Справа №760/4137/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову від 10 травня 2022 року дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0009231 від 22.09.2015, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову від 10 травня 2022 року дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0009231 від 22.09.2015, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

В обґрунтування доводів скарги заявник зазначив, що 10.05.2022 постановою дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 кримінальне провадження № 0009231 від 22.09.2015 було закрите.

Разом із тим, заявник ОСОБА_3 із даною постановою категорично не погоджується, вважає її передчасною та необґрунтованою.

У скарзі заявник вказує, що дізнавачем всупереч вимогам КПК України, не здійснила усі необхідні дії спрямовані на повне і неупереджене розслідування кримінального провадження та прийняла передчасне рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, заявник вважає, що постанова винесена всупереч ч. 2 ст. 9 КПК України, не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

У судове засідання заявник не з`явився, 12.04.2023 заявником ОСОБА_3 було подано заяву про розгляд скарги за її відсутності, доводи викладені нею у скарзі підтримала та просила суд постанову дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 30.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0009231 від 22.09.2015 скасувати.

Представник Солом`янського УП ГУНП ум. Києві, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, будь-яких пояснень чи заперечень станом на день розгляду скарги не подала. Його неявка згідно ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності осіб які не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Слідчий суддя, врахувавши доводи заявника, викладені у скарзі, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0009231 від 22.09.2015, приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що уповноваженою особою Солом`янського УП ГУНП у м. Києві було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 0009231 від 22.09.2015, відповідно до заяви ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Постановою дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 10.05.2022 кримінальне провадження за № 0009231 від 22.09.2015 закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

На підтвердження таких висновків слідчим у оскаржуваному рішення зазначено наступну інформацію: «під час досудового розслідування було проведено заходи направленні на встановлення та документування можливих протиправних дій, однак не було досягнуто позитивного результату. Інформація оперативного характеру була також перевірено, проте бажаного результату не дала. Крім цього, інших доказів, які б вказували на наявність умислу на протиправні дії здобуто не було».

В той же час, слідчий суддя відмічає, що частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття,що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

А тому, слідчий, дізнавач, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим, дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Адже, практика ЄСПЛ що до проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

При оцінці того, чи дотриманні вказані стандарти слід виходити з того, що ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, відомості за заявою ОСОБА_3 були внесені до ЄРДР 22.05.2015.

Після цього досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було доручено слідчим Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві.

15.03.2017 заступником начальника слідчого відділення Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 було надано працівникам оперативного підрозділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві Доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України.

Відомостей про виконання Доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України заступника начальника слідчого відділення Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 від 15.03.2017, а також його результати, матеріали кримінального провадження не містять.

03.03.2018 прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_7 було допитано в якості свідка заявника у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

31.10.2018 слідчим Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_7 , було скеровано до Солом`янського районного суду м. Києва клопотання надання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Разом із тим, будь-яких відомостей про результати розгляду даного клопотання матеріали кримінального провадження не містять.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_7 від 03.07.2020 підслідність у даному кримінальному провадженні було визначено за підрозділом дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві.

01.02.2021 дізнавачем сектору дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 було надано працівникам оперативного підрозділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві Доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України.

Відповідно до рапорту оперуповноваженого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , в ході виконання зазначеного вище доручення здійснювалося намагання допитати у якості свідків конкретно визначених експертів КМБ СМЕ з приводу обставин події, але позитивного результату досягнуто не було.

Окрім цього, відповідно до рапорту оперуповноваженого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , в ході виконання зазначеного вище доручення здійснювалися спроби витребувати засвідчені копії конкретно визначених документів, які зберігаються у КМБ СМЕ, але позитивного результату досягнуто не було.

02.02.2021 дізнавачем сектору дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 було скеровано до Київського міського Клінічного бюро Судово-медичної експертизи запит про надання документів.

13.04.2021 т.в.о. начальника Київського міського Клінічного бюро Судово-медичної експертизи ОСОБА_11 було надано відповідь на запит дізнавача сектору дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 про надання документів, у якому зазначено, що запитуванні дізнавачем документи можуть бути отримані в порядку тимчасового доступу до речей та документів на підставі ухвали слідчого судді.

Відомостей про те, що дізнавачем ініціювалося питання перед прокурором про звернення до слідчого судді із клопотанням про надання тимчасового доступу до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю матеріали клопотання не містять.

07.02.2022 дізнавачем сектору дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 було надано працівникам оперативного підрозділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві Доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України.

Відомостей про виконання Доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України дізнавача сектору дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 від 07.02.2022, а також його результати, матеріали кримінального провадження не містять.

Таким чином слідчим суддею встановлено, що протягом 2015-2022 років слідчимм та в подальшому дізнавачем ОСОБА_13 тричі надавалися доручення працівникам оперативного підрозділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві про проведення слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні в порядку ст. 40 КПК України, проте такі доручення виконанні не були.

Наведене свідчить про те, що органом досудового розслідування вчинялися дії щодо встановлення перевірки доводів ОСОБА_3 викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Разом із тим, невиконання доручень слідчого/дізнавача працівниками оперативного підрозділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві не може свідчити про відсутність в діях особи складу злочину чи самої події.

Слідчий суддя звертає увагу, що ч. 1 ст. 41 КПК України, доручення слідчого, дізнавача, прокурора щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій є обов`язковими для виконання оперативним підрозділом.

Разом із тим, будь-яких відомостей про вчинення слідчим/дізнавачем заходів щодо невиконання оперативним підрозділом доручення дізнавача щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій матеріали кримінального провадження не містять.

При цьому, матеріли кримінального провадження не містять також відомостей про здійснення дізнавачем будь-яких інших проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій з метою перевірки доводів ОСОБА_3 викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином слідчий суддя вважає, що наведенні вище обставини не можуть свідчити про обґрунтованість висновку дізнавача щодо відсутність в діях особи складу злочину чи самої події.

Натомість, дані обставини свідчать про те, що дізнавач під час досудового розслідування, не вчинив усіх необхідних дій щодо детальної та всебічної перевірки доводів особи, що подала заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0009231 від 22.09.2015 вбачається, що 10.05.2022 начальником відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_14 було доручено здійснювати досудове розслідування у даному кримінальному провадження дізнавачу ОСОБА_4 .

10.05.2022 дізнавач відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 було скеровано керівнику Солом`янської окружної прокуратури м. Києва повідомлення про початок досудового розслідування у кримінальному провадження № 0009231 від 22.09.2015.

Будь-яких відомостей про проведення дізнавачем ОСОБА_4 слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій з метою перевірки доводів ОСОБА_3 викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення матеріали кримінальному провадження не містять.

Разом із тим, 10.05.2022 дізнавачем відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження за №0009231 від 22.09.2015 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином слідчим суддею встановлено, що дізнавачем прийнято рішення про закриття кримінального провадження у той же день, що і рішення про початок досудового розслідування у кримінальному провадження № 0009231 від 22.09.2015, без проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

А тому, у світлі наведеного, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що викладені в ній відомості, як передумови закриття є достатніми для констатації факту відсутності складу кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, так як усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України не було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Висловлені у постанові доводи дізнавача не можливо, у цей період, сприйняти, як такі, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Також, вказане свідчить проте, що особа, яка подала цю скаргу стверджуючи про невідповідність постанови вимогам ст. 110 КПК України довела це твердження (принцип affirmanti incumbit probatio - той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Адже, у справі «Сергій Шевченко проти України» від 4 квітня 2006 року ЄСПЛ дійшов висновку про порушення обов`язку держави-відповідача відповідно до Конвенції в зв`язку з не проведенням ефективного та незалежного розслідування.

У справі «Юрій Ілларіонович Щокін проти України» від 3 жовтня 2013 року ЄСПЛ визнав порушення статті 3 конвенції в її процесуальному аспекті, оскільки держава не провела повного та ефективного розслідування всіх обставин справи.

Як наслідок, суд нагадує, що для того, щоб розслідування могло вважатися ефективним, воно має призвести до встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є обов`язком вжиття заходів. Розслідування, яке проводиться безстороннім органом влади, та яке є швидким, ретельнім та відкритим має вважатися ефективним (рішення ЄСПЛ у справах «Чумак проти України» від 19 травня 2016 року, «Гонгадзе проти України» від 8 листопада 2005 року, «Кац та інші проти України» від 18 грудня 2008 року).

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню з цього питання, а постанова дізнавача скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 10 травня 2022 року дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0009231 від 22.09.2015, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, задовольнити.

Постанову дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 10.05.2022 про закриття кримінального провадження № 0009231 від 22.09.2015, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1