Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/1635/22
Справа № 711/5178/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність Черкаської обласної прокуратури, Черкаської окружної прокуратури, начальника ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність Черкаської обласної прокуратури, Черкаської окружної прокуратури, начальника ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Скаргу мотивує тим, що ним 05.10.2022 отримано повідомлення з ОГП від 19.09.2022 про те, що заява про кримінальне правопорушення та корупцію направлена до Черкаської обласної прокуратури, яка 28.09.2022 повідомила, що заяву направлено з ОГП до Черкаської окружної прокуратури, про що він був повідомлений 06.10.2022, що є прямим доказом дотримання строків на оскарження в порядку ст.ст.303-307 КПК України. Вважає, що внаслідок того, що рішення суду від 16.03.2021 та постанова Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси про стягнення зарплати з ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» від 26.05.2021 не виконані у відведений строк шість місяців, він подав заяву про кримінальний злочин та корупцію до ДБР. 22.06.2022 з ДБР його повідомили, що заяви направлені за підслідністю до ГУНП в Черкаській області та вказано. Що нагляд за додержанням закону веде прокуратура.

Скаржник вказує, що заяви не зареєстровані до ЄРДР, а лише після подання ним заяв до ОГП та до поліції м. Христинівка, його повідомили, що підслідність їм не належить.

Таким чином, скаржник просить поновити строк на оскарження пропущений з вини ЧОП, визнати незаконною бездіяльність ЧОП та ГУНП в Черкаській області в частині відмови в реєстрації заяви направленої з ОГП до ЄРДР. Зобов`язати ЧОП та ГУНП в Черкаській області зареєструвати заяви до ЄРДР з направленням на його адресу витягу з ЄРДР.

Скаржник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив. Разом з тим, з часу прийняття справи до провадження за скаргою скаржник в судове засідання призначенні на 19.10.2022, 28.10.2022, 03.11.2022 жодного разу не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Інших засобів зв`язку не повідомляв, альтернативи повідомлення щодо проведення судового засідання з приводу його звернення не видалося можливим встановити.

В судовому засіданні прокурор просила відмовити у задоволенні скарги, оскільки вона скерована до відповідного правоохоронного органу, який надасть оцінку зверненню, про що подала відповідні копії документів.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.

В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_4 звернувся до Державного бюро розслідування ТУДБР та Офісу Генерального прокурора із заявою від 05.09.2022 про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину та ознак корупції щодо невиконання рішення Христинівського районного суду щодо невиплати йому заробітної плати.

19.09.2022 заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення скерована ОГП до Черкаської обласної прокуратури за територіальною юрисдикцією із пропозицією організувати розгляд заяви до вимог кримінального процесуального законодавства.

В свою чергу, 28.09.2022 Черкаською обласною прокуратурою звернення ОСОБА_4 направлено до Черкаської окружної прокуратури для організації перевірки в межах компетенції та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

30.09.2022 Черкаською окружною прокуратурою за вих. №54/1-72р-22 звернення ОСОБА_4 направлено до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області за належністю, для розгляду в межах компетенції та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Відомості про результати розгляду звернення ОСОБА_4 на час розгляду скарги відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування врегульовано статтею 306 КПК України. Зокрема, частиною першою вказаної статті передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК.

Частиною другою статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

За приписами частини третьої статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні визначений статтею 135 КПК, частиною першою якої передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Як вбачається з матеріалів справи скаржник належним чином повідомлявся про судові засідання з розгляду скарги, однак в судові засідання в продовж тривалого часу не з`явився. Така процесуальна поведінка скаржника призводить до порушення розумних строків розгляду скарги.

Відповідно до імперативних вимог частини третьої статті 306 КПК участь у судовому засіданні скаржника чи його захисника, представника (принаймні однієї із зазначених осіб) є обов`язковою. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту її надходження.

У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.

Зокрема, примусовий привід до суду згідно із частиною третьою статті 140 КПК застосовується виключно до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Грошове стягнення за неявку до суду без поважних причин відповідно до частини першої статті 139 КПК може бути накладено лише на підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Адміністративній відповідальності за злісне ухилення від явки в суд за статтею 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягають лише свідок, потерпілий, позивач, відповідач, експерт, перекладач.

Таким чином, закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. Не передбачає закон і можливості розгляду судом скарги за відсутності скаржника, належним чином повідомленого про такий розгляд (якщо в судовому засіданні не бере участі його захисник чи представник).

У частині другій статті 307 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги: скасувати рішення слідчого чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.

Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності і скаржника, і його захисника чи представника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК України.

В узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) висловився про доцільність залишення скарги без розгляду в разі неприбуття в судове засідання скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд. Мотивуючи таку позицію, ВССУ звернув увагу на те, що залишення скарги без розгляду не позбавляє скаржника права повторно звернутися з такою скаргою в суд (пункт 7 узагальнення).

Водночас у постанові пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 4 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» запропоновано інший спосіб дій слідчого судді за подібних обставин. Зокрема, частина четверта статті 163 КПК містить імперативну вимогу щодо розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів за участю особи, яка його подала, аналогічну приписам частини третьої статті 306 цього Кодексу про обов`язкову участь скаржника у судовому розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. На предмет застосування частини четвертої статті 163 КПК ВССУ зазначив, що неявка без поважної причини в судове засідання сторони кримінального провадження, яка подала клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, свідчить про фактичне непідтримання клопотання і має розцінюватись як підстава для відмови в його задоволенні. Застосування такого підходу було визнано правильним незалежно від того, яка зі сторін кримінального провадження (обвинувачення чи захисту) звернулась до слідчого судді з відповідним клопотанням (підпункт 8 пункту 2.5 узагальнення).

Відповідно до вимог ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч.1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме заявник.

Так, Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В свою чергу, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням вимог територіальної та інстанційної підсудності.

Так, в пункті 3 інформаційного листа ВССУ № 223-558/0/4-13 від 5 квітня 2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» зазначено, що беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч.7 ст.100, ч.2 ст.132, ч.1 ст.184, ч.1 ст.192, ч.2 ст.199, ч.1 ст.201, ч.3 ст.244, ч.10 ст.290 КПК), з урахуванням положень ч.6 ст 9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч.1 ст.306, ч.3 ст.234 КПК тощо). У таких випадках не можна керуватися положенням ч.1 ст.32 КПК, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті (пункти 20 - 22 ч.1 ст.3, ст.30, ст.31 КПК), і не регламентує діяльність слідчого судді.

В пункті 1 інформаційного листа ВССУ N 223-1650/0/4-16 від 16 червня 2016 року «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні» передбачено, що відповідно до ч.2 ст.132 КПК усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч.2 ст.131 КПК), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування.

При цьому, органом досудового розслідування, враховуючи системний аналіз положень п.8 ч.1 ст.3 КПК та ч.1 ст.38 КПК, є: 1) слідчі підрозділи (Головне слідче управління, слідче управління, відділ, відділення) органів Національної поліції України, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України. Іншими словами, органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ (Національна поліція України, Служба безпеки України, Національне антикорупційне бюро України), а його підрозділ (управління, відділ), визначений у ч.1 ст.38 КПК.

У випадку проведення досудового розслідування слідчою групою клопотання щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження також розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Підставою для визначення територіальної юрисдикції суду першої інстанції при розгляді клопотань щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження є постанова керівника відповідного органу досудового розслідування про створення слідчої групи, в якій визначено місце проведення досудового розслідування.

Правильним є застосування зазначеного правила і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч.1 ст.306, ч.3 ст.234 КПК тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме повідомлення начальника Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 , 30.09.2022 за №54/1-72р-22 звернення ОСОБА_4 , яке надійшло до Черкаської окружної прокуратури 29.09.2022, щодо невиплати заробітної плати та невиконання рішення суду ДП «Черкаський облавтодор», направлено начальнику Черкаського районного управління поліції ГУНПв Черкаській області ОСОБА_7 , для розгляду в межах компетенції та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Черкаське районне управління поліції ГУНП в Черкаській області знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104, що територіально відноситься до підсудності Соснівського районного суду м. Черкаси.
При цьому, відсутність особи, що звернулася із скаргою, унеможливлює відмежування бездіяльність органу, яка підлягає оскарженню. Так як подана скарга стосується трьох самостійних органів, а в результаті заява про вчинення кримінального правопорушення перебуває в Черкаському районному управлінні поліції ГУНП в Черкаській області за адресою: вул.Пастерівська, 104, м.Черкаси, 18036, бездіяльність якого не підлягає оскарженню до Придніпровського районного суду м.Черкаси. Сукупність факторів, які спонукали особу звернутися із скаргою повноцінно не було встановлено, однак із принципу змагальності вони підлягали доведенню в судовому засіданні на праві рівності учасників провадження.

З огляду на вищевикладене, аргументовано приходжу до висновку, що скаргу слід залишити без розгляду, в даному конкретному випадку це не позбавляє особу доступу до правосуддя із підстав зазначених в мотивувальній частині.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.26, 303, 306-307, 309, 369, 372 КПК України -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність Черкаської обласної прокуратури, Черкаської окружної прокуратури, начальника ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Дата виготовлення повного тексту 08 листопада 2022 року.