Справа № 496/2645/23
Провадження № 1-кс/496/878/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м.Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

перекладача - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Киргизстану, одруженого, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за матеріалами кримінального провадження за № 0000282 від 10.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , строком на 60 діб.

При цьому вказує на те, що 10.04.2023 року близько 11:40 годин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указу Президента України № 573/2022 від 12.05.2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500 - ІХ, 18.07.2022, Указу Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій у вигляді порушення права власності іншої особи, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, прибули на територію ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20, а саме до торгівельного павільйону № НОМЕР_1 СТРП №1 ТОВ «Промтоварний ринок», де маючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під приводом обміну грошових коштів, запросили останню зайти до павільйону № НОМЕР_1 СТРП №1 ТОВ «Промтоварний ринок». Впевнившись в тому, що їх дії залишаються непоміченими сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я, ОСОБА_6 повалив потерпілу ОСОБА_9 на підлогу та почав її душити, тим часом як ОСОБА_10 за допомогою липкої стрічки «скоч», зв`язав руки та ноги потерпілої ОСОБА_9 та у подальшому вони вже у двох з сумки останньої заволоділи грошовими коштами в сумі: 10 тисяч доларів США, номіналом по 100 доларовій купюрі в кількості 100 штук, які згідно курсу НБУ станом на 10.04.2023 за 1 долар США становить 37 грн. 20 коп., що еквівалентно 372 000 грн. та 460 000 гривень, номіналом 200, 500 та 1000 гривень. Після чого, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли у невідомому напрямку, тим самим, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 завдали потерпілій ОСОБА_9 , матеріальний збиток на загальну суму 832 000 (вісімсот тридцять дві тисячі) гривень. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), спрямованим на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану.

10.04.2023 року, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

За наявних законних підстав, 11.04.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на обставини викладені у письмовому клопотанні щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання. При цьому просила застосувати відносно ОСОБА_6 домашній арешт в нічний час або заставу, оскільки пред`явлена підозра прокурора не обґрунтована, також ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення, тому просила відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку захисника та просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п. 2, п.4 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину та до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.04.2023 року, протоколом огляду місяця події від 10.04.2023 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 10.04.2023 року, протоколом впізнання особи за фотознімками із потерпілою ОСОБА_9 від 10.04.2023, протоколом впізнання особи за фотознімками із свідком ОСОБА_11 від 10.04.2023,протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10.03.2023 року, протоколом обшуку від 10.04.2023 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.04.2023 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 10.04.2023 року .

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме:

- п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, підозрюваний ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, являється громадянином іншої держави, не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого умисного злочину, а тому маються достатні підстави вважати, що останній з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від слідства і суду, тобто наявний вказаний ризик;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою змусити їх змінити свої покази, що дозволить уникнути відповідальності за вказане кримінальне правопорушення, так як винний під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, отримає інформацію щодо повних анкетних даних, мобільних контактів, адреси проживання учасників кримінального провадження, а саме: потерпілого та свідків.;

- п.4 ч.1 ст.177 КПК України: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, може незаконного впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні з метою переконання його змінити свої покази, оскільки вони є товаришами та разом скоювали вказаний злочин.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, являється громадянином іншої держави, не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, перебуваючи на волі зможе переховуватися від слідства і суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності, тому встановлена наявність ризиків, та у сукупності зазначене свідчить, що відносно ОСОБА_6 , необхідно застосувати саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права визначення застави, оскільки інші (менш суворі заходи) не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України та дотримання ним належної поведінки.

Щодо усного клопотання захисника ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час або заставу, то суд приймає до уваги вказані обставини, разом з тим враховує ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_6 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу - не має.

Слідчий суддя критично ставиться до стверджень захисника та підозрюваного про те, що він одружений, має постійне місце проживання, що підтверджує міцність соціальних зв`язків, оскільки суду не було надано з цього приводу жодного доказу (свідоцтво про шлюб, право власності на нерухоме майно або договір оренди житла тощо).

Таким чином, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 є цілком обґрунтованими, так як вищевикладене дає достатні підстави для обрання виключного запобіжного заходу.

Обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, домашній арешт чи застава не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, а також вищеперерахованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на теперішній час ОСОБА_6 не відшкодована завдана потерпілої шкода.

Скоєний ОСОБА_6 злочин на теперішній час не втратив своєї суспільної небезпечності.

Згідно п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазначала нападу (розбій), спрямованим на заволодіння майном в особливо великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

Таким чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів не сприятиме запобіганню ризику, передбаченому п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, тому клопотання старшого слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 60 днів з дня затримання, а саме: з 10 квітня 2023 року до 08 червня 2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 17.04.2023 року.