НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/3282/20
Провадження № 1-кп/0182/668/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2022 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2020 року за №0000669 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Орілька, Лозівського району,Харківської області, гр. України, українця, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 2018 р.н., особою з інвалідністю та депутатом не являється, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 03.03.2020, приблизно о 10.00 годині, керуючи технічно-справним транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ-21124», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Електрометалургів з боку вул. 50 Років НЗФ в бік вул. Першотравневої в м. Нікополі Дніпропетровської області зі швидкістю, встановленою відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи, близько 104,3 - 108,9 км/год., при дозволеній швидкості руху транспортних засобів у населених пунктах 50 км/год. (відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху України).

Під час керування транспортним засобом, автомобілем марки «ВАЗ-21124» державний номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки, її змінам не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода, що рухається до смуги руху, керованого ним транспортного засобу, автомобіля марки «ВАЗ-21124», не сприйнявши зміну дорожньої обстановки, як небезпеку для руху та не вживши заходів, щодо зменшення швидкості керованого автомобіля, аж до його зупинки, допустив наїзд передньою лівою частиною автомобіля в правий бік пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину вул. Г.Чорнобиля зліва направо по напрямку руху вищевказаного транспортного засобу.

Внаслідок чого, пішохід ОСОБА_8 отримала тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому шийки правої стегнової кістки, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи №323 від 26.05.2020 відносться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби(строк зростання кісткової тканини більше 21 доби), (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 03.03.2020 року.

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5,2.3, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п.1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими».

п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

п.2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповіднореагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

п.12.9 Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно по підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 19/104-17/1/4/175 від 15.05.2020 дії водія автомобіля марки «ВАЗ-21124» державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_3 не відповідали вимогам пунктів 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_3 визнав свою провину повністю та повідомив наступне. З 2012 року він має право керування транспортними засобами категорії С і В. 3 березня 2020р. він їхав на автомобілі марки «ВАЗ-21124», який придбав без перереєстрації, на роботу в кафе «Хмельной бюргер». Т.я. він запізнювався, то перевищував допустиму швидкість руху і рухався зі швидкістю приблизно 109 км/год. В районі «8кварталу» він помітив, що автомобіль, який їхав попереду гальмував і пропускав пішохода, який перетинав дорогу у невстановленому місці. Потерпіла перетинала дорогу зліва направо по ходу руху його автомобіля. Тому, він вирішив об`їхати автомобіль, який загальмував справа і зачепив пішохода дзеркалом заднього виду, внаслідок чого жінка впала. Він не залишив місце ДТП, а дочекався швидку допомогу, оскільки у жінки виявили тілесне ушкодження у вигляді переломи шийки стегна. На руці у неї був синець. Він добровільно відшкодував потерпілій витрати на лікування, яке вона проходила за місцем проживання і вона не мала до нього жодних претензій. До того ж, представником потерпілої доведені позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди товарними чеками тих ліків, які купував саме він. Крім того, він відвідував потерпілу, яка була на амбулаторному лікуванні за місцем свого проживання. Надав суду розписки про відшкодування в рахунок матеріальної шкоди 5 тис. гривень потерпілій, і саме цю суму просив вирахувати з заявлених позовних вимог. Крім того, просив значно зменшити суму моральної шкоди, яка на думку сторони захисту має бути не більшою ніж 15 тис. гривень. Тому позовні вимоги представника потерпілої визнав частково і просив не позбавляти його волі, бо злочин вчинено ним з необережності, він щиро розкаюється в тому, що сталося і вживав заходи для усунення негативних наслідків події ДТП.

Представник потерпілої за дорученням адвокат ОСОБА_6 , повідомив суду, що обставини ДТП йому невідомі. Зі слів доньки потерпілої, йому відомо, що гр. ОСОБА_8 на даний час самостійно не пересувається і потребує стороннього догляду. Відомостей про отримання потерпілою статусу особи з інвалідністю він не має, як і медичної карти потерпілої, щоб поставити питання про встановлення причинно-наслідкового зв`язку з теперішнім її станом здоров`я і подією ДТП. Тому, просив, стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 10 тис. гривень, яку обґрунтував наявністю відповідних товарних чеків за придбання ліків потерпілій і просив стягнути моральну шкоду у розмірі 100 тис. гривень. При цьому повідомив, що потерпіла ОСОБА_8 визнає факт відшкодування обвинуваченим їй 5 тис. гривень в рахунок витрат на лікування.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, які за клопотанням прокурора та за згодою сторін провадження досліджені під час судового розгляду.
Так, відповідно до змісту електронного рапорту, 03.03.2020 о 10.03 год. до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від співробітників швидкої допомоги про те, що водій автомобіля марки «ВАЗ-2112» номерний знак НОМЕР_1 збив бабусю. Водій і автомобіль на місці події.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.03.2020 р., яким є проїжджа частина вул. Електрометалургів в м. Нікополі, оглянуто автомобіль марки «ВАЗ-21124» державний номерний знак НОМЕР_1 , який має пошкодження бокового показчика повороту, розбите дзеркало заднього виду зліва. В ході огляду виявлено сліди гальм. Автомобіль після огляду вилучений, складено схему, з якою учасники ДТП погодилися.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №323 від 26.05.2020 р., у гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому шийки правої стегнової кістки. Дані тілесні ушкодження на момент проведення експертизи відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби. (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або від ударів об такі предмети, можливо об виступаючі частини всередині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди,яка мала місце 03.03.2020р.
Механізм наїзду на пішохода ОСОБА_8 показав ОСОБА_3 під час проведення з ним слідчого експерименту 27.04.2020р. відповідно до протоколу. При цьому зазначив швидкість з якою рухався його автомобіль.
Згідно висновку експерта №19/104-17/1/4/175від 15.05.2020 дії водія автомобіля марки «ВАЗ-21124» державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_3 не відповідали вимогам пунктів 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Згідно акту № 10 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 03.03.2020р. у ОСОБА_3 стан наркотичного або алкогольного сп`яніння відсутній.

З огляду на викладене, аналізуючи докази з точи зору їх законності і допустимості, вважаю, що вони є взаємопов`язаними і достатніми для встановлення провини ОСОБА_3 . Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є необережним злочином і потягло за собою настання наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_8 , яка є особою похилого віку, середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Суд, бере до уваги репутацію обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину з необережності, задовільно характеризується за місцем постійного проживання, має дружину і малолітнього сина, які перебувають на його утриманні, хоча він не працює офіційно. Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому ним злочину, викликав особисто поліцію та швидку допомогу, тобто не намагався уникнути відповідальності за скоєний злочин, давав правдиві покази під час досудового розслідування і в суді, вказавши обставини ДТП, зазначивши механізм і швидкість руху транспортного засобу, яка явно перевищувала допустиму швидкість руху, визначену ПДР України. До того ж, водій ОСОБА_3 не залишив місце ДТП, не ухилявся від слідства і вживав заходи щодо добровільного відшкодування витрат на лікування потерпілої. З урахуванням викладеного, враховуючи, положення вимог ст.65 КК України, беручи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, вважаю, що достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним і іншими особами нових злочинів, буде покарання у вигляді обмеження волі, в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, з застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний час, оскільки обвинувачений отримав таке право у спосіб, передбачений діючим законодавством. Обставини, що обтяжують вину обвинуваченого судом не встановлені.
Відповідно до ст.ст.1166,1167 ЦК України матеріальна і моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 9 зазначеної постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи викладене, цивільний позов в інтересах потерпілої ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, внаслідок якого було спричинено тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілій ОСОБА_8 доведено. Представником потерпілої в обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди. Надано копії товарних чеків на придбання ліків на загальну суму 6808 гривень. При цьому, стороною захисту долучено розписки потерпілої ОСОБА_8 , які визнав її представник і донька, щодо добровільного відшкодування обвинуваченим 5 тис. гривень потерпілій в рахунок витрат на її лікування. Тобто, задоволенню підлягають лише ті позовні вимоги, які не відшкодовані до тепер і які є доведеними. Ця сума становить 1808 гривень. Представником потерпілої не надано доказів того, що потерпіла на даний час продовжує лікування, хворіє внаслідок травми отриманої під час ДТП. Не наведено доказів додаткових витрат на її лікування та догляд за нею. Тому, суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги в іншій частині. Крім того, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи наслідки протизаконних дій обвинуваченого, необережну форму вини, його поведінку під час вчинення злочину та після, вважаю, що справедливою і достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є сума у розмірі 20 тис гривень.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вирока суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які відповідно до наданого суду розрахунку складають 980,00 гривень.
Керуючись 370, 371, 374, 376 КПК України, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на три роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням строком на один рік. Відповідно до вимог п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов, заявлений представником потерпілої адвокатом ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1808 (одна тисяча вісімсот вісім) гривень і в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 980,00 (дев`ятсот вісімдесят).
Скасувати арешт автомобіля «ВАЗ 21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 12.03.2020 року.
Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 21124 державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_3 залишити в його користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1