Справа № 545/5204/22
Провадження № 1-в/545/1072/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2022р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеконференції в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в м.Полтава, клопотання засудженого, ОСОБА_4 , про застосування амністії та звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:
До суду звернувся засуджений, ОСОБА_4 , із клопотанням про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти клопотання засудженого про застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 році», заперечив, так як засуджений не підпадає під дії положень даного закону, оскільки на час набрання ЗУ «Про амністію у 2016 році» чинності, - ОСОБА_4 не був визнаним винним у вчиненні кримінального правопорушення, що вказує на відсутність підстав для застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 537 КПК України, визначено, що під час виконання вироків суд,визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 КК України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 539 КПК України, встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Стаття 1 Закону України «Про амністію у 2016році» передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: п. в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 , є засудженим 23.12.2019р., за вироком Козельщинського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 286 КК України до позбавлення волі строком на 7 років.

Початок строку відбування покарання 30.11.2020 року. Кінець строку відбування покарання 30.11.2027 р.

Відповідно до стаття 18 ЗУ «Про амністію у 2016році», визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і підлягає виконанню протягом трьох місяців.

Даний закон було опубліковано - Голос України від 06.09.2017 № 163 і датою набрання ним чинності є 07.09.2017р.

Засудженого ОСОБА_4 визнано винним 23.12.2019р., тобто після набрання ЗУ «Про амністію у 2016році» чинності, що вказує на відсутність підстав для застосування до нього положень статті 1 ЗУ «Про амністію у 2016році».

За таких підстав, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання засудженого, ОСОБА_4 , про застосування амністії та звільнення від відбування покарання - відмовити, так як відсутні правові підстави для застосування відносно засудженої особи положень вказаного Закону.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про амністію у 2016році», ЗУ «Про застосування амністії в Україні», ст. 537, 539 КПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання засудженого, ОСОБА_4 , про застосування ЗУ «Про амністії у 2016 році`та звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя
Полтавського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1