ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/241/23 Справа № 703/380/23 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засіданняОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участі: прокурора захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 квітня 2023 року включно, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України.

У даному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжено на 60 днів і закінчувався 10 лютого 2023 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

08 лютого 2023 року ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області клопотання прокурора задоволено, та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 квітня 2023 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, вважаючи її незаконною, адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати в частині прийняття рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , застосувавши відносно останнього більш м`який запобіжний захід, виконання якого не передбачає утримання в місцях несвободи, зокрема вважає за можливе обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до неправильних висновків щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, прокурором не доведено про існування ризиків зазначених у його клопотанні. Також на думку захисту, стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, апелянт зазначив, що у кримінальному провадженні, на його думку, явно створені штучні епізоди злочинної діяльності та штучно створено тяжкість інкримінованих дій обвинуваченим ОСОБА_10 .

Крім того, апелянт зазначив, що ОСОБА_10 в розумінні чинного КК України, є раніше не судимий, має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про відсутність кримінальних зав`язків, а також навиків переховування від органів досудового розслідування та суду. А посилання прокурора про те, що останній здатний переховуватися від суду через обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину ґрунтується виключно на припущеннях сторони обвинувачення та нічим не обґрунтовується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з урахуванням зібраних доказів ОСОБА_8 11 листопада 2022 року повідомлено про нову підозру за ч.1 ст.307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також збут психотропних речовин та за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин, вчинене повторно.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2022 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 січня 2023 року включно.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2022 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 лютого 2023 року включно.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 січня 2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судом першої інстанції під час судового засідання 08 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 квітня 2023 року.

Згідно ч.2 ст. 392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з ч.3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вже врахував при вирішенні питання про доцільність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, ухвалою суду від 28 грудня 2022 року, і ці ризики не зменшились та продовжують існувати, зокрема, переховування обвинуваченого від слідства і суду, ризик впливу обвинуваченого на свідків у даному кримінальному провадженні, а також ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, і ці ризики, є дійсними та виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 на більш м`який.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, які відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за які передбачає позбавлення волі до восьми та десяти років з конфіскацією майна, ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що вказує на відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Що стосується доводів апелянта про те, що прокурор у своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 не довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КК України та не надав доказу їх існування, то вони є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Місцевим судом досліджувалася можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, та зроблено вірний висновок про відсутність таких підстав. З вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів позбавлена можливості перевіряти фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки це належить до компетенції місцевого суду під час розгляду кримінального провадження по суті, тому доводи апелянта щодо недоведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень - «штучно створену тяжкість інкримінованих дій» відхиляються. На даному етапі провадження суд має оцінити наявність ризиків та доцільність застосування або продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу.

Також апеляційним судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 квітня 2023 року включно - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді