КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/1588/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2395/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000536, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 лютого 2023 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 квітня 2023 року включно.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора та всупереч вимогам діючого законодавства і практики Європейського суду з прав людини, обрано обвинуваченій запобіжний захід у виді тримання під вартою за відсутності будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За доводами захисника, судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що обвинувачена раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, одружена, має на утриманні трьох малолітніх дітей та батька, який є інвалідом ІІ групи, що у свою чергу виключає наявність ризиків переховуватись від суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_9 з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням обвинуваченої під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення та вважала рішення суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів провадження, на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000536, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором подано до суду клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою з тих підстав, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого і свідків.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 лютого 2023 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 квітня 2023 року включно.

Ухвалюючи рішення про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також існують ризики переховування обвинуваченої від суду з метою уникнення відповідальності та незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про обрання обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не в повній мірі врахував всі обставини кримінального провадження та дійшов неправильних висновків, що застосування до обвинуваченої іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки.

За приписами статті 2 КПК України основними завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом першої інстанції не дотримані.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях констатував, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51, від 17 березня 2011 року).

Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v. Moldova п. 58).

Колегія суддів вважає обґрунтованими апеляційні доводи захисника про те, що судом при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в достатній мірі не враховано дані, що характеризують особу обвинуваченої, а саме те, що остання раніше не судима, має постійне місце проживання, одружена, на її утриманні перебувають троє малолітніх дітей 2012, 2016 та 2020 року народження, та батька, який є інвалідом ІІ групи, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, наявність позитивних характеристик, її стан здоров`я.

Обґрунтованих даних, які б свідчили про реальні наміри обвинуваченої переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого і свідків, прокурором як в суді першої, так і апеляційної інстанції, не встановлено.

Крім цього, колегія суддів бере до уваги позицію потерпілого у кримінальному провадженні, який у своїй письмовій заяві просив не застосовувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених обставин, колегія суддів вважає, що прокурором з достатній мірі не доведено, що на даний час у кримінальному провадженні існують реальні ризики переховування обвинуваченої від суду з метою уникнення відповідальності та незаконного впливу на потерпілого та свідків.

З цих підстав колегія суддів вважає за необхідне з метою запобіганню уникнення обвинуваченої ОСОБА_7 від суду застосувати до неї запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який буде необхідним, достатнім та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 лютого 2023 року, якою до обвинуваченої ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 квітня 2023 року включно, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - відмовити.

Обрати щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з забороною залишати місце свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 09 квітня 2023 року включно, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру під час оголошення відповідної тривоги.

Покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись з місця проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання, роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Негайно звільнити обвинувачену ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_7 негайно після звільнення з-під варти з`явитися до органу Національної поліції за місцем проживання.

Органу Національної поліції негайно поставити на облік ОСОБА_7 , щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_7 .

Контроль за виконанням ухвали Київського апеляційного суду покласти на Київську обласну прокуратуру та Обухівську окружну прокуратуру Київської області.

Строк дії ухвали про обрання обвинуваченій ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та покладення вищезазначених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити до 09 квітня 2023 року включно.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3