Справа № 592/3660/21
Провадження № 1-кп/592/213/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, раніше судимого вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.03.2020 за ч. 1, 2 ст. 185 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

установив:

23.02.2021 близько 19:28 ОСОБА_6 перебував за адресою м. Суми, вул. Набережна річки Стрілки, 3, у кафе «Бістро», де побачив раніше незнайомого чоловіка, яким виявився ОСОБА_11 . В ході спілкування та спільного вживання спиртних напоїв ОСОБА_6 помітив, як ОСОБА_12 залишив без нагляду рюкзак з особистими речами на лавці та в той момент у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на таємне викрадення майна, належного БрижикуР.О.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, впевнившись, що його дії є таємними та за ним ніхто не спостерігає, близько 20:19 23.02.2021 ОСОБА_6 взяв залишений без нагляду рюкзак, який перебував на лавці та належить ОСОБА_13 , вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-21/3077-ТВ від 16.03.2021, становить 235,00 грн, після чого покинув приміщення кафе «Бістро», тримаючи у руках вказаний рюкзак.

Викраденим рюкзаком ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 235,00 грн.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у повторному, таємному викраденні чужого майна, що належить ОСОБА_11 , вартістю 235,00 грн суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є «вчинена повторно».

До виходу суду в нарадчу кімнату 21.11.2022 між потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення.

Відповідно до умов угоди, потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст.471 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, ОСОБА_6 у вчиненні злочину щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину і вжив всі можливі заходи для примирення з потерпілою стороною, тому сторонами угоди визначене узгоджене ними за ч.2 ст.185 КК України покарання з застосуванням ст. 69 КК України, а саме у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому.

У судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченню за ч. 2 ст. 185 КК України, погодився на призначення узгодженого покарання, зазначив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

ОСОБА_11 просив затвердити угоду про примирення. Зазначив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ч.1 ст.473 КПК України.

Захисник та прокурор просили затвердити угоду про примирення і призначити узгоджене сторонами угоди покарання, оскільки її умови не суперечать вимогам закону та не порушують права сторін угоди.

За вимогами ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відтак згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, у даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_6 погодився на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення судового засідання та можливість його понести.

Роз`яснивши положення ч. 5 ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені зазначеною нормою, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено обвинуваченим та потерпілими у судовому засіданні.

Обвинувачений ознайомлений зі ст. 389-1 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання угоди про визнання винуватості.

Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися та добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю. Крім того, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлені.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до статті 67 КК України відсутні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні покарання, передбаченого угодою, на підставі статті 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим є нетяжким злочином.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого, даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись ст. 374, 475 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 21.11.2022 між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_11 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 817,25 грн.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.03.2022 (справа № 592/2490/21, провадження № 1-кс/592/1340/21) на речові докази.

Речові докази: рюкзак чорного кольору, футболку блакитного кольору та шорти червоного кольору повернути власнику ОСОБА_11 ..

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч. 6, 7 ст. 474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_14 ОСОБА_15