Справа №463/14/23
Провадження №1-кс/463/123/23
УХВАЛА

07 лютого 2023 р. слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання її заяв (остання від 27.12.2022) про вчинення кримінального правопорушення. Просила зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданих нею заяв про кримінальне правопорушення. Скаргу мотивує тим, що заяви про вчинення кримінального правопорушення були подані нею до органу досудового розслідування, однак у визначені в ст. 214 КПК України строки відомості на підставі поданих заяв не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Заявник та її представник у судовому засіданні вимоги скарги підтримали із наведених у ній підстав.

Уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, в судове засідання не з`явився з невідомих причин. Беручи до уваги наведене, слідчий суддя вважає за можливе провести судовий розгляд скарги у його відсутності.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є кримінальним правопорушенням та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення кримінального правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної події такого (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, - вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Аналіз положень статей 214, 303 КПК України свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Як вбачається зі змісту заяв про вчинення кримінального правопорушення (до матеріалів скарги долучено лише копію заяви на ім`я ТУ ДБР у м. Львові від 27.12.2022 та зміст телефонних звернень від 12.10.2022 та від 27.10.2022, відображених в електронній реєстраційній картці звернень на СТЛ ДБР), заявником у поданих заявах наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення кримінального правопорушення вказаними у заявах особами, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення є його суспільна небезпечність. Злочин (як і кримінальний проступок) серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

При цьому доводи заяв про вчинення кримінального правопорушення фактично зводяться до непогодження із рішеннями та діями службових осіб державних та правоохоронних органів, що не позбавляє заявника права їх оскарження в порядку визначеному процесуальним законом, оскільки чинним законодавством передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

Крім того, наявні у матеріалах скарги заяви про вчинення кримінального правопорушення не містять жодних конкретних відомостей щодо наявності в діях будь-яких осіб обов`язкових елементів будь-якого складу кримінального правопорушення кваліфікацією (суб`єкт, об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона), також у них відсутня кримінально-правова кваліфікація таких дій за будь-якою статтею КК України.

Таким чином, доводи заявника у заявах про вчинення кримінального правопорушення є її особистою оцінкою рішень та дій службових осіб державних та правоохоронних органів і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України. Незважаючи на те, що заявник вважає свої заяви повідомленнями про вчинення вищевказаними особами кримінального правопорушення, проте останні за своїм змістом не містять фактичних даних, які вказують на ознаки складу конкретного кримінального правопорушення, а тому такі повідомлення, з огляду на їх зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за будь-якою кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Львові, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про вчинення кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1