Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №№0000178 від 13.10.2016 року щодо ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Липова Долина Липоводолинського р-ну Сумської області, громадянина України, адвоката, одруженого, із вищою освітою, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 ст.369, ч.1 ст.190 КК України, за апеляційними скаргами прокурора та захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.190 КК України і призначено покарання штраф у виді двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

У пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369 КК України (в редакції Закону України від 07.04.2011 року №3207-VІ) ОСОБА_6 виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 9220 грн. процесуальних витрат та вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Як встановив суд, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що, будучи адвокатом, повноваження якого посвідчені свідоцтвом №711, виданим 18.12.2009 року Рівненською обласною КДК адвокатури, будучи допущеним до участі в кримінальній справі, як захисник неповнолітнього ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, що перебувала в провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області, використовуючи свій статус адвоката та процесуальне становище захисника обвинуваченого, у корисливих цілях, шляхом умовляння та переконання, викликав наміри у ОСОБА_9 - вітчима підзахисного ОСОБА_8 , у наданні для державного обвинувача ОСОБА_10 , як особи, що займає відповідальне становище, хабара в сумі 4000 грн. за висловлення позиції в судових дебатах про призначення ОСОБА_8 покарання, не пов`язаного з позбавлення волі, який для вказаних цілей 07.06.2012 року в смт. Володимирець Рівненської області та 08.06.2012 року в м. Рівне передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі відповідно 1800 та 2200 грн. Продовжуючи свої дії, направлені на заволодіння майном шляхом обману, ОСОБА_6 у червні 2012 року запропонував ОСОБА_9 надати для судді-доповідача у справі (Володимирецький районний суд) 4000 доларів США, створивши впевненість в останнього, що лише передача хабара є запорукою винесення вироку, не пов`язаного з позбавленням волі, частину з яких в сумі 2000 доларів США, що за курсом НБУ склало 15800 грн, 05.07.2012 року о 10 год. ранку, знаходячись у своєму кабінеті по АДРЕСА_2 , отримав від ОСОБА_9 , зловживаючи його довірою, не маючи наміру передавати ці кошти в якості хабара.

Також суд встановив, що ОСОБА_6 , діючи, як адвокат і захисник інтересів неповнолітнього ОСОБА_8 у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на початку 2012 року шляхом переконання викликав наміри у потерпілого ОСОБА_9 вітчима ОСОБА_8 у наданні для державного обвинувача в справі, як особи, що займає відповідальне становище, хабара в сумі 4000 грн. за висловлення позиції щодо не позбавлення волі обвинуваченого, отримавши їх від ОСОБА_9 07.06.2012 року у смт. Володимирець та в м. Рівне двома частинами 1800 та 2000 грн. В подальшому, 26 червня та 04 липня 2012 року висловив ОСОБА_9 вимогу надати хабар для судді-доповідача у справі (Володимирецький районний суд) в сумі 4000 доларів США за призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, запевнивши його у загрозі призначення реального покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 , підбуривши до закінченого замаху на дачу хабара службовій особі, яка займає відповідальне становище.

У поданих апеляційних скаргах:

Прокурор, покликаючись на незаконність вироку, доводить, що судом істотно порушено вимоги КПК України, які перешкодили суду винести законне і обґрунтоване рішення, оскільки належним чином не проаналізовано зміст досліджених судом доказів, наданих стороною обвинувачення, не вказано, які саме фактичні дані вони підтверджують чи спростовують, як співвідносяться між собою та при виправданні ОСОБА_6 , всупереч вимогам КПК України, поєднано дві різні самостійні підстави.

Просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 ст.369 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна. На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за злочин, передбачений ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Вирішити питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи вирок в частині виправдання ОСОБА_6 , вважає вирок незаконним щодо визнання його винним за ч.1 ст.190 КК України, покликаючись на неповноту судового розгляду й істотне порушення вимог КПК України щодо оцінки доказів та дотримання права ОСОБА_6 на захист, враховуючи суперечності в пред`явленому обвинуваченні.

Просить вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині визнання його винним за ч.1 ст. 190 КК України - скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах прокурора та захисника, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

За змістом кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, як зобов`язаний перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим, згідно норм матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом, відповідно до статті 94 КПК України.

Згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку обов`язково зазначається формулювання обвинувачення, визнаного доведеним саме судом, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Однак, суд першої інстанції зазначені вимоги закону залишив поза увагою, допустивши при винесенні вироку істотне порушення вимог кримінального-процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не навів, і не вказав у вироку, які ж незаконні дії, вчинені ОСОБА_6 , встановив сам суд, покликавшись при цьому на встановлення вини обвинуваченого у скоєному досудовим розслідуванням, що має місце для формулювання визнання особи виправданою, про що наголошується прокурором і не заперечується стороною захисту при апеляційному розгляді.

Отже, фактично суд взагалі не встановив і не зазначив у мотивувальній частині вироку передбачені ст.ст. 91, 374 КПК України обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження вищевказаних обставин кримінального провадження, оскільки, з огляду на зміст мотивувальної частини вироку, ці обставини під час кримінального провадження в суді першої інстанції встановлені не були.

Також суд, виправдовуючи ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 369 КК України (в редакції Закону України від 07.04.2011 року № 3207-VI), як правомірно йдеться в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, поєднав дві різні самостійні підстави, що суперечить вимогам ст. 373 КПК України.

Враховуючи наведене, вирок суду не може вважатися законним та обґрунтованим, і підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, при якому суду першої інстанції належить усунути вказані істотні порушення кримінального-процесуального закону, перевірити доводи, наведені в апеляційних скаргах, і в залежності від встановленого, прийняти відповідне процесуальне рішення, передбачене законом.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги задовольнити частково.

Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3