Провадження по справі № 1-кп/522/2309/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000090 від 04.04.2022 року стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000090 від 04.04.2022 року, стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України.
Від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , надійшло клопотання про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000090 від 04.04.2022 року стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України, яке він підтримав в судовому засіданні та просив задовольнити.
Обґрунтовуючи подане клопотання, захисник обвинуваченого вказав на невідповідність даного обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, так як відсутні відомості щодо складу кримінального правопорушення, відсутнє формулювання обвинувачення, відсутній опис кваліфікуючих ознак елементів складу кримінального правопорушення, що унеможливлює належне розуміння формулювання обвинувачення як стороною захисту, так і судом.
Об`єкт кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 є саме гуманітарна та/або безоплатна допомога, та інше. Однак, на думку сторони захисту, жодних відомостей щодо приналежності вказаного майна до гуманітарної та/або безоплатної допомоги в обвинувальному акті не зазначено.
Таким чином, сторона захисту вважає, що враховуючи вказане без чіткого зазначення та опису елементів складу кримінального правопорушення, без визначення розподілення ролей кожного з співвиконавців неможливо зрозуміти та дослідити чи насправді в діях кожного з них наявний склад злочину, передбаченого саме ч. 3 ст. 201-2 КУпАП.
Також, сторона захисту звернула увагу, що розділ ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування складений із чисельними порушеннями та за відсутності належних реквізитів процесуальних рішень.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти клопотання сторони захисту та просив відмовити в його задоволенні.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, а також надане стороною захисту клопотання, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до п. 2, 3, 5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
За результатами розгляду клопотання про повернення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Статтею 291 КПК України визначені вимоги до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Так, відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.
Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.
До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
В своїх доводах щодо повернення обвинувального акту прокурору, захисник обвинуваченого у клопотанні вказав на відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо складу кримінального правопорушення, відсутність формулювання обвинувачення, відсутність опису кваліфікуючих ознак елементів складу кримінального правопорушення, відсутність визначення розподілення ролей кожного з співвиконавців, що, на його думку, унеможливлює належне розуміння формулювання обвинувачення як стороною захисту, так і судом.
Також, сторона захисту звернула увагу, що розділ ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування складений із чисельними порушеннями та за відсутності належних реквізитів процесуальних рішень.
Аналізуючи зміст положень ст. 291 КПК України, суд доходить висновку, що повернення обвинувального акту прокурору з підстав вказаних захисником обвинуваченого, законодавцем не передбачено.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
За нормою п. 3 ч. 1 ст.3 КПК України державне обвинувачення це процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. За вимогами ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Стаття 7 КПК України встановлює, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність і диспозитивність.
З огляду на ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Дослідження змісту обвинувального акту свідчить про те, що в ньому, на виконання п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому відсутні підстави вважати, що обвинувальний акт не відповідає зазначеній вимозі КПК України.
Слід зауважити, що конкретність обвинувачення є оціночною категорією та може бути перевірена лише в ході судового розгляду справи, адже на стадії підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, як про це зазначає захисник, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
У разі ж повернення обвинувального акту судом першої інстанції з підстав неконкретності обвинувачення, вказівки суду спонукають органи досудового слідства на проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, чим нівелюється процесуальна самостійність прокурора на визначення обсягу достатніх доказів для складання обвинувального акту та дотримання принципу змагальності, згідно з яким саме прокурор як сторона обвинувачення звертається до суду з обвинувальним актом, та свідчить про те, що суд певним чином перебирає на себе функції, які не притаманні йому.
Згідно ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
З реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 04.04.2022 року вбачається, що в ньому зазначені дата постановлення ухвал суду та рішення слідчого судді, в результаті чого суд приходить до висновку про наявність реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.
Дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 04.04.2022 року стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України, на його відповідність вимогам ст. 291 КПК України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б слугували підставою для повернення обвинувального акту прокурору, судом не встановлено, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000090 від 04.04.2022 року стосовно ОСОБА_3 , необхідно відмовити.

Керуючись ст. 291, 314, 315, 372, 376 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000090 від 04.04.2022 року стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1