Провадження № 1-кс/761/8118/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітана юстиції ОСОБА_5 , за погодженням прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000531 від 04.10.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баришівка, Київської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.3 ст.260 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

10 квітня 2023 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотанняслідчого в особливо важливих справах 2 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітана юстиції ОСОБА_5 , за погодженням прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000531 від 04.10.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.3 ст.260 КК України.

Вказане клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000531 від 04.10.2022, за підозрою громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.111, ч.1 ст. 258-3 та ч. 3 ст.260 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у т.ч. щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів російської федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України та проведення у зв`язку з цим з боку рф підривної діяльності проти України, з метою завдати шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, став на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки - державної зради, а саме перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, за таких обставин.

ОСОБА_6 будучи громадянином України, перебуваючи у м.Ялта, 27.07.2015 з метою завдати шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України на виконання спеціальних завдань невстановлених представників спеціальних служб рф у порушення ч.?6 ст.?17 Конституції України, створив непередбачене Конституцією та законами України збройне формування, метою якого є надання підтримки проросійськи налаштованим рухам та партіям, що діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та сприяння військовим підрозділам збройних сил рф у вчиненні дії по встановленню контролю над територією Кримського півострову, а також над органами виконавчої та законодавчої влади Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

За вищеописаних умов та викладених обставин на території м. Ялта 27.07.2015 ОСОБА_6 було створено та очолено незаконне збройне формування «союз козаків - воїнів росії і зарубіжжя, по республіці Крим». Вказане формування мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також за сприяння представників спецслужб та військових рф було озброєно вогнепальною зброєю.

При цьому, незаконне збройне формування «союз козаків - воїнів росії і зарубіжжя, по республіці Крим» під керівництвом ОСОБА_6 діяло у тісній співпраці з спецслужбами рф та російською армією, яка видала зброю членам вказаного незаконного збройного формування. Останні діяли на підтримку російських військ, приймали участь у блокаді українських військових частин, здійснювали спільні чергування на укомплектованих зброєю блокпостах, здійснювали так звану охорону державних будівель, підприємств та організацій, патрулювали вулиці з метою виявлення та затримання про-українськи налаштованих мешканців.

Так, ОСОБА_6 маючи так звану посаду «атаман», звання «військовий старшина» та очолюючи незаконне збройне формування «союз козаків - воїнів росії і зарубіжжя, по республіці Крим», видавав накази, розпорядження, тощо, в тому числі отримував від державних та військових органів рф державні подяки, почесні грамоти, тощо щодо прийняття участі в забезпеченні безпеки російської федерації та боротьбі із тероризмом.

10.07.2019 так званим наказом № 31/19-К атамана «союза козаків - воїнів росії і зарубіжжя, по республіці Крим» військовим старшиною ОСОБА_6 було створено «кримський козачий батальйон» в складі регіонального відділення «союза козаків - воїнів росії і зарубіжжя, по республіці Крим» із дислокацією у м. Алушта та призначено «атаманом» вказаного незаконного збройного формування ОСОБА_7 .

Продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_6 будучи так званим «атаманом союза козаків - воїнів росії і зарубіжжя, по республіці Крим» діючи на виконання злочинного умислу, направленого на надання допомоги представникам спецслужб іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України брав участь в бойових діях проти ЗС України у складі терористичних організацій «днр» та «лнр».

За вказані злочинні дії 08.03.2019 ОСОБА_6 отримав від представника терористичної організації, а саме від так званого голови правління непередбаченого законом збройного формування «союзу добровольців Донбасу» громадянина рф ОСОБА_8 нагородження - нагрудний знак «доброволець Донбасу ».

02.08.2020 року ОСОБА_6 отримав від невстановленого органом досудового розслідування представника терористичної організації «лнр», нагородження - нагрудний (пам`ятний) знак «за ратну доблесть».

Продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_6 діючи на виконання злочинного умислу, направленого на надання допомоги представникам спецслужб іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України, за вказівкою керівництва військового командування зс рф та спеціальних служб рф ОСОБА_6 будучи так званим «атаманом» незаконно збройного формування «союз козаків - воїнів росії і зарубіжжя, по республіці Крим»

01.03.2023 року прибув на тимчасово окуповану територію Херсонської області, з метою створення із так званих добровольців окремі збройні підрозділи «козачу роту», приватну військову компанію «конвой», які входять до складу незаконного збройного формування «союз козаків - воїнів росії і зарубіжжя, по республіці Крим», з метою прийняття участі в бойових діях проти ЗС України на стороні збройних сил рф.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи учасником непередбаченого законом збройних формувань терористичних організацій «днр» та «лнр», разом з іншими невстановленими органами досудового розслідування представниками терористичних організацій «днр» та «лнр» в березні 2019 року та в серпні 2022 року (точні дати в ході досудового розслідування не встановлено) брав участь в бойових діях проти підрозділів сил АТО розташованих на територіях Донецької та Луганської областей.

08.03.2023 в ході здійснення досудового розслідування у даному провадженні громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до вимог ст. 111 та ч. 8 ст.135 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст. 258-3 та ч. 3 ст. 260 КК України, у встановленому порядку.

Як вказує слідчий у клопотанні, відповідно до відповіді на доручення слідчого, отриманої 21.03.2023 від Департаменту військової контррозвідки СБ України №17/2/2-5185нт, підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Баришівка Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає на тимчасово окупованій території АР Крим.

22 березня 2023 року на підставі ст. 281 КПК України ОСОБА_6 оголошено у розшук, проведення якого доручено Департаменту військової контррозвідки СБ України.

Таким чином, як зазначає слідчий у клопотанні, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території АР Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий у клопотанні зазначає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не зможе в повній мірі запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених. Наголосила на тому, що підозра обґрунтована та наявні ризики передбачені ст.177 КПК України.

Захисник у судовому засіданні заперечував з приводу клопотання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінальних правопорушень підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000531 від 04.10.2022, за підозрою громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.111, ч.1 ст. 258-3 та ч. 3 ст.260 КК України.

Також, 08.03.2023 в ході здійснення досудового розслідування у даному провадженні громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до вимог ст.111 та ч. 8 ст.135 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3 та ч. 3 ст.260 КК України, у встановленому порядку.

Відповідно до відповіді на доручення слідчого, отриманої 21.03.2023 від Департаменту військової контррозвідки СБ України №17/2/2-5185нт, підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Баришівка Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає на тимчасово окупованій території АР Крим.

22 березня 2023 року на підставі ст. 281 КПК України ОСОБА_6 оголошено у розшук, проведення якого доручено Департаменту військової контррозвідки СБ України.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що додані до клопотання та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що підозра ОСОБА_6 не може вважатись не обґрунтованою, а докази, надані органом досудового розслідування, є, на даний час, досить вагомими, щоб свідчити про причетність останнього до кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.3 ст.260 КК України.

Водночас, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Слідчий суддя оцінює наявність ризику можливості переховування підозрюваного від суду, як цілком ймовірний, з огляду на додані до клопотання слідчого матеріали, при цьому враховуючи також тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду.

Ризик переховування від правосуддя обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що існують інші ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення.

Крім того, враховуючи стадію кримінального провадження, необхідність подальшого збирання доказів, підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та органу досудового розслідування, можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 те, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до положення ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжкого, слідчий суддя не знаходить підстав для обрання іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Слід зауважити, що ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме: під час дії воєнного стану слідчий суддя, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи обсяг підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, з огляду на високий ступінь встановлених ризиків, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування застави у даному випадку також не зможе забезпечити ефективного уникнення встановлених ризиків, у зв`язку з чим застава не застосовується.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації її дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Отже, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчим суддею враховується вагомість, зібраних під час досудового розслідування доказів, що поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у його причетності до вчинення злочину, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 перебуває не на території України, що свідчить про достатність правових підстав для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Керуючись, ст. ст. 2, 7, 177, 178, 183, 193, 196, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітана юстиції ОСОБА_5 , за погодженням прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000531 від 04.10.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баришівка, Київської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1