Справа № 461/437/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/166/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01 лютого 2023 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 - задоволено.

Накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером: :02:006:0344, площею: 0,0389 га.;

- 49/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покладено на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 .

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить допитати інших осіб за п.16-1, ч.1 ст. 3 КПК України права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 01.02.2023 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , в саме земельну ділянку з кадастровим номером: :02:006:0344, площею: 0,0389 га.; 49/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що при накладенні арешту на майно було порушено право власності інших осіб а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Дані особи були обмежені і користуванні, розпорядженні своїм майном а також не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вказує, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що підозрюваний ОСОБА_6 володіє один, хоча насправді його сім`я із сусідами ОСОБА_14 мають часткову власність, а між собою у родині спільну сумісну власність , однак суд не взяв до уваги цих доказів, які могли істотно вплинути на його висновки.

На думку захисника, слідчий суддя навмисно не повідомила захисника, а також сім`ю ОСОБА_13 із їхніми сусідами ОСОБА_14 , які мають часткову власність, а між собою у родині спільну сумісну власність.

В обгрунтування пропуску строку апеляційного оскарження покликається на те, що дана апеляційна скарга подана в межах строків передбачених КПК України, оскільки оскаржувана ухвала була постановлена без виклику апелянта, а копію ухвали він отримав 09.02.2023 в Галицькому районного суді м.Львова.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_8 , який заперечив апеляційну скаргу і просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, згідно з п.3 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи.У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч.5 ст. 170 КПК України).

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000150 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_17 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2022 року, маючи авторитет серед осіб, які схильні до вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, а також лідерські якості, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та збут наркотичного засобу, обіг яких обмежено - метадон, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення організував незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів.

ОСОБА_17 розумів, що вказана діяльність є протиправною, яка має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у зв`язку з чим вимагала узгоджених дій значної кількості людей, а, відтак, розумів переваги вчинення незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів організованою групою. Маючи намір здійснювати такі діяння у впродовж тривалого часу та розуміючи неможливість вчинення таких дій виключно власними силами внаслідок усвідомлення можливостей збуту більшої кількості наркотичних засобів шляхом їх одночасного збуту через кількох осіб, а, як наслідок, отримання більшого прибутку та обізнаність про необхідність дотримання засобів конспірації внаслідок попереднього засудження за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, не пізніше червня 2022 року, залучив до незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів ОСОБА_18 , ОСОБА_6 та ОСОБА_19 .

Створена та очолювана ОСОБА_17 на тривалий період часу, організована група характеризувалася: стабільністю і згуртованістю свого складу; розробкою та узгодженням планів і методів вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та незаконного збуту наркотичних засобів; наявністю загально визначених правил поведінки; домовленістю та готовністю до вчинення злочинів всіма членами організованої групи у будь-який час; розподілом прибутків, отриманих від злочинної діяльності між всіма її учасниками; чіткою ієрархією.

Всі учасники організованої групи були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій та ролей, також були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх, мали єдиний умисел на особисте збагачення шляхом придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, усвідомлювали, що приймають участь у злочинній діяльності, чітко виконували відведені їм функції.

ОСОБА_17 , як організатор групи, після залучення достатньої кількості осіб для спільної злочинної діяльності, а саме вчинення особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, розробив план злочинних дій, який був доведений до відома всіх учасників організованої групи, які надалі діяли згідно нього. ОСОБА_17 , здійснював загальне керівництво та координацію дій всіх учасників організованої групи, як за допомогою мобільних телефонів, так і особисто отримував замовлення на збут наркотичних засобів. Після цього, здійснював замовлення наркотичних засобів, купував у невстановлених досудовим розслідування осіб наркотичні засоби, які зберігав при собі, а також передавав ОСОБА_18 , ОСОБА_6 та ОСОБА_19 з метою подальшого збуту.

Так, 30.01.2023, під час проведення обшуку на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 25.01.2023, за місцем проживання ОСОБА_18 та ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено: згортки з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, який останні зберігали з метою збуту.

30.01.2023 ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Санкція ч.3 ст.307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно інформаційної довідки №320184491 від 13.01.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_6 належить земельна ділянка з кадастровим номером: :02:006:0344, площею: 0,0389 га., та на праві спільної сумісної власності 49/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями свідків; протоколами оглядів, ідентифікації та вручення грошових коштів; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; висновками експертів; речовими доказами, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

У випадку визнання судом винним ОСОБА_6 , йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно п.3 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Так, в даному конкретному випадку накладення арешту на майно забезпечить виконання можливої в майбутньому конфіскації майна.

Вказане арештоване майно, що зареєстровано на праві приватної власності на підозрюваного ОСОБА_6 є об`єктом спільної-сумісної власності, однак частки його родичів не визначена, і питання щодо звернення стягнення на це майно на даному етапі не вирішується.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Зокрема, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, санкція ч.3 ст.307 КК України передбачає покарання у вигляді, зокрема, конфіскації майна, а в його власності є нерухоме майно, а також те, що у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказане майно підлягатиме конфіскації.

Таким чином, всі наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, слідчим суддею першої інстанції були враховані. Правових підстав для скасування арешту на вище перелічене нерухоме майно, на підставі вимог ст. 170 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, належно мотивував своє рішення, а тому доводи апеляційної скарги з даного приводу, слід визнати необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості судового рішення та неповноти судового розгляду колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

При перевірці справи в апеляційному порядку допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, на що покликається апелянт в апеляційній скарзі, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, не виявлено.

Колегія суддів не вбачає будь-якої невідповідності висновку суду першої інстанції нормам КПК України та фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01 лютого 2023 року про накладення арешту на майно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: