Справа № 474/207/23
Провадження № 1-кс/474/43/23
УХВАЛА

Іменем України

09.03.23р. смт Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2

скаржниці ОСОБА_3

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 23.07.2021р. про закриття кримінального провадження, внесеного 25.11.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, -

встановив:

03.03.2023р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга ОСОБА_3 (далі - скаржниця), в якій остання просить скасувати постанову дізнавача СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 (далі - дізнавач ОСОБА_4 ) від 23.07.2021р. про закриття кримінального провадження, внесеного 25.11.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України (далі - оскаржувана постанова).

В обґрунтування вимог скарги скаржниця вказує, що закриваючи кримінальне провадження, дізнавач ОСОБА_4 :

- у резолютивній частині оскаржуваної постанови мотивує закриття провадження за ч. 1 ст. 197-1 КК України, вказуючи, що справу потрібно закрити з підстав злісного ухилення від сплати аліментів ОСОБА_5 на утримання її неповнолітніх дітей. І така підстава закриття ним провадження ніяким чином не дає законних підстав зробити висновок яким чином дії вказаної громадянки стосуються кримінальної справи про незаконне заволодіння земельною ділянкою;

- не надав в оскаржуваній постанові жодної оцінки вчиненому в даному кримінальному провадженні, спільно з представниками Врадіївського відділу ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області, замірюванню суміжних земельних ділянок, які межують із польовою дорогою на околиці с. Новомиколаївське.

- не надав в оскаржуваній постанові жодної оцінки всім отриманим доказам, які скаржниця надавала до своєї заяви, а саме: картам із Доброжанівської сільської ради та карті, створеній за допомогою геодезичних знімків;

- не встановив всіх належних фактів, які випливають із наданих доказів, і які б могли суттєво вплинути на хід розслідування;

- не досконало вивчив документи, а саме: карти, знімки та результати замірів земельних ділянок;

- всі обґрунтування про закриття кримінального провадження в оскаржуваній постанові

мотивує тільки доказами, які надані директором ПП ВКП Каро, тобто витягом та державним актом, межуючої із польовою дорогою, земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0305, яка перебуває в оренді підприємства ВКП Каро.

Крім цього скаржниця вказує,що вказана земельна ділянка десятиліттями служила людям, як польова дорога та прогін для ВРХ. І це було до того часу, коли нею не зацікавився директор ПП ВКП Каро, який вирішив з`єднати два поля, одне з яких рахується пасовищем, а відтак закриття кримінального провадження вказує на ведення дізнавачем слідства в інтересах приватного підприємства.

Водночас вищевказані твердження скаржниці при розгляді скарги до уваги не беруться, оскільки є виключно її суб`єктивними судженнями, які жодним чином необґрунтовані та немотивовані.

До уваги також не беруться твердження скаржниці, які викладені в загальних формулюваннях, які не містять жодної конкретики щодо вчинення дізнавачем ОСОБА_4 того чи іншого порушення вимог чинного законодавства під час здійснення досудового дізнання, оскільки обґрунтовуючи скаргу загальними формулюваннями скаржниця фактично просить слідчого суддю самостійно виявити допущенні дізнавачем порушення, зафіксувати їх та надати їм оцінку, що є порушенням принципу диспозитивності.

В судовому засіданні скаржниця підтримала вимоги скарги та просила їх задовольнити.

Дізнавач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Водночас 09.03.2023р. звернувся до суду з заявою за вх. № 1103 в якій просить проводити розгляд скарги у його відсутність, у зв`язку з веденням на території України військового стану та завантаженістю по службі.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України неявка дізнавача не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухав пояснення скаржниці, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 04.11.2020р. скаржниця звернулася до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення працівниками ПП ВКП Каро, які незаконно здійснюють обробіток земельної ділянки під польовою дорогою, яку було прийнято дізнавачем СД Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 та зареєстровано в журналі єдиного обліку за № 2453 від 04.11.2020р. (протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.11.2020р.).

Ухвалою слідчого судді Врадіївського районного Миколаївської області від 20.11.2020р. за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача ОСОБА_4 щодо внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволено частково, постановлено рішення, яким зобов`язано дізнавача ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомості за заявою ОСОБА_3 від 04.11.2020р.

За даним фактом підрозділом дізнання Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області розпочате кримінальне провадження, внесене 25.11.2020р. до ЄРДР за № 0000091, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В ході досудового дізнання кримінального провадження проведене такі дії:

- 11.12.2020р. долучено до матеріалів кримінального провадження документи за заявою ОСОБА_3 від 11.12.2020р., а саме: копію витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 07.12.2020р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0305 площею 0,7248 га, орендарем якої є Приватне підприємство Виробничо-комерційне підприємство Каро (категорія земельної ділянки - землі житлової та громадської забудови); відповідь Відділу у Врадіївському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за № 3/300-20 від 09.12.2020р. щодо власника земельних ділянок з

кадастровими номерами: :01:000:0410 площею 2,82га, :01:000:0622 площею 0,86 га, :01:000:0305 площею 0, 72 га; копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 075329 на ім`я ОСОБА_6 щодо земельних ділянок з вказаними кадастровими номерами; фотокопію карти розпаювання з Інтернету.

- 14.12.2020р. допитано свідка ОСОБА_7 , який від дачі показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

- 11.12.2020р. допитано свідка ОСОБА_3 ;

- 29.12.2020р. постановою дізнавача ОСОБА_4 залучено спеціаліста Держгеокадастру в Миколаївській області у кримінальному провадженні № 0000091 від 25.11.2020р. за ч.1 ст. 197-1 КК України для встановлення факту порушення вимог земельного законодавства з боку ПП ВКП Каро та проведення відповідного розрахунку шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0305, розташованої на околиці с. Новомиколаївське.

- 28.02.2021р. постановою дізнавача ОСОБА_4 залучено спеціаліста Держгеокадастру в Миколаївській області у кримінальному провадженні № 0000091 від 25.11.2020р. за ч.1 ст. 197-1 КК України для встановлення факту порушення вимог земельного законодавства з боку ПП ВКП Каро та проведення відповідного розрахунку шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0305, розташованої на околиці с. Новомиколаївське.

- 06.04.2021р. скаржниця звернулася до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення працівниками ПП ВКП Каро, які 06.04.2021р. біля 11 год. 50 хв. засівали не належну їм земельну ділянку, а саме дорогу - прогін розташовані на околиці с. Новомиколаївське.

- 06.04.2021р. старший слідчим СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_8 відібрані пояснення у ОСОБА_9 , який є директором ПП ВКП Каро;

- 06.04.2021р. о/у СКП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_10 відібрано пояснення у ОСОБА_3

- прокурором у провадженні ОСОБА_11 надана довідка у кримінальному провадженні № 0000091, в якій вона визначила необхідність допиту як свідків працівників відділу у Врадіївському районі ГУ Держгеокадастру в області щодо належності, цільового використання земельної ділянки, та допиту власника земельної ділянки, а також виконання постанови про залучення спеціаліста.

- 24.05.2021р. начальником відділу дізнання ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 надано вказівки у кримінальному провадженні № 0000091 в порядку ст. 39-1 КПК України, а саме: долучити до матеріалів провадження актуальні інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0305; допитати в якості свідка голову відповідної сільської ради та землевпорядника стосовно законності використання ПП ВКП Каро вказаної земельної ділянки та правомірність оброблення ним польової дороги вздовж вказаної земельної ділянки; оглянути за участі представників органу місцевого самоврядування та залученого спеціаліста ГУ Держгеокадастру земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0305; допитати як свідка ОСОБА_6 , витребувати від ПП ВКП Каро в порядку ст. 93 КПК України ряд документів; витребувати з ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області висновок стосовно встановлених порушень земельного законодавства;

- 10.06.2021р. дізнавачем ОСОБА_4 проведеного огляд місця події - земельної ділянки на околиці с. Новомиколаївське. Загальна довжина периметру поля - 5241;

- 20.06.2021р. дізнавачем ОСОБА_4 допитано свідка ОСОБА_13 (інспектора);

- дізнавачем ОСОБА_4 до матеріалів провадження долучено повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_6 №8, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру

прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 265222050 від 09.07.2021р. щодо земельної ділянки :01:000:0305 та реєстрації права оренди на неї за ПП ВКП Каро на підставі договору оренди землі б/н виданого 02.10.2014р., типовий договір оренди землі від 02.10.2014р. між ОСОБА_6 та ПП ВКП Каро, додаткову угоду від 29.08.2016р. до договору оренди землі від 02.10.2014р.;

- 23.07.2021р. дізнавачем ОСОБА_4 винесено оскаржувану постанову.

Встановивши вказані обставини приходжу до такого висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Статтею 38 КПК України визначено, що органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів Державного бюро розслідувань; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів Державного бюро розслідувань; Національного антикорупційного бюро України.

Досудове слідство здійснюють слідчі одноособово або слідчою групою.

Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. 39-1 КПК України керівник органу дізнання організовує дізнання.

Керівник органу дізнання уповноважений: визначати дізнавача, який здійснюватиме дізнання; відсторонювати дізнавача від проведення дізнання за ініціативою прокурора або з власної ініціативи та призначати іншого дізнавача за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу (самовідводу) або неефективного дізнання; ознайомлюватися з матеріалами дізнання, давати дізнавачу письмові вказівки, що не суперечать рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів для усунення порушень вимог законодавства у разі їх допущення дізнавачем; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач уповноважений:

1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам;

4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.

Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Статтями 84-86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на

нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно п. 1 ч. 1. ч. 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України дізнавач за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 1 ст. 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 103, ч. 1 ст. 104, ч. 1 ст. 106 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.

У випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Частинами 1 та 2 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це

за необхідне.

В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення дізнавача, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, закриваючи останнє, дізнавач не дотримався вищевказаних приписів кримінального процесуального законодавства як і належної правової процедури під час здійснення досудового дізнання.

Так в оскаржуваній постанові дізнавач ОСОБА_4 обмежився лише зазначенням встановлених фактів та свого висновку про відсутність складу кримінальних правопорушень, однак жодним чином не мотивував чому він прийшов саме до такого висновку, які саме встановлені обставини свідчать про обґрунтованість такого висновку, тобто оскаржувана постанова не є належним чином мотивованою.

В ракурсі вищевикладеного слід також зазначити, що досудове дізнання здійснювалося за фактом самовільного захоплення земельної ділянки, вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, водночас мотивуючи необхідність закриття кримінального провадження дізнавач ОСОБА_4 дійшов висновку, що: ... досудовим розслідуванням встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме злісного ухилення від сплати аліментів ОСОБА_5 на утримання її неповнолітніх дітей... . Тобто висновки дізнавача ОСОБА_4 є суперечливими та не відповідають тим обставинам, які ним же були зазначені у оскаржуваній постанові як встановлені.

Крім цього в оскаржуваній постанові дізнавач ОСОБА_4 посилається на ряд документів, однак жодним чином не оцінює інші документи наявні в матеріалах кримінального провадження. При цьому дізнавач ОСОБА_4 належним чином не вирішував питання щодо визнання чи невизнання зазначених документів документами по кримінальному провадженні, а тому не зрозуміло за яким критерієм він оцінювала вказані документи як докази щодо їх належності, допустимості, та чому надав перевагу одним документам перед іншими.

Підсумовуючи вищевикладене слід зазначити, що встановленні обставини ставлять під сумнів будь-які результати проведеного досудового дізнання, а тому не має необхідності окремо давати оцінку по кожному твердженню скарги.

З огляду на вищевикладене в сукупності слідує, що в цілому скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 23.07.2021р. про закриття кримінального провадження, внесеного 25.11.2020р. до Єдиного

реєстру досудових розслідувань за № 0000091, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 23.07.2021р. про закриття кримінального провадження, внесеного 25.11.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний 14 березня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1