ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24617/18

Провадження № 11-кп/4820/872/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2022 року у кримінальному провадженні № 0001023 від 17 лютого 2016 року, про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не судимого, уродженця міста Хмельницький, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 146, частиною 4 статті 189, частиною 5 статті 185, частиною 4 статті 190 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

У провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0001023, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Під час судового провадження в суді першої інстанції прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 146, частиною 4 статті 189, частиною 5 статті 185, частиною 4 статті 190 КК України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2022 року ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 січня 2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись із рішенням суду, просить його скасувати та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. На його думку, суд постановив незаконну ухвалу об`єктивно не дослідивши всіх обставин справи.

Відповідно до практики ЄСПЛ, після спливу певного проміжку часу існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають брати до уваги інші підстави для продовження тримання під вартою, і такі обставини мають бути чітко визначені національними судами.

Обвинувачений стверджує, що судом не досліджені ретельно матеріали справи, які підтверджують існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також не вказано, чому суд вважає недостатнім застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт з носінням електронного пристрою.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги обвинуваченого і просили оскаржувану ухвалу скасувати, обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Наполягали на відсутності ризиків, потерпілі вже допитані судом, крім того, звертали увагу, що особам, які обвинувачуються в організації злочинів обрано менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки інші запобіжні заходу не зможуть запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Показав, що не всі потерпілі допитані, із 30 свідків допитані тільки 4, тому існує також і ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків.

Заслухавши суддю-доповідача, сторону захисту, думку прокурора, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним, є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обвинувачений ОСОБА_6 оскаржує ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою до 28 січня 2023 року включно, бо вважає, що суд не обґрунтував, чому саме для обвинуваченого ОСОБА_6 не є достатнім застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт з носінням електронного пристрою.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами 6 та 7 статті 176 цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Приймаючи рішення за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд врахував відомості про особу обвинуваченого, особливу суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, зокрема тяжкий злочин проти волі, честі та гідності особи, особливо тяжкі злочини проти власності, кількість епізодів, а також позиції потерпілих, які бояться обвинувачених.

При цьому, суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, розгляд справи ще не завершений, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам ОСОБА_6 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Тож, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Згідно з положеннями статей 194, 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 146, частиною 4 статті 189, частиною 5 статті 185, частиною 4 статті 190 КК України зі зібраними у кримінальному провадженні доказами, переданий до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або не доведеність його вини буде встановлюватися вироком суду.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, потерпілих, які ще не допитані судом, чи інших обвинувачених, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків. Крім того, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, що також не буде сприяти належному виконанню ним процесуальних обов`язків.

Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України не зменшилися, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або з`явились якісь нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з під варти.

Обвинувачений зазначає, що не були судом ретельно досліджені докази, які підтверджують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, у зв`язку з їх відсутністю у сторони обвинувачення. Однак такі доводи є безпідставними, з огляду на матеріали справи, а також обґрунтованість та вмотивованість ухвали суду.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 28 січня 2023 року включно, обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2022 року про продовження строку тримання під вартою до 28 січня 2023 року включно стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 146, частиною 4 статті 189, частиною 5 статті 185, частиною 4 статті 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 Бережний ОСОБА_13 Кулеша ОСОБА_14