСОБА_9 , який у послідуючому він здав у ломбард.

Сторона захисту звертала увагу на показання свідка ОСОБА_14 , яка вказала, що обвинувачений їй повідомив, що срібний перстень знайшов у неї вдома. Дійсно, такі показання вказаний свідок надавав суду, однак вони стосуються іншими доказами у їх сукупності. При цьому, яким чином вказані обставини вказують на непричетність обвинуваченого до інкримінованого йому злочину, сторона захисту так і не вказала. З вказаних вище підстав апеляційний суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зазначали, що причиною конфлікту стали погрози зі сторони потерпілого ОСОБА_9 , оскільки стороною захисту не доведено, яким чином вони вказують на непричетність ОСОБА_7 до вчиненого злочину.

Згідно інформації товариства «Ломбард «Свіжа копійка» від 13.09.2021 та від 12.10.2021 року, ОСОБА_7 31.03.2021 року звертався у ломбардне відділення по вул. Гоголя, 2а, прим. 32, у м. Ніжині з приводу закладу перстня за реактивом деформованого, загальною вагою 6,55 г, чистою вагою 6,5 г, срібло, 600.

Висновком судової товарознавчої експертизи від 07.10.2021 року встановлена ринкова вартість 6,5 грамів срібла 600 проби у брухті, яка станом на 18.03.2021 року могла становити 84,89 грн.

В судовому засіданні суду 1 інстанції свідок ОСОБА_15 показала, що в день події вона разом з ОСОБА_7 , який є її співмешканцем, ОСОБА_9 та ОСОБА_14 вживали спиртні напої. Згодом виник конфлікт, в ході якого між ОСОБА_9 і ОСОБА_7 почалася бійка, в ході якої вони один одному наносили удари, качалися по підлозі. Також повідомила, що вона відзняла відео кінця бійки тривалістю 9-10 секунд. Додала, що ОСОБА_7 перстнів не носив. Чи був у потерпілого перстень на пальці, вона не звертала уваги.

Нанесення у голову ОСОБА_9 трьох ударів не заперечує і сам обвинувачений ОСОБА_7 .

Разом з тим, показання обвинуваченого про те, що він наносив удари тільки в голову спростовуються показаннями потерпілого і даними слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , яка показала як ОСОБА_7 наносив ОСОБА_9 множинні удари руками та ногами в різні частини тіла.

Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності. На думку колегії суддів, вони відповідають вимогам ст. ст. 84-86 КПК України щодо їх належності та допустимості, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

Суд 1 інстанції, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм оцінку в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень.

При наведених вище доказах, висновок суду 1 інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , а також в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_9 , а так само у відкритому викраденні майна ОСОБА_9 , відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.121, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 186 КК України.

З вказаних вище підстав колегія суддів вважає непереконливими доводи сторони захисту про те, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, ґрунтуються на припущеннях та недопустимих доказах.

Суд 1 інстанції, відповідно до вимог ст. 374 КПК України, навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення як щодо оцінки доказів, так і юридичної кваліфікації дій обвинуваченого.

Також колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції правильно встановив мету та мотив на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , від яких останній помер, який підтверджується доказами, зібраними у кримінальному провадженні та узгоджується з ними.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так як у ньому формулювання обвинувачення викладено із достатньою конкретизацією місця, часу, способу вчинення та наслідки кримінальних правопорушень, також зазначено форму вини і мотив. Фактичні обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, правова кваліфікація злочинів та формулювання обвинувачення викладено чітко і конкретно для його повного розуміння, тому твердження захисника про неконкретність пред`явленого обвинувачення не заслуговують на увагу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що його розгляд у суді першої інстанції проведений із дотриманням положень глави 28 КПК України. Сторона захисту в цій справі реалізувала свої процесуальні права в тій самій мірі, що і сторона обвинувачення, зокрема право подавати докази та доводити перед судом їх переконливість. Заявлені стороною захисту клопотання, зокрема щодо повторного виклику свідків та надання часу для підготовки до судових дебатів, на що посилається апелянт в апеляційній скарзі, суд 1 інстанції розглянув із дотриманням вимог ст. 350 КПК України.

Також апеляційний суд не бере до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що одразу після затримання він змушений був дати зізнавальні показання під тиском працівників поліції, адже, приймаючи рішення про винуватість обвинуваченого, суд 1 інстанції не посилався на такі показання, та протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 суд визнав недопустимим доказом. Інші показання обвинуваченого в матеріалах справи відсутні. Обставини затримання обвинуваченого та першочергових слідчих дій свідчать про відсутність добровільності зізнання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні покарання, яке ОСОБА_7 має відбувати реально, суд 1 інстанції урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є нетяжким злочином проти власності, а два тяжкі злочини проти життя та здоров`я людини, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, обставини, що його обтяжують, - вчинення кримінальних правопорушень особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, вчинення злочину повторно, особу винного, його вік, те, що він раніше притягувався до кримінальної та неодноразово до адміністративної відповідальності, матеріальний та сімейний стан, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має хронічні хвороби, отримує пожиттєву антиретровірусну терапію, до затримання проживав з онкохворою матір`ю.

Взявши до уваги всі зазначені обставини, у тому числі й ті, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом частково складання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Призначене йому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст.1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, та відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Наведених вимог закону при розв`язанні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції дотримано. Так, судом першої інстанції враховано, що потерпілому ОСОБА_9 були нанесенні тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, в результаті чого він зазнав фізичних та душевних страждань, що негативно відобразилося на його подальшому способі життя, стані здоров`я, також те, що обвинувачений не вживав жодних заходів до відшкодування моральної шкоди за власною ініціативою, не надавав ніякої допомоги у лікуванні і реабілітації потерпілого, та задовольнив позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди частково, вважати його необґрунтовано завищеним, в тому числі і з урахуванням даних про особу обвинуваченого та потерпілого, на думку колегії суддів, немає підстав.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2022 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4