КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою від 13 січня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_6 відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 щодо не розгляду клопотання у кримінальному провадженні № 0001542 (що об`єднане з кримінальним провадженням № 0001032).

Своє рішення про відмову у відкритті провадження слідчий суддя, посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 303 КПК України, якою передбачений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, обґрунтував тим, що відповідно до змісту поданої скарги, ОСОБА_5 , вимоги заявника щодо оскарження бездіяльності прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 щодо не розгляду клопотання у кримінальному провадженні, а саме наданні вказівок прокурору, не можуть бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2023 року у справі № 761/1249/23 та призначити новий розгляд скарги в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_5 посилається на те, що з висновками слідчого судді, не погоджується, оскільки слідчим суддею не досліджені факти, викладені ним у скарзі, а саме те, що уповноваженими особами в даному кримінальному провадженні не лише не виконуються норми КПК України, а й 15 ухвал слідчих суддів, винесених у цьому ж провадженні, а тому, як зауважує апелянт, оскільки прокурор Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 , у порушення вимог ст. 220 КПК України, не розглянув подане ним клопотання, це є бездіяльністю, яка, в розумінні положень ст. 303 КПК України, підлягає оскарженню.

За таких обставин, на думку апелянта, оскаржувана ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва є незаконною та такою, що позбавляє його конституційного права на доступ до правосуддя та конституційного права на судовий захист.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, що, відповідно до вимог ч. 4 ст. 495 КПК України, не перешкоджає проведенню розгляду, тим більше з урахуванням того, що у самій скарзі заявник просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; перевіривши матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 щодо не розгляду клопотання у кримінальному провадженні та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена скарга що зазначена скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Дійсно, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

З матеріалів судового провадження за скаргою ОСОБА_5 вбачається, що останній звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (надалі - КСП ВОС ЦР), а саме прокурора вказаної прокуратури ОСОБА_7 , яка полягає у не розгляді його клопотання від 05.01.2023 в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, в рамках кримінального провадження № 0001542, об`єднаного з кримінальним провадженням № 0001032, в якому ОСОБА_5 , зокрема просив надати письмові вказівки слідчому із зазначенням наступних слідчих (розшукових) дій та терміну їх виконання, а саме: доручити встановити та допитати найактивнішого учасника його звільнення; доручити провести слідчі (розшукові), в тому числі негласні слідчі дії для встановлення фактів, важливих для досудового розслідування у цьому КП; доручити вилучити список кваліфікованих постачальників концерну, який робився в середині 2016 та на початку 2017 року; доручити вилучити додатки до листа від 20.04.2017.

Разом з тим, незважаючи на вказані вимоги закону та обставини, а також доводи, наведені в апеляційні скарзі ОСОБА_5 , колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали у справі № 761/1249/23 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, з огляду на таке.

Як обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді, з посиланням на положення ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а тому клопотання ОСОБА_5 , адресоване керівнику КСП ВОС ЦР ОСОБА_8 , а не прокурору цієї прокуратури ОСОБА_7 , не може розглядатись, як таке, що підлягало розгляду в порядку ст. 220 КПК України.

Крім того, як прямо передбачено ч. 1 ст. 220 КПК України, з клопотаннями про виконання будь-яких процесуальних дій, до слідчого чи прокурора вправі звертатися лише сторона захисту, потерпілий, його представник чи законний представник.

Між тим, у матеріалах судового провадження за скаргою ОСОБА_5 відсутні будь-які дані про те, що останній має процесуальний статус потерпілого у кримінальному провадженні № 0001542, а відтак, наділений процесуальними правами, передбаченими ст. 56 КПК України, в тому числі правом заявляти клопотання в порядку ст. 220 цього Кодексу.

Не наведено таких даних і в апеляційній ОСОБА_5 , в якій він називає себе скаржником, а не потерпілим.

Що ж стосується посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на положення ч. 2 ст. 55 КПК України про те, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, то воно само по собі не дає підстав для висновку, що останній є потерпілим, оскільки долучені до скарги копія заяви про вчинені кримінальні правопорушення від 31.07.2019 року та копія витягу з ЄРДР № 0001542 від 02.10.2019, не дозволяють зробити висновок про те, що кримінальні правопорушення про які йде мова у згаданій вище заяві були вчинені саме щодо ОСОБА_5 і що заява останнього про визнання його потерпілим була задоволена, шляхом вручення пам`ятки потерпілого або винесення відповідної постанови слідчим або прокурором.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про наявність декількох ухвал слідчих суддів, якими слідчого було зобов`язано розглянути його заяви про визнання потерпілим, які до цього часу залишаються невиконаними, також не можуть служити підтвердженням того, що ОСОБА_5 має статус потерпілого, оскільки, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя, під час розгляду скарг, поданих в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, в тому числі на рішення слідчого чи прокурора про відмову у визнанні потерпілим, вправі лише скасувати таке рішення та зобов`язати вчинити певну дію, тобто розглянути відповідну заяву, а не визнавати особу потерпілою, якщо їй було відмовлено у задоволенні такої заяви.

Виходячи з наведених вище вимог кримінального процесуального закону, а також встановлених під час апеляційного розгляду обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчий суддя цілком правомірно, відповідно до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України, прийняв рішення про відмову у відкритті провадження, оскільки ОСОБА_5 оскаржував бездіяльність прокурора, яка оскарженню не підлягала.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає жодних правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2023 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 є законною та обґрунтованою.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2023 року, колегія суддів вважає необхідним прийняти рішення, яким зазначену ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити беззадоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_5 відмовлено у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 щодо не розгляду клопотання у кримінальному провадженні № 0001542 (що об`єднане з кримінальним провадженням № 0001032), - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 761/1249/23

Номер провадження: 11-сс/824/1587/2023

Категорія : ст. 304 КПК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_6

Доповідач - суддя ОСОБА_1