ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/152/23 Справа № 711/3496/22 Категорія: ч.2 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника обвинуваченоїОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Черкаси Черкаської області, українки, громадянку України, із середньою спеціальною освітою, незаміжню (розлучену), непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судиму:

25 листопада 2015 року Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі; ухвалою Збаражського районного суду Тернопільської області від 15 травня 2017 року зараховано в строк відбуття покарання час перебування під вартою з 10.02.2016 до 16.06.2016; на підставі Указу Президента України від 17 вересня 2019 року «Про помилування» строк покарання скорочено до 7 років позбавлення волі;

визнано винуватою у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено їй покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишений без змін та продовжено строк його дії до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахується з дня набрання вироком суду законної сили, зарахувавши їй у загальний строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09 червня 2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи у сумі 943 грн (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок.

Скасований арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_10 від 10 червня 2022 року, з речей, вилучених 09 червня 2022 року.

Скасований арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_10 від 16 червня 2022 року, з речей, вилучених 09 червня 2022 року в ході проведення огляду в приміщенні КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Скасований арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_11 від 13 червня 2022 року, з майна, тимчасово вилученого в ході проведення 09.06.2022 в період часу з 02 год. 38 хв. до 04 год. 39 хв. огляду в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , яке належать померлому ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

Жіночі джинси білого кольору, які поміщено до сейф-пакету № РSР 3104722; білу футболку зі слідами речовини бурого кольору, яка поміщена до паперового конверту; два чоловічі шльопанці (капці) зі слідами речовини бурого кольору, які поміщено до сейф-пакету ІNZ 2003069; один жіночий шльопанець (черевик), який поміщено до сейф-пакету ІNZ 2003070; футболку жовтого кольору, кофту коричневого кольору, джинсові штани синього кольору, які поміщено до сейф-пакету № 7380298; взуття, яке поміщено до сейф пакету SUD 4007706; футболку білого кольору з нашаруваннями речовини бурого кольору, джинси темно синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору та труси темного кольору, які поміщено до картонної коробки та опечатано; що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області, повернуті за належністю.

Паспорт на ім`я ОСОБА_12 та мобільний телефон «Sаmsung», які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_13 , залишено останній, звільнивши її від зобов`язань за зберігальною розпискою.

Аудіозапис повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке надійшло до служби «102» УОАЗОР ГУНП в Черкаській області від ОСОБА_14 , що знаходиться на диску для лазерних систем зчитування, залишити у матеріалах кримінального провадження.

в с т а н о в и л а :

Вироком місцевого суду ОСОБА_9 визнана винуватою та засуджена за те, що 08 червня 2022 року близько 12 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник раптово, на ґрунті неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з умислом, направленим на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, за допомогою кухонного ножа нанесла ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше чотирьох ударів, три з яких в область верхньої третини лівого плеча та один по задній поверхні грудної клітки зліва.

Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 нанесені наступні тілесні ушкодження, а саме: три колото-різані рани верхньої третини лівого плеча, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини та живота з ушкодженням лівого купола діафрагми та селезінки, яке супроводжувалося гострою крововтратою та привело до гострого недокрів`я внутрішніх органів, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Не погоджуючись з вироком районного суду, обвинувачена ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу в якій не погоджується з призначеним їй покаранням внаслідок суворості . Місцевий суд при призначенні покарання в порушення ст.66 КК України не визнав пом`якшуючою покарання обставиною її тяжку невиліковну хворобу туберкульоз легенів.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, доводи захисника та обвинуваченої, якіі підтримали апеляційну скаргу, просили пом`якшити їй призначене покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілому, судом кваліфіковано вірно.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені в порядку ст.349 КПК України.

Враховуючи ту обставину, що в апеляційній скарзі обвинуваченої не оспорюється висновок про доведеність винуватості та кваліфікації її дій, яка винуватість визнала в повному обсязі, а висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені в порядку ст.349 КПК України, то в даному випадку колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію її дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Як убачається із змісту апеляційної скарги обвинуваченої, остання наголошує на наявність у неї тяжкої невиліковної хвороби туберкульоз легенів. Дана обставина, на її думку повинна бути визнана пом`якшуючою покарання обставиною, а відтак покарання повинно бути призначено із застосуванням положень ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України.

Для з`ясування стану здоров`я (діагнозу) обвинуваченої ОСОБА_15 , судом апеляційної інстанції були направлені запити до Черкаського обласного протитуберкульозного диспансера Черкаської обласної ради» та філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях.

Згідно відповідей вказаних установ, ОСОБА_9 перебуває на обліку з приводу туберкульозу в «Черкаському обласному протитуберкульозному диспансеру» з 2012 року по теперішній час з діагнозом: Залишкові зміни перенесеного туберкульозу у вигляді фіброзноциротичних змін зліва, обмеженого фіброзу у верхній долі справа. На даний час ОСОБА_9 не потребує невідкладної допомоги чи госпіталізації до закладів МОЗ та є епідемічно безпечною і може перебувати в умовах ІТТ і СІЗО.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 місцевий суд дотримався Загальної частини та в межах Особливої частини кримінального закону врахував дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в період непогашеної судимості вчинила новий злочин, який є тяжким, поведінку обвинуваченої, яка визнала вину в інкримінованому злочині, що свідчить про її відношення до скоєного, щиро розкаялася, має позитивну характеристику за місцем проживання, на відповідних обліках не перебуває, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме: визнання вини в інкримінованому діянні, щире каяття та вчинення кримінального правопорушення за наявності системного характеру жорстокого поводження з боку потерпілого та наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів, а тому в межах санкції ч.2 ст.121 КК України призначив ОСОБА_9 покарання з ізоляцією від суспільства на строк 7 років, яке є мінімальним, необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів не вбачає таких обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому є безпідставними вимоги обвинуваченої ОСОБА_9 про пом`якшення їй покарання, які зводяться до призначення покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.

Районним судом при визначенні розміру та виду покарання враховані дані про особу обвинуваченої, взято до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а тому призначення покарання саме в такому виді і розмірі 7 років позбавлення волі є справедливим, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та є мінімальним покаранням, передбаченим санкцією ч.2 ст.121 КК України.

Доводи обвинуваченої про незадовільний стан здоров`я дійсно підтверджені даними відповідей Черкаського обласного протитуберкульозного диспансера Черкаської обласної ради» та філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях, що колегія суддів враховує при призначенні покарання в сукупності з іншими даними про особу обвинуваченої, однак встановлений у ОСОБА_9 діагноз жодним чином не перешкоджає її перебування в містах позбавлення волі та отримання відповідного лікування і у даному випадку, на думку апеляційного суду не дає підстав для пом`якшення мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.121 КК України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_9 , яка ніде не працює, раніше судима за кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи (ч.1 ст.115 КК України), відбувала покарання в місцях позбавлення волі, однак це не привело до позитивних змін в її особистості й не створило у неї готовності до самокерованої, правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки вона знову в період непогашеної судимості вчинила нове кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Підстав для пом`якшення покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, як на цьому наполягає обвинувачена, колегія суддів не вбачає, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції достатньо врахував низку обставин, які мають значення для визначення виду і розміру покарання, при цьому призначив самий мінімальний вид покарання, передбачений санкцією статті обвинувачення.

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом приписів статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на 7 років через його суворість, в апеляційній скарзі не міститься.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд при постановленні вироку в повному обсязі дотримався вимог закону про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Черкаського районного суду Черкуаської області від 21 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді