Справа №295/4393/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого відповідно до довідки ВПО від 12.05.2022 р. за адресою АДРЕСА_2 , одруженого, офіційно непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, винесене у кримінальному провадженні № 0001154,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.04.2023 о 07 годин 30 хвилин ОСОБА_5 перебував в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_3 , де на першому поверсі побачив дитячу коляску торгівельної марки «Gruiser», яку вирішив викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, в цей же день та час, ОСОБА_5 , перебуваючи у під`їзді № 1 вищевказаного будинку, переконавшись що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з першого поверху таємно викрав дитячу коляску торгівельної марки «Gruiser» біло бежевого кольору б/у вартістю 10000 гривень, яка належить ОСОБА_8 . В подальшому, утримуючи викрадене майно при собі ОСОБА_5 місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 10000 гривень.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 ; протоколомом огляду місця події від 10.04.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколомом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком за участі свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком за участі свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 10.04.2023; протоколом огляду предмета за участі потерпілого ОСОБА_8 від 10.04.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 10.04.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом огляду предметів від 10.04.2023; протоколом огляду предметів від 16.03.2023.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі. У свою чергу усвідомлення можливого призначення покарання у вигляді позбавлення волі свідчить, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчиняти спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Орган досудового розслідування керуючись п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, йому відоме місце проживання потерпілої, в даному кримінальному провадженні існує обґрунтована необхідність в недопущенні спілкування підозрюваного із потерпілою з метою недопущення будь-якого впливу або погроз на них, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню.

Обґрунтовуючи п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий вказав, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, за місцем реєстрації на протязі тривалого часу не проживає, на даний час він без постійного місця проживання.

Крім того, зважаючи на встановленні ризики, тяжкість кримінального правопорушення сторона обвинувачення вважає за необхідне обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання, просили його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували з приводу задоволення клопотання та просили застосувати домашній арешт в нічний час доби.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 10.04.2023 о 11 год. 30 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

11.04.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, незаконно впливати на потерпілого, свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Слідчий суддя зважає і на те, що при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховання від повторного вчинення злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно правил ст. 12 КК України, є тяжким, за вчинення якого КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому колегія суддів погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідчий суддя вважає доведений прокурором та слідчим ризик, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. ст. 177 КПК України), враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує.

В судовому засіданні слідчим суддею встановлено та підтверджено підозрюваним ОСОБА_5 , що за вказаною у довідці ВПО №1826- від 12.05.2022 року адресою, а саме: АДРЕСА_2 , підозрюваний не проживає. Проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_4 , жодними доказами не підтвержено.

На переконання слідчого судді, зазначені обставини створює реальні ризики щодо можливості підозрюваного, перебуваючи в умовах менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, враховуючи, що підозрюваний не має постійного джерела доходу, його молодий вік, відсутність міцних соціальних зв`язків, свідчить про відсутність стримуючих факторів від вчинення інших нових злочинів ( п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

За наведених обставин слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання доведеним у судовому засіданні ризиків переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя визначає розмір застави у розмір 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 53 680 гривень. Слідчий суддя вважає, що такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. ст. 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 діб, тобто до 11 год 30 хв. 08.06.2023 року.

Визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 грн., яку має право внести підозрюваний або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) на депозитний рахунок Богунського районного суду міста Житомира (м. Житомира одержувач ТУ ДСА України в Житомирській області, код 26278626, розрахунковий рахунок UA0000277, банк ДКС м. Київ).

У разі внесення застави на підозрюваного покладаютьсяі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час за кожною вимогою;

2) не відлучатися за межі місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.

Встановити строк дії ухвали в частині тримання під вартою до 11 год 30 хв. 08.06.2023 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 16-00 год. 14.04.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1