Справа № 303/2090/22
н. р. ст. звіту - 11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 24.11.2021 за №0000495 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , громадянки України, працюючої в ТзОВ « Проф Паркування», раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

з боку сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_3 ,захисниці ОСОБА_5 ,

інших учасників: потерпілого ОСОБА_6 , його представника

ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 24 листопада 2021 року, близько 19 години, знаходячись у кухонному приміщенні житлового будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклої сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заподіяння смерті, вирвала від ОСОБА_6 кухонний ніж з рукояткою жовтого кольору, який взяла в свою праву руку та нанесла ним один удар в область верхньої лівої частини грудної клітки ОСОБА_6 , в результаті чого завдала останньому тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент їх спричинення у виді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з пошкодженням лівої легені, серцевої сорочки, серця, що супроводжувалося зовнішньою та внутрішньою кровотечами, лівобічним гемотораксом, гемоперікардом, ускладнилося травматичним та гіповолемічним шоком, від яких ОСОБА_6 помер на місці.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 визнала, що смерть її співмешканця ОСОБА_9 настала саме в результаті її дій, у чому розкаялася, однак заперечила наявність умислу на його вбивство, зазначивши на тому, що це був самозахист.

Щодо обставин події 24.11.2021 надала наступні пояснення.

Так, вранці близько 09 години пішла до магазину, де придбала сигарети та пляшку горілки, яку по поверненню додому розпила разом зі ОСОБА_10 . Потім приготувала тітці поїсти та переодягла її.

Ввечері приступила до приготування млинців, з творожною начинкою, як полюбляє тітка, проігнорувавши при цьому бажання ОСОБА_10 , який хотів, щоб начинка була м`ясною. Дана обставина, а також її, ОСОБА_8 , відмова від виконання вказівки ОСОБА_10 про необхідність придбанню йому сигарет, призвели до його обурення та заяви: «Вибирай. Вать син із тіткою, вать я», на що отримав відповідь, що тітка та син їй дорожчі.

Після цього, маючи намір забрати з будинку ще одну пляшку з водою (вода для двох інших вже підігрівалася), які використовувалися тіткою, яка через хворобу була прикута до ліжку, та потребувала додаткового обігріву для кінцівок ніг, покинула приміщення кухні та прослідувала до будинку. В момент знаходження на відстані близько 2- 3 м. від будівлі кухні, поряд із нею пролетіла «сковорідка» (пательня), що була кинута ОСОБА_10 .

На даний вчинок, як показала ОСОБА_8 , вона повернулася до кухні та вдарила ОСОБА_10 по обличчю, після чого знов попрямувала до будинку.

Перебуваючи вже надворі, почула адресовану їй ОСОБА_10 погрозу: «Як повернешся на кухню, я тя вб`ю», при цьому обернувшись помітила, як він лівою рукою бере зі столу ніж.

Після цього, як показала ОСОБА_8 , вони зі ОСОБА_10 почали рух на зустріч один одному, зустрівшись на порозі коридору (передбаннику) кухонного приміщення.

В той момент коли ОСОБА_10 підняв ніж та направив в її бік, сприйнявши реальність загрози життю, як показала ОСОБА_8 , вона вихопивши ніж правою рукою, нанесла ним удар ОСОБА_10 в область грудної клітки. Зі слів ОСОБА_8 , лезо ножа ввійшло в тіло ОСОБА_10 на 3-4 см.

В подальшому, як витягла ніж, ОСОБА_10 впав на підлогу, безпосередньо в коридорі. Після цього, в цілях привести до тями ОСОБА_10 , взяла з кухні відро з водою та вилила на нього. Після цього, зняла зі ОСОБА_10 кофту та майку.

Ніж, як показала ОСОБА_8 , з огляду на побоювання його подальшого застосування ОСОБА_10 , який на той момент подавав ознаки життя - дихав, загорнула в ганчірку (чорну майку), що лежала на підлозі, та викинула в сіно, що зберігалося на горищі в сараї, де його і було вилучено працівниками поліції під час огляду, після того як вона вказала місцезнаходження останнього.

По поверненню, ОСОБА_10 лежав вже безпосередньо в приміщенні кухні.

Під час судового засідання від 20.02.2022 ОСОБА_3 , вказала, що наміру позбавити життя ОСОБА_10 вона не мала, щодо обставин події уточнила, що після того, як вона витягнула ніж з тіла ОСОБА_9 , останній продовжував стояти, а вона взявши ганчірку (чорну майку), що лежала на підлозі завернула в неї ніж та викинула його в сіно, що зберігалося на горищі в сараї. По поверненні побачила, що ОСОБА_9 лежить у приміщенні кухні. Підійшла до нього, ОСОБА_10 сказав «Що ти Славко наробила». Після цього вона взяла відро води, якою облила ОСОБА_10 та зняла з останнього футболку та кофту. Після чого почала мити підлогу. Через 15 хвилин прийшов її син та вона сказала останньому щоб дзвонив фельдшеру та батьку ОСОБА_9 .

Сприйняття реальності загрози її, ОСОБА_8 , життю діями ОСОБА_11 , що спонукали застосувати проти останнього ніж, обвинувачена пояснила систематичністю озвучених ним в її бік погрозами, побиттями, в тому числі з використанням ножа, десь приблизно за півтора роки до трагедії, в результаті чого в неї залишилися два шрами від порізів, на животі та в районі плеча.

Причини з яких за 4,5 роки сумісного життя ОСОБА_8 не зверталася до правоохоронних органів щодо протиправних дій ОСОБА_12 , обвинувачена пояснила почуттям любові до нього.

Щодо наявних у неї тілесних ушкоджень у виді синців, встановлених висновком експерта за №393/2021, пояснила, що отримала останні під час сварки за два тижні до події.

Щодо проведення огляду місця події вказала, що під час огляду перебувала у автомобілі працівників поліції.

Цивільний позов визнала частково на суму 100000,00 гривень.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, її вина доведена показами потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що про загибель сина ОСОБА_10 дізнався з телефонного дзвінка ОСОБА_14 , сина ОСОБА_15 .

Приїхавши на місце події, с. Червеньово, 8, побачив у кухонній кімнаті тіло сина. На адресоване запитання ОСОБА_8 : « ОСОБА_16 ти таке зробила?», отримав відповідь: «Один в дурдомі, а другий у гробі».

Потерпілий повідомив, що до настання даної трагедії, за час спільного проживання його сина ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , більш як 4 роки, в родині панували нормальні відносини.

При цьому, потерпілий підтвердив, що його син ОСОБА_13 і ОСОБА_8 вживали спиртні напої,

Зазначив також про те, що перед Великоднем 2020 2021 рік (точно не пам`ятає), син говорив йому, що ОСОБА_8 хотіла його зарізати.

Цивільний позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених у ньому.

Свідок ОСОБА_17 надав наступні пояснення.

Так, 24.11.2021 близько 19 год. 30 хв. повернувся з роботи до місця свого проживання: АДРЕСА_3 . Оскільки калитка була зачинена, переліз через паркан.

Опинившись на подвір`ї зустрів маму ОСОБА_3 , яка саме покинула будинок та спускалася по сходах, прямуючи до літньої кухні. Мати повідомила, що: «Стёпа вмирать» та попросила зателефонувати його батьку.

Через незачинені двері літньої кухні побачив труп ОСОБА_10 , який був одягнутий в темно-сині штани, з оголеним торсом, знаходився на підлозі, поряд із ліжком, в положенні зі спрямованими до виходу з кухні ногами, тіло напівзакрите покривалом.

Від побаченого, як показав ОСОБА_17 , він втратив свідомість. В подальшому, прийшовши до тями, зателефонував батьку ОСОБА_10 , а також викликав швидку допомогу.

До прибуття швидкої мати знаходилася на подвір`ї, пішла до сусідки зателефонувати, ходила туди-сюди.

При спілкуванні з матір`ю, остання не повідомила від чого помер ОСОБА_10 . Було чутно, що вона вживала спиртне, при цьому її поведінка була адекватною.

Вже по прибуттю швидкої та батька ОСОБА_10 , як показав ОСОБА_17 , побачив на підлозі коридорного приміщенні до кухонної кімнати, невелику кількість крові. Ножів ні в коридорі, ні кухні, не бачив.

З показів свідка вбачається, що сварки між ОСОБА_10 та матір`ю, носили систематичний характер, в тому числі зі застосування насильства, ініціатором конфліктів був ОСОБА_10 , який полюбляв вживати алкогольні напої, постійно примушуючи матір їх йому купувати. Матір теж вживала спиртне, проте в меншій кількості, не напиваючись.

ОСОБА_17 зазначив, що особисто бачив як ОСОБА_10 наносив матері побої, в тому числі зламав їй носа. Також у 2019 році ОСОБА_10 , зі слів матері, наніс їй порізи ножем в області руки та живота.

З показів свідка вбачається, що від ОСОБА_10 неодноразово лунали погрози, в тому числі він казав: «Всіх Вас поріжу, коли спатимете», маючи на увазі його, ОСОБА_17 , матір, а також тітку, в будинку якої вони всі разом і проживали.

ОСОБА_17 також підтвердив, що в 2021 році, ОСОБА_10 півтори тижня ходив з перемотаною правою рукою, причиною тому, зі слів останнього, була отримана в результаті роботи з «флексом» травма, поріз в області зап`ястя, з зовнішньої сторони руки.

Свідок ОСОБА_18 повідомила, що очевидцем події, яка мала місце 24.11.2021 вона не була, про вбивство ОСОБА_10 дізналася з голосового повідомлення брата, надісланого через соцмережу Facebook, та при подальшому телефонному спілкуванні з ним наступного дня, під час якого ОСОБА_14 повідомив, що в ході розпивання спиртних напоїв матері зі ОСОБА_10 сталася сварка, під час якої ОСОБА_10 отримав ножове поранення в серце.

З пояснень ОСОБА_19 вбачається, що однією сім`єю з матір`ю, рідним братом, а також співмешканцем матері ОСОБА_10 , вона разом не проживала, інколи навідувалася до матері. Під час даних відвідувань, з наявних у матері тілесних ушкоджень: розбитої брові, вибитих зубів, зламаного носу, синяків на кінцівках та обличчі, зробила для себе висновок про те, що ОСОБА_10 застосовує до неї фізичне насильство. Про наявність ножових поранень як в матері, так і ОСОБА_10 , їй нічого не відомо.

Свідок охарактеризувала матір, до зустрічі зі ОСОБА_10 у 2017 році, як особу спокійну, добру, відповідальну, не агресивну. У відношенні виховання дітей як таку, що була в міру суворою.

Зі слів ОСОБА_19 , її матір, з часу спільного проживання зі ОСОБА_10 , разом із останнім випивала. За відсутності ОСОБА_10 вдома, поверталася до нормального життя, телефонувала 3-4 рази на день, цікавилася її та онука справами.

Свідок ОСОБА_20 повідомила суду наступне.

24.11.2021, підміняючи в продуктовому магазині, що в с. Червеньово, свою сестру, в якому та працює продавцем, продала ОСОБА_8 пляшку горілки.

Окрім цього свідок повідомила, що будучи односельчанкою ОСОБА_8 , проживаючи з нею по сусідству, в будинку АДРЕСА_4 , при зустрічах, майже завжди спостерігала на її тілі та обличчі синці, садни.

Про агресію ОСОБА_12 по відношенню до ОСОБА_8 , зі слів свідка, знали майже всі в селі.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні надав наступні пояснення.

Так отримавши о 20 год. 17 хв. 24.11.2022 виклик, будучи черговим фельдшером швидкої допомоги, прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де біля воріт даного господарства знаходилася ОСОБА_8 та її син.

В супроводі ОСОБА_8 прослідував до приміщення кухні, де на підлозі знаходилася молода людина чоловічої статі, одягнута в спортивні штаги, верхня частина, оголений торс, прикритий ковдрою.

За результатами проведеного первинного огляду було констатовано біологічну смерть. На трупі, в лівій частині грудної клітки, нижче ключиці, наявна рана, чиста, без крововиливів, довжиною 12-14 мм. Слідів крові ні на тілі, ні поряд з ним, не спостерігалося.

З розповіді ОСОБА_8 , остання готувала вечерю та на деякий час відлучилася до сусідки, чи то понести чай, чи то гарячу воду для чаю, по поверненню виявила труп.

На його запитання до ОСОБА_8 стосовно того як сталася дана подія, остання повідомила: «Може з собов дашто зробив».

При спілкуванні з ОСОБА_8 , за ознаками: сильний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, було очевидним що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння. При цьому поведінка була адекватною, агресивність чи нервовість не спостерігалася.

Зі слів свідка, обстановка в кухонному приміщенні була типовою, не порушена, з нетипового сковорідка, яка валялася в дворі, на землі.

Свідок ОСОБА_22 повідомила наступне.

24.11.2021, разом із молодим чоловіком (ім`я не пам`ятає) із с. Домбоки, в якості понятих була присутня при проведенні огляду місця події, вбивства ОСОБА_10 , співмешканця ОСОБА_15 .

На вказану слідчу дію була запрошена працівниками поліції після 22 години. При її проведенні з ОСОБА_8 не спілкувалася, до кухні не заходила, знаходилася на сходах до даного приміщення. Протокол огляду місяця події та пакети з речовими доказами, у кількості 4-5 штук, підписувала, однак вміст даних пакетів їй не відомий. Ніж, зі слів свідка, в її присутності не вилучався.

Свідок охарактеризувала ОСОБА_8 як хорошу жінку, роботящу, здатну на допомогу. Проявів агресії з її боку не спостерігала, п`яною не бачила.

ОСОБА_11 , зі слів ОСОБА_22 , був людиною агресивною, проявляв неповагу до сусідів, в тому числі до неї, ображав нецензурними словами. ОСОБА_8 тримав у ізоляції, забороняв спілкуватися з односельчанами.

Свідок повідомила, що влітку 2021 була очевидцем, як ОСОБА_23 вдарив (наніс жорсткий ляпас) ОСОБА_15 . Також зазначила, що ОСОБА_3 майже завжди ходила зі слідами побиття.

Експерт ОСОБА_24 в судовому засіданні надала наступні пояснення.

Так, в якості лікаря судмедексперта, пізно ввечері 24.11.2021, була задіяна в слідчій дії огляді місця події, а саме безпосередньо трупа, що знаходився на підлозі в літній кухні, між диваном та столиком.

Покійний чоловік був одягнутий в штани, торс оголений, на лівій частині грудної клітки наявне ножове поранення. Сліди крові на тілі не присутні, на одязі була речовина бурого кольору, схожа на кров, також сліди крові були наявні в приміщенні, на коврику, шторах, підлозі, а також на подвір`ї.

Експерт засвідчила присутність при проведенні огляду місця події понятих, а саме чоловіка та жінки (описати їх зовнішній вигляд, з огляду на проходження часу, не змогла). Зазначила, що спостерігала їх як в приміщенні кухні так і на дворі.

Свідок ОСОБА_25 повідомив, що після отримання повідомлення з лінії 102 про подію, виїхав в складі СОГ на місце.

По прибуттю на місце, спостерігав ОСОБА_8 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Зі слів ОСОБА_25 проведення огляду місця події здійснювалося за безпосередньої участі двох понятих. Одна з понятих - жінка, інколи відлучалася, але її завжди повертали та показували, що вилучається.

Вказав на те, що місцезнаходження вилученого ножа вказала безпосередньо ОСОБА_15 .

ОСОБА_26 пояснив, що він, разом із жінкою, на ім`я « ОСОБА_27 », що мешкала поряд із місцем трагедії, були присутні під час огляду місця події в якості понятих. Речі, які вилучалися показували їм, понятим, протоколи підписувалися ними. Ніж з жовтою ручкою знаходився на горищі сараю. Вказав на те, що ОСОБА_28 відходила та поверталася на місце огляду.

Свідок ОСОБА_29 пояснив, що він в якості спеціаліста був залучений до проведення слідчої дії, огляду місця події. ОСОБА_29 засвідчив участь при проведенні слідчої дії понятих, за участю яких вилучалися речі. При цьому зазначив, що жінка, з огляду на те, що їй було неприємно (погано) від побаченого, періодично відходила від безпосереднього місця проведення огляду, але поверталася слідчим.

Свідок ОСОБА_30 повідомила, що очевидцем події яка мала місце 24.11.2022 вона не була.

ОСОБА_3 свідок охарактеризувала як нормальну та трудолюбиву особу, не схильну до агресії. Під час контактування з нею, завжди спостерігала на її тілі характерні для побиття сліди.

ОСОБА_30 згадала випадок, що мав місце в березні 2021, коли ОСОБА_3 була запрошена нею для допомоги в господарських справах, переборі картоплі для висадки. Того разу, ОСОБА_3 прийшла дуже побитою, зі страшними ранами на обличчі, розбитою губою, виступаючою кров`ю над вухом. Хоч вона і не зізналася, що це її побив ОСОБА_10 , було зрозуміло, що саме він це зробив.

Глуханича ОСОБА_10 бачила рідко, при зустрічах з ним не спостерігала наявність в нього слідів побиття чи порізів. Хоч із ОСОБА_10 не контактувала, однак відчувала, що він «недобрий чоловік».

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні надала наступні пояснення.

Обвинувачену ОСОБА_3 знає з дитинства, остання являлася сусідкою та проживала в будинку, що розташований навпроти. Разом із обвинуваченою певний час працювала на Мукачівському соковому заводі.

ОСОБА_3 охарактеризувала як хорошу людину, трудолюбиву, не відмовну в наданні допомоги, проявів агресії з її боку не спостерігала.

Натомість, вбитий ОСОБА_11 , зі слів свідка, був людиною злою, сварливою, лихослівною та агресивною, поведінка його була «паскудною».

Свідок показала, що вона не раз чула з сусідського двору сварки, спостерігала як вибивалися двері та вилітали шибки.

Зі слів ОСОБА_32 вона неодноразово спостерігала ОСОБА_3 в синяках. Хоча безпосереднім свідком нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень саме ОСОБА_33 не була, однак з огляду на їх стосунки, а також ті чутки, що ходили по селу, припускає, що це саме так і було.

Свідок ОСОБА_34 надала пояснення з яких вбачається наступне.

Так, проживаючи в будинку АДРЕСА_5 , по сусідству з ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , на той час мешканцями будинку АДРЕСА_1 , була свідком неодноразових сварок між ними. В більшості випадків конфлікти відбувалися в приміщенні будинку, а відтак чи мало місце застосування фізичного насильство не знає, однак було чутно шум, крики ОСОБА_10 , та плач ОСОБА_3 , а по прохолодженню декількох днів, спостерігала останню, обличчя якої було в синяках.

Окрім цього, ОСОБА_34 зазначила, що одного разу, в період літо осінь, можливо 2019-2020 (точні відомості щодо року повідомити не може) на власні очі спостерігала як на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_13 наносив ОСОБА_3 , яка лежала на землі, тілесні ушкодження як ногами так і руками. При цьому, на адресовану йому вимогу припинити вказані дії, ОСОБА_13 застосовуючи нецензурну лайку, повідомив, що це не її, ОСОБА_34 справа та пригрозив, в тому числі сказав: «Я тебе зараз запалю.Іди удсі».

Після переїзду ОСОБА_13 та ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_3 , при зустрічах з останньою, як показала свідок, не раз зустрічала ОСОБА_8 , в тому числі за місяць до трагедії, остання була в синяках.

ОСОБА_34 охарактеризувала ОСОБА_12 як людину агресивну, який вчиняв сварки будучи як в стані алкогольного сп`яніння, так і тверезий.

Прокурор, покликаючись на ч. 12 ст. 290 КПК України, вказав на недопустимість показів вищевказаних свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_34 вказавши, що дані свідки не відкривалися стороні захисту.

Вирішуючи питання допустимості показів вищевказаних свідків суд виходить з наступного.

Так, згідно з ч.12 ст.290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснила відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Відповідно до ч.6 ст.290 КПК сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді. Тобто сторона захисту зобов`язана надати прокурору доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином лише будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них. При цьому виникнення обов`язку сторони захисту щодо відкриття матеріалів кримінального провадження прямо пов`язане із наявністю відповідного запиту від прокурора.

Крім того, з огляду на вимоги ст.23 КПК показання учасників кримінального провадження суд отримує усно і може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК. При цьому, кримінальний процесуальний закон не зобов`язує сторону захисту фіксувати будь-яким чином показання свідків захисту під час досудового розслідування.

Під час судового розгляду було задоволено клопотання сторони захисту та допитано вищевказаних свідків безпосередньо усіма учасниками судового провадження, у тому числі прокурором, який фактично мав можливість належним чином підготуватися і скорегувати лінію обвинувачення, а відтак твердження прокурора щодо недопустимості показів свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_34 є безпідставними.

Даний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду висловленій у постанові від 06 квітня 2021 року (справа № 209/3537/18, провадження № 51-2910 км 20).

Окрім цього вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України доведена дослідженими судом письмовими та речовими доказами.

Так, 24 листопада 2021 року, на підставі рапорту працівника поліції, зареєстровано кримінальне провадження за № 0000495 щодо нанесення удару ножем ОСОБА_6 внаслідок чого останній помер. У даному провадженні під час досудового розслідування визначено групу прокурорів та слідчих та надано доручення на проведення досудового розслідування, яке проведено в межах строку визначеного КПК України, що підтверджується відповідними постановою та ухвалою суду (Том №2, а.с. 24-29,145-147).

Згідно із протоколом огляду місця події 24 листопада 2021 року та ілюстрованою фото-таблицею до нього, під час проведення огляду місця події дворогосподарства за адресою: с. Червеньово, вул. Головна, 8, Мукачівського району в кухонному приміщенні, на підлозі, виявлено труп особи чоловічої статті з наявною раною, в області грудної клітки. Під час огляду місця виявлено та вилучено: рукоятку світло коричневого кольору, шматок пластику на якому наявні сліди бурого кольору, вирізку із штори, чоловічу кофту чорного кольору з написом «Pumа», кофту синього кольору (типу поло), кухонний ніж, ганчірку (кофту) червоно-чорного кольору, змиви: з ручки сковорідки; розмазаної плями бурого кольору; рами вхідних дверей та підлоги, які постановою ст. слідчої СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_35 від 25.11.2021 визнано речовими доказами та на які, відповідно до ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 26.11.2021, накладено арешт. Під час проведення огляду частково здійснювався відеозапис на флеш-накопичувач «Micro - SD», який відповідно до постанови слідчого визнано речовим доказом та який переглянуто в судовому засіданні. Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду надано дозвіл на проведення огляду домоволодіння АДРЕСА_3 (Том №2, а.с. 30-58, 130-131).

Стороною захисту подано клопотання про недопустимість даного доказу та інших похідних від нього доказів, як «плодів отруйного дерева», яке мотивоване тим, що понята, яка була запрошена при проведенні огляду, в суді показала, що вона до приміщення будинку, літньої кухні не заходила, труп не бачила, як і не бачила, що упаковують в пакети, а тому, на думку захисниці, яка покликається на вимоги ст.ст. 84-87, 94, 233 КПК України, дані докази є недопустимими.

Окрім цього захисницею 29.12.2022 подано ще одне клопотання про визнання протоколу ОМП від 24.11.2021 та інших похідних від нього доказів, як «плодів отруйного дерева» недопустимим доказом, яке ОСОБА_5 мотивує тим, що з показів свідків (прізвища відсутні) ОСОБА_3 не допускали до огляду місця події та остання перебувала весь час за хвірткою будинковолодіння або в т/з працівників поліції, тобто була фактично затримана, в розумінні ст. 209 КПК України, а відтак, на думку захисниці, яка покликається на вимоги ст.ст. 84-87, 94, 233 КПК України, дані докази є недопустимими.

Вирішуючи дані клопотання суд виходить з наступного.

Так, за змістом ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

З дослідженого судом протоколу огляду місця події від 24 листопада 2021 року (протокол підписано всіма учасниками без зауважень), показів ОСОБА_29 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_36 та показів свідка ОСОБА_22 понятої, слідує, що слідчим при проведенні огляду, відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України, було запрошено двох понятих.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 05 серпня 2020 року (справа № 334/5670/18) щодо існування підстав для визнання доказів недопустимими, необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення.

Проте, у даному кримінальному провадженні сторона захисту, вказуючи на порушення вимог КПК, жодним чином не оспорює достовірність інформації про докази, отримані під час огляду місця події.

Фактично, сама обвинувачена не заперечує, що саме вона спричинила потерпілому ножове поранення, внаслідок якого останній помер, а оспорює тільки кваліфікацію її дій.

Під час судового розгляду судом досліджувався як сам протокол огляду місця події так і переглядався відеозапис, який хоч і в неповній мірі, але відтворює хід проведеного огляду та фіксує місцезнаходження речей та предметів вилучених під час його проведення. Під час допиту обвинувачена не ставила під сумнів достовірність інформації про докази отримані внаслідок проведеного огляду. Під час дослідження речового доказу ножа, вилученого під час відповідного огляду ОСОБА_3 підтвердила, що саме цим ножом завдала смертельний удар померлому. Окрім цього під час судового розгляду обвинувачена вказала, що саме вона під час огляду місця події показала місцезнаходження ножа працівникам поліції, а відтак остання не тільки була присутня під час огляду, а і приймала активну участь у його проведенні, що і було зафіксовано у складеному протоколі ОМП, який було підписано всіма учасниками, в тому числі ОСОБА_3 , без зауважень.

Жоден зі свідків, допитаних під час судового розгляду, не підтвердив, що ОСОБА_3 , як вказувала остання в суді та її захисниця ОСОБА_5 у клопотанні від 29.12.2022 під час огляду була обмежена у своєму пересуванні (перебувала весь час за хвірткою будинковолодіння або в т/з працівників поліції, тобто була фактично затримана).

Поряд з цим, огляд місця події проведено не за добровільною згодою ОСОБА_3 - власниці майна (при цьому жодних доказів, що ОСОБА_3 є власницею майна суду не надано), як на це вказує захисниця у клопотанні від 29.12.2022, а проведено відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, на виконання вимог якої, після проведення огляду місця події, слідчий звернувся до суду із клопотанням про проведення обшуку, яке ухвалою слідчого судді було задоволено, а проведений огляд (обшук) визнано законним. Отже, законність проведеної слідчої дії була предметом судового контролю на стадії досудового розслідування.

При цьому, згідно із протоколом ОМП від 24.11.2021, огляд проведено з 22 год. 10 хв. 24.11.2021 до 00 год. 15 хв. 25 11.2021, а ОСОБА_3 затримано, згідно зі протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину о 00 год. 20 хв., тобто після складання відповідного протоколу за участю захисника ОСОБА_37 (том 2 а.с. 134-137). При цьому, як слідує з вищевказаного протоколу затримання, жодних зауважень та доповнень ОСОБА_3 не мала.

Оцінюючи вищенаведене, суд, з огляду на положення статті 87 КПК України, позицію Верховного Суду висловлену у постанові від 05 серпня 2020 року (справа № 334/5670/18), за відсутністю сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті проведення огляду місця події, не вважає, що наявність незначного порушення, допущеного працівниками поліції під час проведення 24.11.2021 огляду місця події (понята ОСОБА_22 відлучалася з місця проведення огляду) є безумовною підставою для визнання результатів огляду місця події від 24 листопада 2021 року та всіх інших, похідних доказів недопустимими.

Висновком експерта Мукачівського районного відділення СМЕ за №432/2021, встановлено, що смерть ОСОБА_6 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з пошкодженням лівої легені, серцевої сорочки, серця, що супроводжувалося зовнішньою та внутрішньою кровотечами, лівобічним гемотораксом, гемоперікардом, ускладнилося травматичним та гіповолемічним шоком, що і явилось безпосередньою причиною його смерті. Даний висновок про причину смерті підтверджується виявленням при дослідженні трупа вищевказаних прижиттєвих травматичних ушкоджень міжреберних м`язів, підшкірно-жирової клітковини, плеври, верхньої долі лівої легені, серцевої сорочки, серця; малокрів`я внутрішніх органів; наявністю рідкої крови із згортками у лівій плевральній порожнині (гемоторакс) та крові у порожнині серцевої сорочки (гемоперікард), «шовкових» змін нирок та легенів, а також даними судово-гістологічного та судово криміналістичного досліджень.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючої коло-різаної рани грудної клітки зліва в проекції 3-го міжребер`я по середньо ключичній лінії з пошкодженням лівої легені, серцевої сорочки та серця. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії гострого колюче ріжучого плаского предмету, який мав гострий край (лезо) та тупий край (обушок), чим міг бути ніж, і не є характерним для самоспричинення. При формуванні пошкодження мала місце зміна положення предмета відносно травматичної ділянки тіла (згідно даним судово-криміналістичного дослідження).

Вищевказані тілесні ушкодження, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і з безпосередньою причиною настання смерті знаходяться у прямому причинно наслідковому зв`язку. Вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, що мала місце 24.11.2021 р.

Приймаючи до уваги характер, локалізацію та кількість виявлених тілесних ушкоджень, під час їх спричинення гр.-ну ОСОБА_6 було нанесено не менше 1-го удару, під час чого найбільш вірогідно він знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні, попередньою поверхнею тіла повернутий до особи, яка завдала удар.

При суд. токсикологічному дослідженні трупної крові виявлено етиловий спирт в концентрації 4,03%, що стосовно до живих осіб відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння. (Том №2, а.с.60-64).

Відповідно до висновку експерта за №393/2021, у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у виді синців у верхній третині правого стегна по передній поверхні та в середній третині лівого стегна по передній поверхні. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим могли бути ноги сторонньої людини. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 24.11.2021 р. і відносяться до групи и легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності. (Том №2, а.с.65-66)

Висновком експерта №814 встановлено, що кров від трупа ОСОБА_6 , відноситься до групи АВ з ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. (Том №2, а.с.67-68)

Висновком експерта №815 встановлено, що кров ОСОБА_3 , 1980 р.н. відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. (Том №2, а.с.69-70)

Висновком експерта №816 встановлено, що у слідах на марлевих серветках із змивами з підлоги коридору, з порогу, з дверної рами входу, з дверей, вилучених при ОМП, знайдена кров людини, яка могла походити від людини з групою крові АВ, в тому числі від потерпілого ОСОБА_6 .

Крім цього, не виключена можливість домішку крові у вищевказаних слідах і від підозрюваної ОСОБА_3 , крові якої властивий антиген А.

Поряд з викладеним, не виключена можливість походження крові в даних об`єктах від людей з групами крові А з ізогемаглютиніном анти В, в тому числі від підозрюваної ОСОБА_3 , та В з і ізогемаглютиніном анти А шляхом їх змішування. (Том №2, ас.71-75)

Висновком експерта №819 встановлено, що у слідах на синювато зеленуватій майці /об. №№1-3/, на червоній кофті /об. №№6,7/, на резиновій тапочці на ліву ногу /об.15/ знайдена кров людини.

При визначенні групової належності крові у слідах на речових доказах за ізосерологічною еритророцитарною системою АВО виявлено:

у об. №№6,7,15 виявлені антигени А і В. Ізогемаглютиніни анти А, анти В у цих слідах не знайдені. Антигени А і В властиві організму потерпілого ОСОБА_6 , тому кров у об. №6,7,15 могла походити від нього.

Разом із тим, виявлення у об. №№6,7,15 антигену А не виключає можливості домішку у цих слідах і крові підозрюваної ОСОБА_3 при наявності у неї ознак зовнішньої кровотечі.

У об. №1-3 /майка/ знайдений антиген Н, а у об. №3 ізогемаглютиніни анти А, анти В. Антигени А і В у цих слідах не виявлені. Виявлені у об №1-3 групові фактори могли походити від особи з групою крові О з ізогемаглютинінами анти А, анти В. Невиявлення у об.№№1-3 на майці антигенів А і В дозволяє виключити можливість походження крові у цих слідах від потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваної ОСОБА_3 .

У слідах об. №4 на білій безрукавці, об. №5 на червоній кофті, об. №№ 8-13 на штанах лосинах, об. №№14, 16, 17, на резинових тапочках кров не знайдена. (Том №2, а.с.76-82)

Висновком експерта №818 встановлено, що у слідах на кофті чорного кольору (об. №№1-6) та кофті темно-синього кольору (об.№№ 7-15) потерпілого ОСОБА_6 знайдена кров людини.

При встановлені групової належності крові у слідах на речових доказах за ізосерологічною еритророцитарною системою АВО у об. №№1-15 виявлені антигени А і В. Отже, кров у слідах на кофті чорного кольору (об. №№1-6) та кофті темно-синього кольору (об. №№7-15) могла походити від людини з групою крові АВ, в тому числі від потерпілого ОСОБА_6 . Поряд з викладеним, не виключена можливість походження крові у об. №№1-15 від людей з групами крові А з ізогемаглютиніном анти А, шляхом її змішування. (Том №2, а.с.83-88)

Висновком експерта №817 встановлено, що у слідах на вирізці тканини з штори (об. №№ 1-5), що вилучена при огляді місця події, знайдена кров людини.

При встановленні групової належності крові у слідах на речовому доказі за ізосерологічною еритророцитарною системою АВО у об. №№1-5 виявлені антигени А і В. Отже, кров у слідах на вирізці тканини з штори (об. №№ 1-5) могла походити від людини з групою крові АВ, в тому числі від потерпілого ОСОБА_6 . Поряд з викладеним, не виключена можливість походження крові у об. №№1-5 від людей з групами крові А з ізогемаглютиніном анти В, втому числі від підозрюваної ОСОБА_3 та В ізогемаглютиніном анти А, шляхом її змішування.

У слідах на блузці (ганчірці) (об. №№ 6-10) вилученій при огляді місця події, кров не знайдена. (Том №2, а.с.89-94)

Висновком експерта №СЕ-19/109-21/14250-БД від 02.02.2022 встановлено, що генетичні ознаки слідів крові, виявлених на клинку предмета, схожого на ніж, з рукояткою жовтого кольору, збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_3 . Походження генетичних ознак слідів крові, виявлених в об`єкті від ОСОБА_3 виключається. (Том №2, а.с.96-110)

Висновком №8-мк встановлено: 1) при дослідженні предметів одягу від трупа ОСОБА_6 , у верхній третині переду спортивного светра зліва та у верхній третині переду светра синього кольору зліва виявлено по одному колото різаному пошкодженню, які виникли внаслідок дії гострого колюче-ріжучого плаского предмету типу клинка ножа, що мав гострий край (лезо); ширина предмету, на рівні його заглиблення, становила близько 1,4 +/- 0,3 см.; 2) згідно «Висновку експерта» №48-мк відомо, що при дослідженні шматка шкіри з ділянки грудної клітки зліва виявлено колото-різану рану, яка виникла внаслідок дії гострого колото-ріжучого плаского предмету типу клинка ножа, який мав гострий край (лезо) та обушок з добре виразними ребрами. Ширина клинка заглибленого в тіло становила близько 1,1 -1,6 см. При формуванні пошкодження мала місце зміна положення клинка ножа відносно травмованої ділянки тіла. 3) Зазначені колото-різані пошкодження одягу та колото-різана рана на тілі померлого могли виникнути внаслідок дії клинка наданого на дослідження. (Том №2, а.с.111-115)

Згідно із протоколом огляду предмета від 10.03.2022, оглядався кухонний ніж з рукояткою жовтого кольору, який було вилучено в ході огляду місця події від 24.11.2021 за адресою: с. Червеньово, 8, Мукачівського району, в ході якого проводилися відповідні заміри, яким встановлювалися його характеристики та особливості (Том №2, а.с.116-126). Під час дослідження ножа в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 підтвердила, що саме цим ножом завдала смертельного удару ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу огляду предмета від 12.03.2022, під час огляду досліджувалися речі, вилучені у ході огляду місця події 24.11.2021 належні потерпілому ОСОБА_6 , які детально описані з наявними пошкодженнями (Том №2, а.с.127-129).

Згідно із протоколом слідчого експерименту від 27.11.2021, за участю підозрюваної ОСОБА_3 , остання під час його проведення розповіла та показала про обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що 24.11.2021 вона знаходилася за місцем свого проживання разом із своїм співмешканцем ОСОБА_6 , з яким на протязі дня вживала алкогольні напої. Близько 19 год. 00 хв., знаходячись в кухонному приміщенні, між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 взявши сковорідку, в момент коли ОСОБА_3 виходила с приміщення, кинув у бік останньої, сковорідка впала на землю вже на подвір`ї. Після цього ОСОБА_3 повернулася до кухонної кімнати та вдарила ОСОБА_6 рукою по обличчю та знову вийшла на подвір`я. ОСОБА_6 в цей час взяв у руку кухонний ніж із жовтою рукояткою, що знаходився на столі, після чого зупинився на порозі вхідних дверей до кухонного приміщення, ніж тримав у витягнутій лівій руці, лезом доверху. Після цього ОСОБА_3 вирвала ніж з рук ОСОБА_6 та, взявши його в праву руку, нанесла йому один удар в область верхньої лівої частини грудної клітки (при цьому вказала, що ОСОБА_6 застосуванням ножа їй не погрожував). В результаті нанесеного удару ОСОБА_6 впав на землю в коридорному приміщенні. Відкинувши ніж на підлогу, взятою з кімнати водою облила ОСОБА_6 . В подальшому, взявши футболку чорного кольору, ОСОБА_3 замотала в неї ніж та викинула його на горище. По поверненню виявила ОСОБА_6 вже в кухонній кімнаті. Через деякий час прийшов син ОСОБА_17 , якого вона попросила викликати швидку. Постановою ст. слідчої СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_38 визнано речовим доказом флеш-накопичувач «Micro - SD», з відеозаписом проведення слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_3 , який переглядався під час судового розгляду. (Том №2, а.с.132-133,138-144).

Відповідно до протоколу медичного огляду №503/2021 від 25.11.2021 встановлено, що ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (алкотест 1,57 проміле). (Том №2, а с.150)

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази є належними та допустимими, взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченої та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Заперечення ОСОБА_3 своєї вини саме в умисному вбивстві ОСОБА_6 , суд розцінює як позицію захисту власних інтересів, шляхом спроби пом`якшити покарання за скоєне, та ставиться до них критично, виходячи з наступного.

Так, умисне вбивство, передбачене статтею 115 КК України, з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

На відміну від умисного вбивства, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння, який обумовлений захистом винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Частина 1 статті 36 КК України необхідною обороною визнає дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина 3 статті 36 КК).

Вирішуючи питання про відсутність чи наявність в діях особи стану необхідної оборони у разі вчинення злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин справи слід оцінювати акт суспільно-небезпечного посягання й акт захисту, встановлювати їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання (постанова Верховного Суду від 05 серпня 2020 року (справа № 334/5670/18)).

Характер, хронологія і послідовність дій обвинуваченої ОСОБА_3 , а також об`єктивна її спроможність, як дорослої людини, оцінювати життєву ситуацію, дає підстави вважати суду, що ОСОБА_3 , в ході раптово виниклої сварки з ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість уникнути, після вчинення дій, які на її думку свідчили про небезпеку з боку ОСОБА_6 , подальшого загострення ситуації, за власної, ніким та нічим, необмеженої волі в свободі пересування, перебуваючи на подвір`ї дворогосподарства, цілеспрямовано повернулася до кухонного приміщення (літньої кухні), де перебував ОСОБА_6 , з наявним у лівій руці кухонним ножем (знаряддям злочину), та без будь-якого спротиву відібравши його, нанесла ним удар в область грудної клітини ОСОБА_6 , в той час коли останній в момент удару був не озброєний та ніякої загрози для обвинуваченої не становив.

Твердження сторони захисту щодо неможливості ОСОБА_3 покинути місце події та таким чином уникнути загострення ситуації є неспроможними так як остання могла піти до житлового будинку, де перебувала її тітка, до сусідів, або на певний час просто покинути дворогосподарство.

Обстановка, яка склалася на момент вчинення даного кримінального правопорушення, не давала обвинуваченій ОСОБА_3 підстав вважати, що мало місце реальне посягання на її життя чи здоров`я.

Сила та напрям завданого удару ножем в груди, його раптовість, неможливість адекватного захисту ОСОБА_6 , який перебував у стані тяжкого алкогольного сп`яніння, від таких дій, вказують на те, що обвинувачена ОСОБА_39 усвідомлювала суспільно - небезпечний характер своїх дій, діяла з прямим умислом. Про наявність саме такого умислу свідчить і той факт, що обвинувачена після нанесення удару вчинила дії, що свідчать про приховування знаряддя злочину (версію ОСОБА_3 про наявність побоювань щодо можливого застосування ОСОБА_6 ножа, з огляду на безпорадність стану померлого, суд вважає неспроможною).

Активні дії ОСОБА_3 , після завдання смертельного удару ножем ОСОБА_6 , яка не намагалася надати останньому допомогу, не викликала швидку медичну допомогу, зняла з ОСОБА_6 , футболку та кофту, після чого помила підлогу (дані дії ОСОБА_3 пояснити не змогла) свідчать про їх мобілізованість, усвідомленість та цілеспрямованість і разом із іншими, встановленими обставинами, спростують твердження сторони захисту щодо вчинення убивства при перевищенні меж необхідної оборони.

Вищенаведений висновок суду щодо врахування посткримінальної поведінки ОСОБА_3 узгоджується із правовими позиціями, викладеними зокрема у постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа № 695/2580/16-к, провадження № 51-3267км18), від 23 квітня 2020 року (справа № 577/3894/14, провадження № 51-500км19) та 9 вересня 2021 року (справа № 361/2548/18 провадження № 51-1816км21).

Суд прийшов до переконливого висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 не носили характер необхідної оборони (ст. 36 КК України) та перевищення її меж (ст. 118 КК України), так як ці дії були умисними та вчиненими на ґрунті особистих неприязних стосунків, що були ускладнені вживанням спиртних напоїв. Жодна з обставин, яка досліджувалася судом, не свідчить про наявність суспільно небезпечного посягання на обвинувачену ОСОБА_3 , яке б викликало невідкладну необхідність з її боку в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення суспільно небезпечного посягання.

З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним факт умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_40 - вбивство, тобто вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.115 КК України сукупністю досліджених судом доказів, які є належними та допустимими. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу України суд не вбачає.

Обтяжуючою вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується наявності пом`якшуючих обставин суд приходить до наступного.

Так, згідно з обвинувальним актом, у останньому вказано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, які пом`якшують покарання, при цьому прокурор під час промови у судових дебатах, жодним чином не мотивувавши, вказав на відсутність пом`якшуючих обставин, з чим суд не погоджується виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що обвинувачена вину у скоєному визнала, усвідомлювала, що смерть потерпілого настала від її дій та під час судових засідань від цього не відмовлялася, намагалася частково відшкодувати шкоду потерпілому, шляхом переказу грошових коштів. При цьому суд зауважує, що незгода обвинуваченої з кваліфікацією її дій є правом особи та не впливає на щирість розкаяння, осуд своєї поведінки та відчуття жалю щодо вчинених протиправних дій, а відтак суд приходить до висновку щодо наявності пом`якшуючої обставини щирого каяття.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеній у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року (справа № 334/5670/18).

Щодо пом`якшуючої обставини - активного сприяння розкриттю злочину, суд приходить до висновку щодо її наявності виходячи з того, що ОСОБА_3 під час огляду місця події вказала де знаходиться ніж, не відмовлялася давати покази та під час слідчого експерименту розповіла та показала на місці обставини вчинення нею кримінального правопорушення, тобто активно сприяла розкриттю злочину.

Окрім цього суд, оцінивши покази обвинуваченої ОСОБА_3 , які узгоджуються з: показами свідків ОСОБА_41 , ОСОБА_32 , ОСОБА_30 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 в частині нанесення побоїв ОСОБА_3 померлим ОСОБА_6 ; висновком експерта за №393/2021 щодо наявності у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, приходить до висновку про наявність ще однієї пом`якшуючої обставини вчинення кримінального правопорушення за наявності системного характеру жорстокого поводження з боку потерпілого.

Твердження прокурора щодо відсутності звернень до правоохоронних органів щодо нанесених побоїв суд не приймає до уваги, так як відповідне звернення це право особи, а не обов`язок.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винної, обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого нею злочину, наявність декількох пом`якшуючих та обтяжуючої обставин, особу обвинуваченої, яка хоча і частково, але мала намір відшкодувати шкоду потерпілому, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, працевлаштована, за місцем проживання характеризується негативно, за попереднім місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у психіатра, фтизіатра, нарколога не перебуває, а відтак приходить до висновку щодо призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України на строк наближений до мінімального.

Що стосується поданого під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Так, потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, який мотивований тим, що вчиненим останньою кримінальним правопорушенням, безжальним та цинічним вбивством сина ОСОБА_6 , йому особисто, а також членам родини: матері та дочці, спричинено нестерпні моральні та фізичні страждання, що виразилися у сильних душевних переживаннях, страхах, фізичному болю, погіршені стану здоров`я.

Смерть єдиного сина є не відновлювальною втратою та спричинила значну моральну шкоду, а відтак, посилаючись на положення ст. 2 і 27 Конституції України, ст.ст. 23, 1168 ЦК України, ст.ст. 61, 128 КПК України, просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду на загальну суму 500000,00 гривень.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під час судового розгляду встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_3 настала смерть ОСОБА_6 , а відтак батьку останнього - позивачу ОСОБА_6 , заподіяна моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку із смертю сина. Приймаючи до уваги глибину фізичних та душевних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди підлягають до задоволення в повному обсязі.

Арешти, накладені під час досудового розслідування, підлягають скасуванню, відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати вартість проведеної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченої.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років.

Зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.11.2021 до 20.04.2022.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_6 моральну шкоду у розмірі 500000,00 (п`ятсот тисяч) гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 26.11.2021 (справа №303/9297/21; 1-кс/303/3000/21) - скасувати.

Речові докази:

1) змив із ручки сковорідки, змив з розмазаної плями речовини бурого кольору, шматок пластику на якому наявні сліди бурого кольору, вирізку із штори, яка розміщена біля вхідних дверей та на якій наявні плями бурого кольору, змив з рами вхідних дверей білого кольору з нижньої частини дверей, змив з підлоги, чоловічу кофту чорного кольору із написом «Puma», кофту синього кольору (типу поло), кухонний ніж довжиною 30 см. з рукояткою жовтого кольору довжиною 16 см. довжиною леза 14 см. шириною леза 1,2 см., рукоятку світло-коричневого кольору, ганчірку (кофту) червоно-чорного кольору знищити.

2) тапки резинові рожевого кольору, кофту матерчату білого кольору, кофту матерчату червоного кольору, футболку зеленого кольору, куртку балонову, чорного кольору, штани матерчаті чорного кольору повернути ОСОБА_3 .

3) відеозапис проведення огляду місця події від 24.11.2021, який записано на флеш накопичувач «Micro-SD»; відеозапис проведення слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_3 від 27.11.2021, який записано на флеш накопичувач «Micro-SD» залишити при матеріалах судового провадження.

Стягнути з з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 на користь держави вартість проведеної експертизи за №СЕ-19/109-21/14250-БД від 02.02.2022 у розмірі 10374,68 гривень

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1