Провадження № 1-кп/344/1225/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що народився у селі Стара Жадова, Сторожинецького району, Чернівецької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України Володимира Зеленського №64/20211 від 24.02.2022р «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_4 близько 14 години 40 хвилин 18.06.2022 року перебуваючи у приміщенні магазину «Продукти», який розташований по вул. Вовчинецькій, 32, у м. Івано-Франківську діючи умисно, з корисливих спонукань, таємно викрав з скляної кришки холодильника дерматиновий гаманець коричневого кольору, із застібкою на магніті марки «Jeans», в якому знаходилися грошові кошти в сумі 2200 гривень та який заховав у папку для документів салатово-зеленого кольору.

Після цього, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2200 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення розгляду даного кримінального провадження без його участі, зазначивши, що завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду йому відшкодовано, він не має жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 та просить останнього суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та надав суду показання, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті викрав у приміщенні магазину «Продукти», який розташований по вулиці Вовчинецькій, 32, у місті Івано-Франківськ дерматиновий гаманець коричневого кольору, із застібкою на магніті марки «Jeans», в якому знаходилися грошові кошти в сумі 2200 гривень. Він розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора та обвинуваченого про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_4 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого; позитивно характеризується по місцю свого проживання; з середньою освітою; має постійне місце проживання, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка відповідно до ч.1 ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин які відповідно до ч.1 ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку - два роки, думку обвинуваченого, який просив його суворо не карати, дані про особу винного, який має міцні соціальні зв`язки, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, суд приходить до висновку, що вказані обставини, які пом`якшують покарання в своїй сукупності, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання вважає, що ОСОБА_4 на підставі ч.1 ст.69 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України, а саме на строк один рік.

В той же час, з урахуванням вищенаведених обставин, які характеризують особу обвинуваченого, а саме підтверджують його негативне і критичне ставлення до вчиненого та відсутність судимостей, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо скасування арешту майна вирішити згідно ч.4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.

Нагляд за ОСОБА_4 здійснювати органу пробації за місцем його проживання.

Обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладеними обов`язками - до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

оптичний диск з відеозаписам (постанова слідчого від 23.06.2022 року) - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

поліетиленову папку для документів, ремінь для штанів, штани (постанова слідчого від 26.07.2022 року) повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Після набрання вироком законної сили скасувати накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28 липня 2022 року арешт.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1