Справа № 158/238/23
Провадження № 1-кп/0158/47/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Ківерці кримінальне провадження №0000007, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 січня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, із середньою-спеціальною освітою, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001 із змінами, внесеними відповідно до Закону України №270-VІ від 05.04.2008),

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи з 30.03.2009 власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :01:001:0320 та площею 0,4098 га, в листопаді 2012 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) всупереч вимогам чинного законодавства, а саме: в порушення вимог ст. 14, ч. 6 ст. 41 Конституції України, п.п. «а», «б», «ґ» та «ж» ч. 1 ст. 91, ч. 2, абз. 2 ч. 5 ст. 20, ч. 1 ст. 23, ст.ст. 162-164, 166 та 168 Земельного кодексу України (далі ЗК України) та ст. 35-37, 52 Закону України «Про охорону земель», без виготовлення документів на зміну цільового призначення вищенаведеної земельної ділянки у встановленому законом порядку, зокрема ч. 3 ст. 20 ЗК України, достовірно знаючи про вищевказані вимоги, обов`язки та обмеження, з використанням та за допомогою спеціальної техніки (екскаватора) умисно, протиправно вчинила безгосподарське використання землі, яке виразилось у знятті на ній ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, а також влаштування на ній штучної водойми (ставка) загальною площею 0,025 га.

Таке використання ОСОБА_5 вищевказаної земельної ділянки призвело до зміни рельєфу місцевості та спричинило: виведення її з сільськогосподарського обороту, що полягає у припиненні та неможливості подальшого використання зазначеної земельної ділянки за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства назавжди, тобто неможливості вирощування на ній сільськогосподарських культур; порушення структури ґрунту, що виразилось у втраті його фізичних, хімічних, біологічних та економічних властивостей, а також природного рослинного покриву, зміні його механічного та технічного складу під впливом антропогенного навантаження.

Органом досудового розслідування такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 254 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001 із змінами, внесеними відповідно до Закону України №270-VІ від 05.04.2008) як безгосподарське використання земель, що спричинило втрату їх родючості, виведення земель з сільськогосподарського обороту, порушення структури ґрунту.

В судовому засіданні обвинувачена заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти задоволення заявленого обвинуваченою клопотання, оскільки на даний час закінчилися строки давності притягнення останньої до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, зазначеному в обвинуваченні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Пункт 2 ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Водночас, згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст. 49 КК України, та за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вищевказане кримінальне правопорушення, передбачене ст. 254 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001 із змінами, внесеними відповідно до Закону України №270-VІ від 05.04.2008), у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце в листопаді 2012 року.

При цьому кримінальне правопорушення, передбачене ст. 254 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001 із змінами, внесеними відповідно до Закону України №270-VІ від 05.04.2008), відповідно до ст. 12 КК України у редакції до 01 липня 2020 року відносилося до злочинів невеликої тяжкості, а після 01 липня 2020 року кримінальних проступків.

Судом не було здобуто доказів щодо ухилення обвинуваченої від досудового слідства чи суду у даній справі, а також вчинення нею протягом цих строків, а саме з листопада 2012 року по даний час нового кримінального правопорушення (злочину), а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності у розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався.

Таким чином, оскільки з часу вчинення ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, тому на час розгляду справи в суді закінчилися строки давності, визначені ч. 1 ст. 49 КК України, після спливу яких настають наслідки, що передбачають звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності.

При цьому обвинуваченій ОСОБА_4 судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 285 КПК України були роз`яснені суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також їй роз`яснено судом, що закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

В свою чергу, обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що вона цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень просила звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закрити кримінальне провадження відносно неї з цих підстав.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченої слід задовольнити та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності, а дане кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 284, 285, 286, 369-372, 376, 395, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченої про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001 із змінами, внесеними відповідно до Закону України №270-VІ від 05.04.2008), у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000007, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 січня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001 із змінами, внесеними відповідно до Закону України №270-VІ від 05.04.2008), закрити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1