Справа № 305/375/18
Провадження по справі 1-кп/305/59/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 06.09.2017 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні має 1 н/л дитину, з середньою освітою, майстра лісу ДП «Великобичківське ЛМГ», н/військовозобов`язаного, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення визнаного судом не доведеним.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до наказу директора ДП «Великобичківське лісомисливське господарство» №111-К від 01.07.2014, призначений на посаду майстра лісу лісового обходу №2 Лужанського лісництва ДП «Великобичківське ЛМГ», до складу якого входить квартал № 10.

Посадовою інструкцією, затвердженою директором ДП «Великобичківське лісомисливське господарство» 01.07.2014, на ОСОБА_5 покладено обов`язки забезпечувати виконання природоохоронних заходів, охорону та захист лісу на закріплених лісогосподарських ділянках, який разом з іншими матеріальними цінностями ввірений останньому на підставі договору про повну матеріальну відповідальність № 10 від 01.07.2014 та у випадку виявлення лісопорушень, складати протоколи про порушення лісового законодавства.

Так, в період часу з 01.07.2014 по 16.11.2017, маючи належні умови для виконання покладених на нього завдань з охорони лісонасаджень та відповідних обов`язків як майстра лісу в межах лісового масиву розташованого в кварталі № 10 Лужанського лісництва ДП «Великобичківське ЛМГ», що на території Великобичківської селищної ради, неналежно виконуючи передбачені посадовою інструкцією майстра лісу завдання й обов`язки, а саме природоохоронні заходи, охорону і захист лісу на закріплених лісогосподарських дільницях, а також контроль за охороною і захистом лісів на ввірених йому лісових масивах, що на території 10 кварталу Лужанського лісництва ДП «Великобичківське ЛМГ», тобто неналежно виконуючи покладені на нього обов`язки по організації виконання заходів з охорони лісів від самовільних порубок, допустив самовільні рубки та не вжив заходи щодо реєстрації таких самовільних рубок, складання належних документів про їх виявлення, із зазначенням часу, місця та кількості зрубаної деревини скерування таких матеріалів до відповідних правоохоронних органів, чим вчинив службову недбалість.

Зокрема, в ході проведених оглядів 16.11.2017 та 15.12.2017 на території кварталу №10 Лужанського лісництва ДП «Великобичківське ЛМГ» у виділах 1, 2 і 7 Лужанського лісництва, виявлено 34 незаконно зрубаних дерева, що було вчинено внаслідок неналежного виконання майстром лісу покладених на нього посадових обов`язків, внаслідок чого державним інтересам в особі Державного підприємства «Великобичківське ЛМГ» було спричинене матеріальну шкоду на загальну суму 177421 грн, що у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та становить істотну шкоду.

Натомість судом встановлено інші правовідносини.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 .

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у вчиненні даного кримінального провадження не визнав, та показав суду.

01 липня 2014 року був призначений на посаду майстра лісу Лужанського лісництва ДП «Великобичківське ЛМГ» лісового обходу № 2, до складу якого входять квартал № 10.

За період роботи, десь з листопада 2017 року по грудень 2017 року на території кварталу № 10 Лужанського лісництва у виділах 1, 2, 7 вчинялися самовільні порубки деревини, про які він особисто доповідав керівництву, однак осіб, які вчиняли незаконну порубку деревини не було виявлено.

Старший майстер лісу Бернар та лісничий ОСОБА_6 знали про самовільні порубки деревини, але це були старі дерева, які були повалені внаслідок буревію, жодного свіжозрубаного дерева не було. Жодного договору про повну матеріальну відповідальність не підписував у 2014 році.

Протоколи про порушення лісового законодавства не складалися, оскільки осіб, що вчинили самовільну рубку, не було виявлено. Про виявлені самовільні рубки деревини особисто повідомив старшого майстра лісу Бернар та лісничого

ОСОБА_7 мав повідомити керівництво про самовільні рубки, однак чи повідомляв він про це не відомо, невдовзі Бернар помер раптово на місці своєї роботи.

Вважає, що нормативними документами, які регламентують роботу майстра лісу, не передбачено надання письмових доказів забезпечення природоохоронних заходів охорони лісу, а тому звертався до лісничого Бернар усно та неодноразово повідомляв його про те, що у нічну пору доби гужовим транспортом вивозиться вітровальна деревина з його обходу.

Особисто вжив усіх заходів, щодо повідомлення керівництва про самовільний вивіз деревини у нічний час гужовим транспортом невідомими особами.

Допитаний свідок ОСОБА_8 показав суду.

Зі слів працівників СБУ довідався, що хтось подав скаргу на незаконну вирубку деревини, ОСОБА_9 працював старшим майстром, знаючи про самостійні порубки деревини, не записав про дане порушення у книгу порушень лісокористування.

Внаслідок вітровалів деревина у заказнику повинна лежати до повного розкладання.

Знає, що ОСОБА_10 в усній формі повідомляв ОСОБА_11 про самовільні рубки деревини. Був присутній під час складання акту перевірки працівником СБУ акта, був незгідний з цим, однак до уваги його заперечення не взяли.

ОСОБА_10 вказував на те, що неодноразово лісопродукція розкрадається приватними перевізниками за допомогою коней.

Свідок ОСОБА_12 показав суду.

Довідався про ніби-то самовільні рубки деревини у заказнику зі слів працівника СБУ, який повідомив, що на території заказника має місце самовільна рубка деревини, де згідно із законодавством рубка заборонена. Старі дерева падають, оскільки підгниває корінь, а люди, які проживають поруч з лісом, забирають цю деревину.

Відповідальним за цю територію є ОСОБА_10 , який повідомляв про факти самостійної рубки деревини усно ОСОБА_13 . Вважає дане кримінальне провадження надуманим, працівники лісгоспу присутніми не були під час перевірки, а працівник СБУ не був компетентним у сфері лісового господарства. ОСОБА_10 як майстер лісу підпорядковується лісничому. Жодної матеріальної шкоди лісовому господарству завданої діями ОСОБА_14 не було.

Допитаний в ході судового слідства ОСОБА_15 показав суду.

На підставі скарги працівники СБУ прийшли з перевіркою. У разі виявлення лісопорушень, майстер лісу повинен доповісти про це лісничому, однак не визначено у якій формі, а лісничий повинен зареєструвати такі факти. ОСОБА_10 доповів про факти самовільних рубок лісу лісничому Бернар, який невідомо чи зареєстрував таке повідомлення документально, однак він невдовзі помер.

У склад комісії особисто не входив.

Всі ці дерева були повалені унаслідок вітровалу у 2017 році та частково вивезені самовільно візниками за допомогою коней.

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_14 прокурором надано суду слідуючі докази:

-наказом № 111/к від 01.07.2014 року ОСОБА_16 переведено на посаду майстра Лужанського лісництва, однак з таким наказом його під розписну не ознайомлено з покладенням на нього повної матеріальної відповідальності (а.с. 176-180);

-посадовою інструкцією майстра лісу, де передбачено завдання та обов`язки майстра. (а.с. 181);

-протоколом огляду місця події проведено 16.11.2017 року старшим оперуповноваженим УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_17 , на підставі доручення слідчого ОСОБА_18 у кримінальному провадженні № 0000097 (а.с. 181);

-натомість доручення на проведення слідчих дій подане суду у іншому кримінальному провадженні за № 0000098 за ознаками ст. 364 ч. 2 за підписом ОСОБА_19 огляд розпочато о 10 год 55 хв., а закінчено о 22 год, що викликає сумнів, оскільки в цей період року, в цей час глибока ніч, а учасники ОСОБА_5 та ОСОБА_15 не з`явилися, а ОСОБА_20 та ОСОБА_6 (саме так зазначено у протоколі) а.с. 183-185);

-витягом з книги обліку лісопорушень по Лужанському лісництву майстер лісу ОСОБА_5 , 21.04.2015 року, 02.04.2016 року, 22.08.2017 року періодично реєстрував факти виявлення лісопорушень виявлених у ході лісового обходу;

-надані суду вищеперераховані судом докази, а також акти планової осінньої ревізії, надані суду в ксерокопіях без затвердження директором ДП Великобичківське ЛМГ» ОСОБА_12 та без підпису, суд визнає неналежними та недопустимими доказами та визнає їх такими, що суперечать вимогам ст. ст. 98-99 КПК України, тобто подані не в оригіналах.

-з оглянутого судом диску № 1, де міститься відеозапис огляду місця події від 16.11.2017 року, вбачається, що працівник СБУ ОСОБА_21 фактично одноособово оглядає місце події без видимих ознак виміру лісової території (а.с. 247);

В ході судового слідства, як і під час проведення досудового розслідування, суду не надано жодних доказів того, що обхід № 2, до складу якого входить квартал № НОМЕР_1 Лужанського лісництва ДП «Великобичківське ЛМГ», входить до складу заповідника, про це не вказано в обвинувальному акті, та не наголошено про це і в ході судового розгляду, що є важливим фактором для кваліфікації та з`ясування обставин події.

За змістом ст. 62 Конституції України, під час розгляду кримінальних проваджень, суд має суворо дотримуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинувата у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду викликає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляд, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець виключає, що будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку подало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія,, якщо розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів установлених в суді, є та версія події, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад законності та виконуючи свій професійний обов`язок передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою, належних допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Згідно зі ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених КПК випадках - на потерпілого.

Так відповідно до ч. 1 ст. 367 КК України, службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб, при цьому частиною 2 цієї норми передбачено відповідальність за вчинення того самого діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Передбачений ч. 1 ст. 367 КК України склад злочину як і будь-який інший містить обов`язкові елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона, суб`єкт.

Об`єктивна сторона службової недбалості включає в себе наявність таких складових: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно-небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК України) або тяжких наслідків (ч. 2 ст. 367 КК України); 3) причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.

Разом з цим, службова недбалість, належить до злочинів з матеріальним складом, який визначається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди, яка у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (ч. 1 ст. 367 КК України) чи тяжких наслідків, які у 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян (ч. 2 ст. 367 КК України).

Системний аналіз положень ст. 367 КК України дає підстави вважати, що відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії: невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був виключений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією, тощо) до кола службових повноважень такої особи.

Як встановлено судом, у пред`явленому ОСОБА_5 формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст. 367 КК України, не зазначено які саме конкретно службові обов`язки він не виконав, та не вказано причинний зв`язок між невиконанням цих обов`язків і завданням істотної шкоди, натомість суть обвинувачення зводиться до переліку загальних обов`язків ОСОБА_10 як майстра лісу визначених посадовою інструкцією від 01.07.2014 року, затвердженою директором ДП «Великобичківське ЛМГ».

При цьому у вказаній посадовій інструкції не зазначені такі обов`язки як письмове повідомлення про допущення самовільних рубок та вжиття заходів щодо реалізації таких самовільних рубок. Судом з`ясовано, що виявивши такі порушення, ОСОБА_10 повідомив про це лісничого ОСОБА_11 , про що достовірно підтверджено в суді показами обвинуваченого ОСОБА_14 , а також свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_22 та ОСОБА_12 .

Таким чином, здійснюючи державний контроль за станом та охороною лісів ОСОБА_10 на виконання своїх службових обов`язків повідомив про факт самовільних рубок особу, якій фактично підпорядковувався, лісничого ОСОБА_23 і цей факт прокурором не спростовано неналежним чином.

Протоколу про порушення лісового законодавства ОСОБА_24 не складався, з тієї підстави, що ним не було затримано осіб - фактичних правопорушників.

А отже, в даному випадку ОСОБА_10 не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них, оскільки на нього не покладалися обов`язки, за невиконання яких він притягується до кримінальної відповідальності у даному кримінальному провадженні.

Як передбачено п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушення.

Таким чином п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України у редакції Закону № 1261/VІІ має інтерпретивний характер щодо обов`язковості призначення експертизи у провадженнях про кримінальні правопорушення, які мають матеріальний склад злочину, тобто містять суспільно-небезпечні наслідки, які можливо обчислити у вигляді збитків або шкоди довкіллю.

Однак, така імперативність має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.

У решті випадків сторона обвинувачення на стадії досудового розслідування зобов`язана незалежно від наявності інших доказів, за допомогою яких можливо встановити розмір матеріальних збитків, звернутися до слідчого судді з клопотанням про залучення експерта, або призначити таку.

Тобто положення п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України спрямовано насамперед на визначення правильної кваліфікації злочинів за умови, що розмір шкоди є ознакою складу злочину або його кваліфікуючою ознакою, а також на забезпечення повноти досудового розслідування та забезпечення достовірності інформації, яка відображається в підсумкових рішеннях стадії досудового розслідування, враховуючи, що згідно з п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку ОСОБА_5 оспорюючи свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, з поміж іншого під час судового розгляду наголошував, що він повідомив лісничого ОСОБА_11 про скоєння самовільних рубок деревини.

Допитати ОСОБА_11 з цього приводу не виявилося можливим, з підстав його смерті на стадії досудового розслідування, а прокурором в ході судового розгляду кримінального провадження не спростовано позицію ОСОБА_25 .

Разом з тим, у викладених у вироку суду показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , які достовірно ствердили, що ОСОБА_5 діяв правомірно, повідомивши керівництво - лісничого ОСОБА_11 про виявлення самовільних рубок деревини у ввіреному йому кварталі.

За обставин, коли у даному кримінальному провадженні безпосереднім об`єктом злочину є багаторічні дерева різних порід, які можуть мати різні ідентифікаційні ознаки (сорт, вік, якість, ширину, довжину, породу, тощо), а таож різний ступінь росту, придатність, суд вважає, що розмір майнової шкоди у даному випадку неможливо достовірно встановити без спеціальних знань, шляхом проведення простих арифметичних розрахунків.

При цьому у даному кримінальному провадженні визначення розміру заподіяної шкоди впливає на правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_14 , оскільки розмір такої шкоди є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ст. 367 КК України.

Під час судового розгляду у визначеному законом порядку не встановлено розміру заподіяної майнової шкоди у кримінальному провадженні, а тому суд позбавлений можливості ухвалити обвинувальний вирок.

Виходячи із закріпленого у ст. 26 КПК України принципу диспозитивності, суд позбавлений можливості, навіть у випадку, коли він виявив відсутність висновку експерта із визначенням розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, самостійно з власної ініціативи залучити експерта й усунути цей недолік досудового розслідування. Залучення експерта судом незалежно від наявності клопотань сторін можливо за обставин, передбачених ч. 2 ст. 332 КПК України.

Саме така позиція суду узгоджується з позицією об`єднаної палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 25.11.2019 року (провадження № 51-10433кмо18 справи № 420/1667/18).

Крім того, стороною обвинувачення в порушення ст. 92 КПК України не надано достатніх та допустимих доказів, які би поза розумним сумнівом підтверджували, що діями або бездіяльністю ОСОБА_14 завдано істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді збитків, завданих державі в особі ДП «Великобичківське ЛМГ», яке потерпілою стороною не значиться, а цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведеності в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , слід визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 367 КК України та виправдати його за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, як це передбачено абзацом першим ч. 7 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 367 КК України, та виправдати його за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку слід вручити негайно, після його проголошення, обвинуваченому, та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, та ознайомитися з журналом судового засідання.

Суддя: ОСОБА_1