ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/527/23 Справа № 203/4866/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , що діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Біловодського району Луганської області, який працює ФОП, одружений, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що висунута йому підозра у вчиненні інкримінованого злочину є необгрунтованою, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що громадяни ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є померлими, та на підтвердження їх смерті не додано будь якого документу.

Також вказує, що зазначені громадяни є живими, що підтверджується доданими до матеріалів даними, вони не зверталися до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину щодо них та будь яких претензій не мають.

Зазначає, що слідчим суддею залишено поза увагою, що у листуванні, на яке здійснюється посилання у провадженні, йде мова не про тих осіб, на яких вказує слідство, а про їх однофамільців.

Вважає, що ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, зазначені прокурором, є необгрунтованими та недоведеними, він не намагався здійснити переховування від слідства та з`являється на кожен виклик, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, його дружина має місце роботи, дитина ходить до школи в м. Дніпрі, з моменту обрання до нього запобіжного заходу не порушував покладені обов`язки.

Акцентує увагу на тому, що є необгрунтованим і ризик вчинення іншого злочину, оскільки він не притягувався раніше до кримінальної відповідальності та не підозрюється в інших злочинах.

Також вказує, що слідчий суддя не прийняв до уваги його особу, зокрема стан здоров`я, те, що він перебуває на обліку у лікаря уролога та ортодонта, яких систематично відвідує.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що додані до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріали не свідчать про обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки в самій підозрі містяться недостовірні дані, а саме зазначено, що він знімав гроші з карток ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які зазначені померлими, втім на підтвердження їх смерті не надано будь якого документу, а тому слідчий суддя дійшов необгрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину.

Також вказує, що громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_12 є живими і не мають претензій до ОСОБА_8 , оскільки вони добровільно надавали ОСОБА_8 свої картки, про що вони написали заяви та зняли відеозвернення.

Вважає, що ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, зазначені прокурором, є необгрунтованими та недоведеними, в той час як з урахуванням практики ЄСПЛ та вимог КПК України вони мають бути доведеними, при цьому, вирішуючи дане питання, суд має тлумачити ризики як дії, які мають високий ступень ймовірності вчинення.

Акцентує увагу на тому, що відсутні докази намагання ОСОБА_8 переховуватися від органів слідства та суду, останній не вчиняв і дій, спрямованих на реалізацію вказаного ризику. Є необгрунтованим також ризик вчинення іншого злочину, оскільки останній не притягувався раніше до кримінальної відповідальності та не обвинувачується у вчиненні інших злочинів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра у вчиненні злочину є необгрунтованою та не підтверджується наявними доказами.

Також вказує, що громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_12 є живими і не мають претензій до ОСОБА_8 , оскільки вони добровільно надавали ОСОБА_8 свої картки за усною домовленістю, про що написали заяви і зняли відеозаписи, де підтверджують вказане.

Вважає, що ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, зазначені прокурором, є необгрунтованими та не доведеними, в той час як з урахуванням практики ЄСПЛ та вимог КПК України вони мають бути доведеними, при цьому вирішуючи дане питання, суд має тлумачити ризики як дії, які мають високий ступень ймовірності вчинення.

Акцентує увагу на тому, що відсутні докази про намагання ОСОБА_8 до переховуватися від органів слідства та суду, при цьому не вчиняв і дій, спрямованих на реалізацію вказаного ризику Є необгрунтованим і ризик вчинення іншого злочину, оскільки він не притягувався раніше до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави в розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що підозра у вчиненні злочину, про яку повідомлено ОСОБА_8 , є обгрунтованою та підтверджується наявними доказами.

Також вказує, що слідчим суддею не було належним чином враховано тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, а тому цей підозрюваний може вжити заходи щодо переховування від органів слідства та суду з метою уникнення відповідальності, може здійснювати вплив на інших учасників кримінального правопорушення, а тому застосування саме виключного запобіжного заходу відповідає суспільному інтересу, при цьому застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків.

Вважає, що за встановлених обставин при визначенні розміру застави її необхідно встановити в розмірі, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних громадян.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та застосовано до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків. Строк дії запобіжного заходу визначено до 10 квітня 2023 року.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим. Також зазначає, що з огляду на тяжкість вчиненого злочину існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування від органів слідства та суду, вчинення іншого злочину.

Крім тогозазначено, що надані матеріали клопотання не містять даних стосовно наявності ризиків, визначених п. 2 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому стороною обвинувачення не обгрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам.

Слідчим суддею зазначено про відсутність підстав для обрання підозрюваному виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою з урахуванням особи підозрюваного, який одружений, має на утриманні малолітню доньку, постійне фактичне місце проживання, а тому можливо обмежитися застосуванням запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які апеляційні скарги сторони захисту підтримали, на їх задоволенні наполягали з викладених у них підстав, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників і підозрюваного та підтримав свою апеляційну скаргу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту та прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційних скаргах та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000199 від 21 червня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

10 лютого 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки даний факт достатньою для вирішення питання про запобіжний захід мірою підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, зокрема: протоколом огляду записів з камер відеоспостереження від 01.08.2022 року, якими зафіксоване користування банкоматом по пр. Гагаріна, 115 у м. Дніпро; протоколом обшуку від 12.01.2023 року, згідно із якими в автомобілі Ауді А4, д/н НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_8 , було виявлено 33 банківських картки з чеками до них, готівкові грошові кошти та мобільний телефон, який підозрюваний при його вилученні намагався розбити; протоколом обшуку від 12.01.2023 року, згідно із яким за місцем проживання ОСОБА_8 було виявлено та вилучено зокрема 714 шт. банківських карток; протоколом огляду від 31.01.2023 року, згідно із яким у телефоні, виявленому та вилученому у ОСОБА_8 під час огляду його автомобіля, було виявлено листування у мобільних додатках, зміст якого дозволяє грунтовно припускати використання принаймні частини банківських карток, виявлених та вилучених в ОСОБА_8 , для шахрайського заволодіння грошовими коштами.

З наведених обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування у відношенні нього на даному етапі кримінального провадження запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

З огляду на вищенаведене не можуть бути прийняті до уваги доводи сторони захисту щодо необгрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, які зводяться до посилання на обставини, що підлягають встановленню у межах досудового розслідування, зокрема на те, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 є живими особами, та надання на їх підтвердження доказів, що можуть як бути, так і не бути достовірними, і підлягають перевірці слідчим шляхом.

Зазначені обставини підлягають встановленню у визначеному законом порядку у межах досудового розслідування, а тому з урахуванням сутності питання, що є предметом апеляційного розгляду, та стадії кримінального провадження, на якій воно порушене, детальний аналіз вказаних матеріалів та надання їм оцінки є передчасним.

Є правильними і висновки слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_8 ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів і за нього передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду, враховуючи і той факт, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні ще здійснюється та органу досудового розслідування необхідно провести низку процесуальних дій.

Є обгрунтованими і висновки слідчого судді про існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення з огляду на характер інкримінованого в рамках даного кримінального провадження злочину, який є корисливим і пов`язаний із заволодінням грошовими коштами шляхом шахрайства. При цьому приймається до уваги, що ОСОБА_8 не працевлаштований, наявність в нього легального джерела доходу матеріалами справи не підтверджується.

Також колегія суддів оцінює як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і відомостям про особу підозрюваного, висновок слідчого судді про можливість усунення цих ризиків достатньою мірою шляхом застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього відповідних обов`язків, який не є надмірно обтяжливим.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування та наведені відомості про його особу, а саме про стан здоров`я і те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання в м. Дніпрі, одружений, утримує малолітню дитину, а отже має міцні соціальні зв`язки, колегія суддів приймає до уваги, втім вважає за необхідне зазначити, що вказані обставини були предметом дослідження в суді першої інстанції, який дав їм належну оцінку і достатньою мірою врахував при обранні щодо ОСОБА_8 менш обтяжливого запобіжного заходу, ніж запропонований прокурором, який є дієвим та не становить надмірного тягаря для цього підозрюваного.

На думку суду апеляційної інстанції, наведені в апеляційних скаргах сторони захисту обставини у своїй сукупності не зменшують вагомість встановлених щодо підозрюваного ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не усувають їх повністю, а отже не дають достатніх підстав для застосування менш обтяжливого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт.

Доводи прокурора про вагомість встановлених щодо ОСОБА_8 ризиків і можливість їх усунення виключно шляхом тримання його під вартою колегія суддів вважає непереконливими, оскільки хоч і встановлено існування ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді можливості переховування та вчинення іншого злочину, втім вони не є достатньо вагомими для застосування до цього підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апеляційна скарга прокурора не містить нових істотних для справи відомостей, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції, та в цілому апеляційні доводи прокурора зводяться до переоцінки тих обставин, які, на думку суду апеляційної інстанції, дістали належну оцінку з боку слідчого судді.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг як сторони захисту, так і прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4