Справа №463/8191/22
Провадження №1-кс/463/6306/22
УХВАЛА

22 листопада 2022 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідань ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 «на бездіяльність ст.слідчої ОСОБА_5 щодо відсутності рішення на клопотання потерпілого»,

в с т а н о в и в :

в провадження слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 поступила скарга ОСОБА_3 «на бездіяльність ст.слідчої ОСОБА_5 щодо відсутності рішення на клопотання потерпілого».

ОСОБА_3 подав заяву про відвід головуючому, яку мотивує тим, що як потерпілий звернувся із скаргою до слідчого судді. Окрім цього, також 18.11.2022 року подав заяву про надання йому до судового засідання копії ухвали про відкриття провадження. Проте його було повідомлено, що головуючий надав «вказівку.. не видавати копії ухвали про відкриття провадження, оскільки таке, з його слів, не передбачено чинним законодавством України». Вважає, що слідчий суддя грубо порушив право потерпілого ОСОБА_3 , що передбачає необхідність притягнення слідчого судді до дисциплінарної відповідальності, оскільки останній умисно або внаслідок недбалості вчинив істотне порушення норм «вищевказаного процесуального права», що унеможливило учаснику судового провадження реалізацію наданих йому прав.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, надав аналогічні пояснення.

Слідча Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила, клопотання про відкладення не подав. А тому, вважаю за можливе здійснити розгляд заяви у відсутності представника суб`єкта оскарження на підставі наявних матеріалів, оскільки неявка сторін цьому не перешкоджає.

Заслухавши пояснення заявника, оглянувши матеріали справи, заяву про відвід, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 про відвід, останній вважає, що суддя підлягає відводу, «оскільки надав вказівку не видавати копію ухвали про відкриття провадження, чим порушим права ОСОБА_3 , зокрема, передбачені п.6 ч.3 ст.56 КПК України на ознайомлення з судовим рішенням».

Заявник на конкретну норму закону як підставу для відводу слідчого судді також не посилається.

Разом з тим, із врахуванням відсутності в справі даних про постановлення слідчим суддею ухвали про відкриття провадження, ОСОБА_3 не зазначає із яким прийнятим слідчим суддею ОСОБА_4 мав намір ознайомитись він як скаржник, як і не посилається на правову норму, яка передбачає необхідність постановлення відповідного процесуального документу слідчим суддею загалом.

Таким чином, заявник фактично не погоджується із процесуальними діями судді та його рішенням в межах провадження, яке розглядає суддя.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Прийняття суддею процесуального рішення у справі, з яким не погоджується заявник, або його неприйняття загалом, не вказує на упередженість судді і не може бути підставою для відводу судді.

Наведені заявником доводи не вказують у даному конкретному випадку на наявність будь яких підстав для відводу слідчого судді.

А тому суд приходить до переконання про безпідставність заяви про відвід слідчому судді.

Керуючись ст.ст.75, 81 КПК України, суд -

у х в а л и в:

відмовити за безпідставністю в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 «на бездіяльність ст.слідчої ОСОБА_5 щодо відсутності рішення на клопотання потерпілого».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1