ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1809/22 Справа № 202/7257/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

захисників

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000886, щодо

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кам`янка, Черкаської області,

який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживає:

АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року частково задоволено клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти на строк до 04 грудня 2022 року включно, одночасно визначено заставу у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 208 000 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував положення ч. 7 ст. 176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, - тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що в даному кримінальному провадженні відсутні жодні об`єктивні дані, що підтверджували б наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Вказує, що слідчий не надав суду доказів, які б вказували на наявність обгрунтованої підозри, при цьому хоча підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, разом з тим до матеріалів справи не долучено копії наказу чи його витягу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що слідчий не надав суду доказів, які б вказували на наявність обгрунтованої підозри. Вказує, що хоча підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, разом з тим до матеріалів справи не долучено копії наказу чи його витягу. Зазначає, що в даному кримінальному провадженні відсутні жодні об`єктивні дані, що підтверджували б наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Вказує, що призначений розмір застави є надто великим та непомірним для підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до наступного.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що в провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №100000886 від 10 серпня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
17 жовтня 2022 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, що виразилося у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: актом службового розслідування за фактом залишення бойових позицій військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , з якого вбачається, що командиром НОМЕР_2 окремої мотопіхотної бригади було видано бойове розпорядження № 1131 від 08 серпня 2022 року про те, що сили та засоби військової частини НОМЕР_1 повинні зайняти оборону, 09 серпня 2022 року особовий склад 1 та 2 стрілецької роти, серед яких був ОСОБА_9 , відмовився від виконання завдання та зі зброєю самовільно покинув місце розміщення; наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22 серпня 2022 року про результати службового розслідування військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого, зокрема, ОСОБА_9 ,09 серпня 2022 року самовільно залишили позиції, відмовився діяти зі зброєю на полі бою, чим призвів до загрози оточення та знищенню сусідів по флангу, великих людських, матеріальних втрат та подальшого прориву фронту силами противника, перебував поза межами частини без поважних причин; допитами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , згідно яких командиром 1-ї стрілецької роти було повідомлено особовому складу, що за вказівкою командування частини наступного дня вони мають вийти для виконання бойового завдання, однак частина військовослужбовців відмовилася виконувати наказ командира, залишивши місце дислокації, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
В межах даного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .
Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_9 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України.

Слідчий суддя також, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, належним чином врахував тяжкість та обставини злочину, який вчинений в умовах воєнного стану, покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, у виді позбавлення волі строком до 10 років, дані про особу ОСОБА_9 ,який раніше не судимий, до вчинення злочину характеризувався позитивно, є військовослужбовцем та разом зі свідками проходить військову службу, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Також, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_9 ,та даних про особу підозрюваного, взяв до уваги і інші обставини кримінального провадження (підозри у вчиненні кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, коли необхідні максимальна чіткість, стійкість та дисциплінованість усіх військовослужбовців, несення разом зі свідками військової служби, доступ до зброї, відсутність міцних соціальних зв`язків), що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування та впливу на свідків, а також можливості вчинення інших військових злочинів.

Зазначені ризики додатково обґрунтовується й тим, що в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, при цьому оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина.

Підозрюваному інкриміновано вчинення кримінального правопорушення як військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 під час виконання бойових завдань, що ставить під загрозу територіальну цілісність та суверенітет України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя також врахував, що згідно з частиною 7 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, - тримання під вартою.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Доводи захисників про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_9 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, стороною захисту не наведено.
Інші доводи, на які посилаються в апеляційних скаргах захисники підозрюваного, не свідчать про прийняття слідчим суддею необґрунтованого рішення.
Також, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з висновком слідчого судді в частині визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, та вважає доводи скарг сторони захисту щодо непомірності розміру застави обґрунтованими, виходячи з такого.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених стеттею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що у провадженні не доведено того, що визначена слідчим суддею сума застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка складає 208 000 грн., не буде явно непомірною для підозрюваного, та не порушить його права на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, апеляційний суд, враховуючи обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_9 , наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, його сімейний та майновий стан, який було встановлено під час апеляційного перегляду та підтверджується в тому числі витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 16 квітня 2022 року №1-ОС, вважає за можливе зменшити розмір застави до 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52 000 грн. та перевущує граничний розмір, визначений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, проте у цьому випадку буде пропорційним щодо конкретної особи, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04 грудня 2022 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 000 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період дії цього запобіжного заходу, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (перебуває), без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування);
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_9 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4