справа № 208/5511/22
№ провадження 1-кп/208/476/22
ВИРОК

Іменем України

01 листопада 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт від 26.10.2022 року у кримінальному провадженні № 0000306 від 03.10.2022 року відносно ОСОБА_2 10.09.2002 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., громадянки України, маючої середню освіту, офіційно непрацевлаштованої, незаміжньої, дітей на утриманні немаючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

Органом досудового розслідування встановлено та учасниками судового провадження не оспорюється, що 11.09.2022 року приблизно о 01:00 год. ОСОБА_2 , знаходилася біля входу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_2 , де у неї виникла сварка із неповнолітньою потерпілою ОСОБА_3 . У ході сварки у ОСОБА_2 раптово виник прямий протиправний умисел, спрямований на спричинення неповнолітній ОСОБА_3 тілесних ушкоджень із використанням наявного у ОСОБА_2 при собі невстановленого предмета за типом пульверизатора, пристосованого для розпилення у повітрі під тиском невстановленої хімічної речовини, здатної викликати у людини хімічні опіки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у зазначений час у вказаному місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, стоячи навпроти потерпілої на відстані витягнутої руки, ОСОБА_2 , дістала із кишені своєї куртки невстановлений предмет за типом пульверизатора, пристосований для розпилення у повітрі під тиском невстановленої хімічної речовини, здатної викликати у людини хімічні опіки, та умисно, усвідомлюючи можливі суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, із використанням означеного предмета розпилила неповнолітній ОСОБА_3 в область обличчя невстановлену хімічну речовину, що заподіяло їй хімічні опіки.

Переконавшись, що її протиправний умисел реалізовано у повному обсязі, ОСОБА_2 місце вчинення кримінального правопорушення залишила.

У результаті протиправних дій ОСОБА_2 неповнолітній потерпілій ОСОБА_3 згідно висновку судово-медичної експертизи заподіяно тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юнктиви, рогівки правого ока, з помутнінням рогівки правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, які викликали розлад здоров`я більше 6, але менше 21 дня. Ушкодження виникли внаслідок дії хімічної речовини.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Матеріали обвинувального акта від 26.10.2022 року у кримінальному провадженні № 0000306 від 03.10.2022 року відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України містять:

- клопотання прокурора ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні;

- письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- письмову заяву потерпілої ОСОБА_3 та її законного представника ОСОБА_6 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000306 від 03.10.2022 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.10.2022 року призначено розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000306 від 03.10.2022 року відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

За таких обставин, суд, вивчивши означений обвинувальний акт та додані до нього матеріали, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, а саме умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 125 КК України. Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення в порядку ч. 3 ст. 337 КПК України суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд керується вимогами ст. 65 67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме - згідно ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, класифікується як кримінальний проступок;

- особу винуватої, яка раніше несудима, скарг за місцем проживання не надходило, неперебування на обліку лікарів нарколога та психіатра, її соціальний та сімейний стан, а саме неперебування у шлюбі, відсутність офіційного працевлаштування та осіб на утриманні, наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день. Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Суд вважає, що виконання ОСОБА_2 безоплатних суспільно корисних робіт, призначених в межах мінімальної санкції ч. 2 ст. 125 КК України сприятиме її виправленню а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею самою, так і іншими особами.

Обмежень щодо призначення даного виду покарання, передбачених ч. 3 ст. 56 КК України, матеріали кримінального провадження не містять. Керуючись викладеним та ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 10.09.2002 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят (150) годин.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1