Справа № 638/5081/22
Провадження № 1-в/638/26/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова суду із клопотанням, в якому просить застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування клопотання зазначає, що він, відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25). Має одне заохочення за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та правил внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Працює днювальним гуртожитку відділення СПС №2.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Суд, розглянувши заяву, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, дійшов наступних висновків.

Згідно із п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25) на підставі вироку Котелевського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2019 року яким його засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до 3 місяців арешту. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за вказаним вироком, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2019 року у виді 2 років позбавлення волі і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_5 враховуючи вимоги ст. 72 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

Станом на 22 лютого 2023 року засуджений перебуває в умовах ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» та відбув більше половини строку призначеного покарання, а отже до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно ч.2 ст.130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Інших підстав законом не передбачено.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

З матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14 січня 2021 року. Під час тримання в державній установі «Полтавська УВП (№23), вимоги режиму тримання не порушував, дисциплінарні стягнення не мав, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.3 25 лютого 2021 року ОСОБА_5 відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25). За період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, заохочувався адміністрацією установи з метою виховного впливу.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого, ОСОБА_5 мав два заохочення від 24 січня 2022 року та 13 жовтня 2022 року у виді подяки. Стягнень не мав.

З характеристики засудженого від 20 липня 2022 року вбачається, ОСОБА_5 за вироком має судові витрати у сумі 980,70 грн. До відшкодування збитків ставиться байдуже, на профілактично-виховну бесіду ставиться незацікавлено.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Судом вживались заходи щодо отримання з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» інформації щодо залучення до праці засудженого ОСОБА_5 . Відповідно до довідки наданою ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_5 на оплачувані роботи не виводився та нарахування заробітної плати не мав.

Суд не бере до уваги твердження засудженого про те, що він працює днювальним гуртожитку відділення СПС №2, оскільки доказів вказаного матеріали особової справи засудженого не містять.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Таким чином, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Котелевським районним судом Полтавської області від 08 грудня 2020 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, ст.81 КК України, ст.ст.6, 130 КВК України та керуючись 537-539 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1