Єдиний унікальний номер 722/1629/22
Номер провадження 1-в/722/202/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
представника СВК №67 ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в якому з підстав, передбачених ст.82 КК України, просив замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подане клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 та представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не досяг необхідного ступеня виправлення, передбаченого ст.82 КК України, а тому вважають, що заміна йому невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасною. Крім цього, прокурор вказував на те, що дане клопотання подано засудженим з порушенням вимог ч.7 ст.154 КВК України.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 08.04.2019 року за ч.2 ст.121, 69 КК України до 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 11.10.2018 року.

Відповідно, кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 11.10.2023 року.

Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.

Згідно п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув 4 роки 28 днів позбавлення волі, що становить більше половини призначеного йому судом строку покарання. Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання, становить 11 місяців 3 дні.
Із досліджених судом матеріалів клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 11.10.2018 року. Під час утримання в слідчому ізоляторі м.Чернівці до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався.

До державної установи «Сокирянська виправна колонія (№ 67)» прибув 30.05.2019 року. По прибуттю до установи був працевлаштований різноробочим у котельні установи, де працював по серпень 2019 року включно. В серпні 2019 року був етапований до Шепетівської ВК (№98) Хмельницької області, де знаходився на лікуванні по листопад 2019 року. Після повернення до установи і по серпень 2020 року був працевлаштований різноробочим котельні. Встановлені обсяги робіт та поставлені йому завдання виконував.

З вересня 2020 року по серпень 2021 року включно, до будь-якої оплачуваної суспільно-коричної праці не залучався у зв`язку із небажанням працювати.

З вересня 2021 року по листопад 2021 року включно, працював різноробочим котельні, встановлені обсяги робіт та поставлені йому завдання виконував.

З лютого 2022 року по даний час працевлаштований сантехніком житлової зони установи. Встановлені йому завдання намагається виконувати.

У період відбування покарання в установі має одне заохочення. В семи випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких одне стягнення в даний час діюче.

Як вбачається із довідки медичної частини №532 від 03.11.2022 року засуджений ОСОБА_5 з 05.09.2019 року по 03.10.2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Шепетівської ВК (№98) Хмельницької області. В подальшому за медичною допомогою не звертався, стан його здоров`я на даний час є задовільним.
Відповідно до ч.1 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків тощо.
Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої 04.11.2022 року начальником державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_6 , встановлено, що засуджений ОСОБА_5 увзаємовідносинах з іншими засудженими установи переважно не конфліктний. У відношенні до персоналу установи напоказ ввічливий, хитрий, схильний до невиконання встановлених законодавством вимог персоналу установи. Роботи з благоустрою установи виконує лише під контролем. Відповідно до статей 110, 112 та 113 Кримінально-виконавчого кодексу України соціально-корисні зв`язки на волі підтримує шляхом отримання посилок й передач (за час перебування в установі отримав 7 посилок та 37 передач). Взаємовідносини добрі.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.

Згідно розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить вивчення особистості засуджених, аналізування стану виконання індивідуальних програм роботи із засудженими та періодичне здійснювання оцінки ступеня виправлення засуджених.

Соціально-виховна та психологічна робота із засудженими здійснюється відповідно до індивідуальних програм, які складаються за результатами медичного обстеження, психодіагностики і психолого-педагогічного вивчення, кримінологічної, кримінально-правової характеристики, оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та реалізуються, в тому числі за допомогою програм диференційованого виховного впливу.

Ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Корисна ініціатива засуджених реалізується шляхом їх участі у програмах диференційованого виховного впливу, роботі гуртків за інтересами (прикладної творчості, художньої самодіяльності тощо) та у спортивних секціях, порядок роботи яких затверджується наказом начальника установи.

Так, з досліджених матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній в 2019 року реалізував програму виховного диференційованого впливу «Столяр будівельник» закінчивши навчальний центр при установі. Подав заяву на участь в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», однак активної участі в ній не приймає. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує лише в якості спостерігача, належних висновків для себе не робить.

До обов`язків начальника відділення соціально-психологічної служби, згідно вказаного вище положення, зокрема відноситься щоквартально здійснювати оцінювання поведінки засуджених та надавати пропозиції адміністрації установи для прийняття вмотивованого рішення про доцільність або недоцільність застосування до засуджених заходів заохочення. Складати характеристики на засуджених, у тому числі на підставі оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, визначеної з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, для розгляду питань щодо зміни умов тримання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, переведення засуджених із виховної колонії до виправної колонії, залишення у виховних колоніях засуджених, які досягли 18-річного віку, застосування амністії або помилування, та в інших необхідних випадках.

Так, відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАНДРА», засудженому ОСОБА_5 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень втручання.

Як вбачається із наявних в особовій справі витягів з протоколів засідань комісії відділення №3 з оцінки ступеню виправлення засуджених, відносно засудженого ОСОБА_5 за результатами розгляду було прийнято наступні рішення:

-станом на 05.07.2019 року «не став на шлях виправлення»;

-станом на 12.01.2021 року «не став на шлях виправлення»;
-станом на 19.01.2022 року «не став на шлях виправлення».
Суд погоджується з такими висновками адміністративної комісії СВК щодо визначення ступеня оцінки виправлення засудженого, оскільки з досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_5 не бажає стати на шлях виправлення.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених в судовому засіданні матеріалах особової справи засудженого.

Зокрема, згідно вироку Хотинського районного суду від 08.04.2019 року злочин, за яким ОСОБА_5 відбуває покарання, він вчинив в стані алкогольного сп`яніння. За місцем реєстрації він характеризувався негативно, як особа що зловживає алкогольними напоями, в стані алкогольного сп`яніння поводив себе агресивно.

Після поміщення в установу відбування покарань ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив та продовжив виготовляти та вживати алкогольні напої, внаслідок чого 01.07.2019 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді догани, а 17.09.2020 року за вживання спиртовмісної речовини (браги) до ОСОБА_5 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді 12 діб ДІЗО. Вказані дисциплінарні порушення, у відповідності до ст.133 КВК України є злісним порушенням установленого порядку відбування покарання.

Окрім цього, ще в п`ятьох випадках засуджений ОСОБА_5 притягувався до дисциплінарної відповідальності, одне стягнення з яких діюче. При цьому, дисциплінарні порушення вчинялися ОСОБА_5 майже систематично, протягом короткого проміжку часу.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення(ч.3 ст.82 КК).
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
При цьому, висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду поданого ним клопотання.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається законодавець в якості одного з критеріїв оцінки виправлення засудженого вказує на сумлінне ставлення до праці, яке полягає у систематичному виконанні норм виробітку, прагненні здобуття чи підвищення професійного та освітнього рівня, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , зокрема його відношення до встановленого порядку (режиму) відбування покарання, суспільно корисної праці та соціально-виховної роботи, суд не вбачає процесу достатніх позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому приходить до висновку, що останній на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.82 КК України, як «став на шлях виправлення».
Таким чином, враховуючи всі встановлені обставини та наведені норми закону, характеризуючі дані про особу засудженого суд вважає, що станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, а тому застосування відносно нього ст.82 КК України є передчасним.

Крім цього, як передбачено ч.7 ст.154 КВК України, у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання або невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні стосовно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше ніж через один рік з дня винесення постанови про відмову, а стосовно засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше ніж через шість місяців.
Як вбачається із матеріалів особової справи, ухвалою Сокирянського районного суду від 17.01.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт з тих підстав, що засуджений не став на шлях виправлення.
Разом з тим, з даним клопотанням засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду 28.10.2022 року, тобто раніше ніж через один рік з дня винесення попередньої постанови про відмову у задоволенні аналогічного клопотання.
На підставі ст.82 КК України, ст.ст.6, 102, 107, 118 КВК України, керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той самий строк, починаючи з дня вручення йому копії ухвали

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 10.11.2022 року.