ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за № 0000373 від 08.02.2022 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 19 грудня 2022 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше судимого: вироком Садгірського районного суду м Чернівців від 17.02.2022 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 19 грудня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і за його вчинення призначено йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання, приєднано невідбуте покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік за вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 17.02.2022 року, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Попередньо обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишено до вступу вироку в законну силу.

ЄУНСС: 726/522/22 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/72/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 126-1 КК України

Згідно з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 в період часу з 05.10.2021 року по 23.02.2022 рік, перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , де спільно проживає зі своїм батьком ОСОБА_9 , умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично вчиняв відносно останнього акти психологічного та фізичного домашнього насильства, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в його бік та приниженні його людської гідності, шарпані за одяг, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя ОСОБА_9 .

Зокрема, 05.10.2021 року близько 09 год. 05 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_9 , яке полягало у висловлюванні в його бік нецензурною лайкою та погроз фізичної розправи, що завдало йому психологічних страждань, за що постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 11.11.2021 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Також, 19.10.2021 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне та економічне домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_9 , яке полягало у висловлюванні в його бік нецензурною лайкою та погроз фізичної розправи, не пускав у будинок, що завдало йому психологічних страждань, за що постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 15.11.2021 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Також, 23.10.2021 року близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив економічне домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_9 , яке полягало у заблокуванні заїзду на прибудинкову територію, чим обмежив у праві користування приватною власністю, що завдало йому психологічних страждань, за що постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 09.12.2021 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Також, 16.10.2021 року близько 09 год. 25 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив домашнє насильство, психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_9 , яке полягало у висловлюванні в його бік нецензурною лайкою та погроз фізичної розправи, що завдало йому психологічних страждань, за що постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 01.12.2021 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення умисних протиправних дій, спрямованих на вчинення насильства в сім`ї, ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив, продовжив вчиняти домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_9 .

Так, 05.02.2022 року близько 11 год. 45 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив психологічне та фізичне домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_9 , яке полягало у висловлюванні на його адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики, погроз фізичної розправи, штовханні та шарпанні за одяг, що призвело до його психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілого.

23.02.2022 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне та фізичне домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_9 , яке полягало у висловлюванні на його адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики, погроз фізичної розправи, штовханні та шарпанні за одяг, що призвело до його психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, яке виразилось в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи правової кваліфікації дій свого підзахисного та доведеності його вини у скоєному кримінальному правопорушенню, просить вирок змінити в частині призначеного йому покарання та зменшити строк відбування покарання.

Стверджує, що в суді першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що відносини між потерпілим та обвинуваченим значно погіршилися після смерті матері останнього, з того часу вони з батьком постійно перебувають в конфліктних відносинах. Через запальний характер обвинуваченого кожен конфлікт, який виникав з побутових питань проживання закінчувався викликом поліції зі сторони потерпілого, що не заперечує обвинувачений, проте такі конфліктні ситуації на той час обвинувачений не вважав домашні насильством відносно потерпілого, оскільки вважав, що відстоює свою правоту у безпідставних доріканнях батька відносно способу життя обвинуваченого.

Зазначає, що на даний час її довіритель усвідомив свою провину, щиро розкаюється в тому, що було та обіцяє більше не вчиняти протиправних дій відносно батька та взагалі вступати в будь які конфлікти з останнім.

Вважає, що оскільки потерпілий вже близько року проживає за іншою адресою, та рідко навідується за адресою 1й АДРЕСА_3 , де проживає обвинувачений, а тому зазначене виключить можливість вчинення обвинуваченим нових випадків домашнього насильства відносно потерпілого.

Звертає увагу суду на те, що сукупність всіх вищенаведених обставин щодо обвинуваченого, які не становлять великої суспільної небезпеки, у поєднані з тяжкістю злочину, яка визначена законом, як злочин не великої тяжкості, вказують на можливість виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів при обранні більш м`якого покарання, в межах встановлених санкцією ст. 126-1 КК України, яке буде відповідати засадам кримінального судочинства, та меті призначення покарання.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Потерпілий ОСОБА_9 , який будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явився, однак від нього надійшла заява про здійснення апеляційного розгляду апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без його участі, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, у ній зазначених, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти поданої апеляційної скарги, вважавши вирок районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому ОСОБА_6 і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України в апеляційній скарзі захисника не заперечуються, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 , оскаржується, зокрема, правильність призначеного обвинуваченому покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження в апеляційній скарзі апелянта про можливість пом`якшення призначеного йому покарання, є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином проти життя та здоров`я особи, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вину не визнав, відтак не усвідомив протиправності своєї поведінки, те, що раніше він судимий за вчинення корисливого злочину, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у 2020 році був зареєстрований в ОКНП «ЧОНД» із діагнозом гостра інтоксикація внаслідок поєднаного вживання канабіоїдів та амфетамінів, те, що він не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх чи недієздатних осіб не має.

Обставин, які б у відповідності до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання або обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , районним судом встановлено не було.

Також районним судом було враховано, суспільну небезпеку вчиненого, кількість епізодів вчинення домашнього насилля, систематичність його вчинення, відсутність у діях ОСОБА_6 пом`якшуючих покарання обставини та обтяжуючих, те що обвинувачений не в повній мірі усвідомив протиправний характер вчиненого.

Врахувавши вказані обставини, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, суд прийшов до висновку призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі з реальним його відбуттям.

Також, при призначенні покарання, місцевим судом враховано, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 17.02.2022 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік, та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

За таких обставин, районний суд обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання на підставі ст. 71 КК України, приєднавши невідбуте покарання у виді обмеження волі на строк один рік, та призначивши ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

Посилання апелянта на те, що обвинувачений ОСОБА_6 усвідомив свою вину та обіцяв більше не вчиняти протиправних дій відносно свого батька, є неспроможними та такими, які визнаються судовою колегією обраною лінією захисту задля можливості призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.

Крім цього, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи сторони захисту щодо щирого каяття її довірителя, оскільки щире каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася, однак даних про таку оцінку обвинуваченого своїх дій у матеріалах кримінального провадження немає, а тому суд не може прийти до висновку про наявність такої обставини, що пом`якшує покарання винного.

Приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, його особу, який скоїв злочин по відношенню до свого батька, який є похилого віку, систематичність вчинення протиправних діянь по відношенню до потерпілого, та спосіб вчинення злочину, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 19 грудня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3