Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа 511/806/21
Номер провадження: 1-кп/511/49/22
05 грудня 2022 року колегія суддів Роздільнянського районного суду Одеської області в складі: судді - доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
прокурора ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
захисника адвоката ОСОБА_13 ,
перекладачів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лиманське, Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.1 ст. 186 та ч. 1 ст. 115 КК України по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000042 від 04.02.2021 року,-
В С Т А Н О В И В:
03 лютого 2021 року приблизно о 19 годині 21 хвилину ОСОБА_12 , знаходячись на території домоволодіння, де проживає ОСОБА_17 та тимчасово мешкав ОСОБА_18 , за адресою: АДРЕСА_2 , після сумісного вживання алкогольних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки на грунті раптово виниклих особистих неприязнених стосунків, діючи з умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, навмисно завдав ОСОБА_18 чисельних ударів своїми руками по голові останнього, та не менше трьох колюче-ріжучих ударів кухонним ножем в область життєво важливих органів - голови, шиї, а також руки потерпілого, чим спричинив йому: одне колото-різане поранення м`яких тканин лівої бічної поверхні шиї в верхній третині з пораненням стінки ротової частини глотки поблизу надгортанника (вхід в гортань), одне наскрізне колото-різане поранення лівої щоки, одна колото-різана рана верхньої губи зліва, одна поверхнева різана рана тильної поверхні правої кисті; садно лівої щічної ділянки; синці ділянок обох очних ямок, спинки носа, лобної ділянки з переходом на праву виличну та праву підочну ділянки, правої щічної ділянки, обох привушно-жувальних ділянках, ділянки підборіддя, тильної поверхні лівої кисті.
Колото-різані поранення лівої щоки і верхньої губи, а також різана рана правої кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, згідно п. 2.3.1., п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.Синці обличчя і лівої кисті самі по собі мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно п. 2.3.1., п. 2.3.5 вказаних Правил.
Смерть ОСОБА_18 наступила вночі 04 лютого 2021р. внаслідок масивної крововтрати через потрапляння великої кількості крові в дихальні шляхи, стравохід й шлунок, нерівномірним зниженням кровонаповнення внутрішніх органів, що ускладнилось розвитком гіповолемічного шоку у зв`язку з отриманням колото-різаного поранення м`яких тканин лівої половини шиї (м`яких тканин ротової частини глотки) з ушкодженням судин, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п. 2.1.1., п. 2.1.2., п. 2.1.3, «і», «о» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Окрім того, згідно обвинувального акту у вечірній час 03 лютого 2021 року ОСОБА_12 , перебував на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу особи яка володіє цим майном, де разом вживав спиртні напої із ОСОБА_18 та особою, яка володіє нерухомим майном за вказаною адресою. Раніше до того дня та під час спільного вживання спиртних напоїв ОСОБА_12 бачив у ОСОБА_18 мобільний телефон марки «Samsung» моделі GT- С3322і.
Приблизно о 19 годині 20 хвилин 03 лютого 2021 року у ОСОБА_12 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та який знаходився у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виник раптовий умисел на відкрите заволодіння чужим майном, належним потерпілому.
Реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_12 з корисливих мотивів та з метою покращення свого матеріального становища за рахунок чужого майна, а також у зв`язку з уявленим ним порушенням його прав ОСОБА_18 , відкрито вільно заволодів належним ОСОБА_18 мобільним телефоном марки «Samsung» моделі GT- С3322і, вартістю 370 гривень, поклавши його до своєї кишені та направившись на вихід з будинку, а у подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_12 заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_18 у вигляді розміру вартості мобільного телефону марки «Samsung» моделі GT- С3322і в сумі 370 гривень.
Вказані дії ОСОБА_12 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Обвинувачений в судовому засіданні не заперечуючи своєї причетності до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, спочатку послідовно стверджував, що в нього не було умислу на вбивство ОСОБА_18 . Сторона захисту та обвинувачений вважали, що дії ОСОБА_12 неправильно кваліфіковані як умисне вбивство, адже обвинувачений заподіяв смерть потерпілому, перебуваючи у стані необхідної оборони, з метою відвернення протиправного нападу з ножом та захисту від нападу ОСОБА_18 , який, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, перший схопив ножа та намагався нанести удар ОСОБА_12 , а останній обороняючись здійснив декілька прийомів та вихопивши ніж, міг в темряві випадково нанести тілесні ушкодження потерпілому. В подальшому просив його виправдати, оскільки він вбивати не хотів.
При цьому обвинувачений суду пояснив, що 03.02.2021 він вживав алкогольні напої разом із своїми знайомими на ім`я ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які проживають по АДРЕСА_2 біля будинку його батька. Він на протязі цього дня декілька разів повертався до них в будинок, останній раз в вечорі, коли на вулиці було вже темно. Зайшовши до них та побачивши, що в будинку не було світла, він повернувся до будинку свого батька та взяв лампочку. Повернувшись за місцем мешкання своїх знайомих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , він взяв стілець та намагався вкрутити лампочку, але стілець був зламаний та тому він з нього впав. Тоді ОСОБА_20 звинуватив його у тому, що він зламав стілець, на що він заперечив та сказав, що лише зайшов з метою знайти свій мобільний телефон, так як десь його обранив та не може знайти. У зв`язку з тим, що у кімнаті не було світла, він взяв сірники та почав підпалювати їх, щоб було зручніше шукати мобільний телефон. Коли він підпалив сірник та повернувся то побачив як до нього рухається ОСОБА_22 з ножем в руках та намагається ножем нанести йому удар. Тоді він вихопив ніж у ОСОБА_23 , та в цей час, наніс йому декілька ударів ліктем. Після того, як ніж опинився у нього в руках, ОСОБА_19 сів на диван, а він попросив у потерпілого мобільний телефон з метою зателефонувати на свій номер, але оскільки телефон його не відповів, а йому було необхідно вранці подзвонити з приводу роботи, тому він сказав що телефон поверне вранці, після чого пішов. Вранці він дізнався, що ОСОБА_19 помер. Окрім того, обвинувачений пояснив, що ніж був не його та забрав він його з собою щоб хлопці іншого нічого не накоїли, а в подальшому ніж він поклав до вуличної прибиральної та потім самостійно його видав співробітниками поліції.

Однак, незважаючи на вказану позицію обвинуваченого, суд вважає, що вина ОСОБА_12 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами з огляду на наступне.

Так, допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_24 , який був безпосереднім очевидцем подій, суду повідомив, що він разом з ОСОБА_12 вранці 03.02.2021р. допомагали сусіду пиляти дрова, який після роботи дав їм 2 літра вина. Тому, він та ОСОБА_22 , який тимчасово мешкав у нього в будинку, після цього протягом дня 03 лютого 2021р. вживали алкогольні напої спочатку 2 літри віна, потім 0,5л горілки та віскі, який приніс ОСОБА_25 , а тому до вечора вони вже були на підпитку. ОСОБА_12 з ранку теж допомагав з дровами та вживав з ними віно, потім він пішов та загалом того вечора він декілька разів потім повертався до будинку ОСОБА_24 .Останній раз ОСОБА_12 прийшов до них біля 19год. вечора та почав запитувати де його телефон, на що вони відповіли що не знають. Потім ОСОБА_12 взяв стілець та почав їм розмахувати, при цьому зачепив лампочку, яка розбилася та зламав стілець. Надалі ОСОБА_12 звернувся до ОСОБА_18 та сказав йому « ОСОБА_26 телефон, я подзвоню» та попередив, якщо він подзвонить на свій номер та знайде у них телефон їм буде погано. ОСОБА_19 самостійно дав йому свій телефон, який витягнув з-під подушки, ОСОБА_12 подзвонив на свій номер, але ніякого дзвінка вони не почули, тому що телефону в хаті не було. Потім, ОСОБА_12 сказав, що оскільки його телефону не має, він на деякий час візьме телефон ОСОБА_23 , та пішов на вихід за лампочкою. ОСОБА_27 піднявся з ліжку, взявши ножа зі столу та пішов за ОСОБА_25 у тамбур, двері туди були зачинені. Надалі він нічого не бачив, оскільки світла не було та було темно, але чув як у тамбурі було чутно удари; він вважав, що то були удари по тілу. Бійка була приблизно секунд 30, не більше. Потім ОСОБА_25 пішов, а ОСОБА_19 сам зайшов до кімнати, при цьому він нічого не казав та про допомогу не просив, а ліг на ліжко, а він нічого у нього і не питав. Він також ліг відпочивати біля ОСОБА_23 на одне ліжко, оскільки не зрозумів що ОСОБА_19 поранений. Біля двох часів ночі він прокинувся та доторкнувся до ОСОБА_21 , який вже не рухався та був вже холодний. Він пішов до будинку ОСОБА_28 , щоб остання викликала поліцію, але остання відмовила. Він повернувся до свого будинку та далі ліг відпочивати біля ОСОБА_21 . В ранці біля 07-00год він прокинувся та пішов до сусіда ОСОБА_29 , який вже подзвонив в поліцію, оскільки він йому повідомив про труп. На ранок кухонного ножа на столі він не бачив. Коли приїхав наряд поліції та проводився огляд, на вулиці біля його будинку був знайдений мобільний телефон Сидорова. Під час слідства він впізнав ніж ОСОБА_23 , який останній взяв зі столу та мобільний телефон ОСОБА_30 білого кольору, який останній шукав у них. Також свідок підтвердив, що за його участю був проведений слідчий експеримент, на якому він все розповів як в суді. Окрім того, свідок повідомив, що він вважає, що ОСОБА_25 неадекватно відреагував на той факт, що в нього зник телефон, оскільки місяця три до цих подій була аналогічна ситуація з телефоном, коли ОСОБА_23 забрав телефон Сидорова, а той знайшов та відібрав його; тому ОСОБА_25 мабуть так і відреагував та вважав, що ОСОБА_23 знову забрав його телефон. Коли ОСОБА_27 пішов за ОСОБА_25 між ними ніякої розмови він не чув, але зазначав, що він ще і погано чує. Також свідок пояснював, що він не бачив як ОСОБА_27 брав ніж зі столу, але він сидів біля столу де лежав ніж та він перед тим нарізав цим ножем хліб. При цьому свідок категорично виключив можливість що ніж міг взяти ОСОБА_25 , оскільки він до столу не підходив та тому не мав таку можливість взяти ніж. Пояснював, що ОСОБА_25 другий раз коли приходив то вже не пив, він був в нормальному стані. Натомість, ОСОБА_27 раніше неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі та міг напасти сп`яну самостійно, оскільки коли він був п`яний він був дуже агресивний, була ситуація коли загиблий йому голову стільцем проломив, але він нікуди не звертався. Пояснював, що стосунки між загиблим та ОСОБА_25 на протязі 2-х років були нормальні, будь-яких конфліктних ситуацій між ними, окрім телефону, ні разу не було. Також свідок пояснив, що всі події були в темноті та без світла у тамбурі, вони всі втрьох були в стані алкогольного сп`яніння, він ще і погано чує та все не дуже добре пам`ятає.
Свідок ОСОБА_31 суду пояснив, що він є батьком обвинуваченого та 03.02.2021р. його син ОСОБА_32 прийшов до нього вранці та попросив сокиру щоб допомогти сусіду пиляти дрова. Він сокиру дав, син пішов, а потім повернувся і кудись знову пішов, але потім через деякий час повернувся та попросив лампочку, оскільки в будинку ОСОБА_33 не було світла, а йому необхідно знайти свій телефон. Біля 18:00-19:00 год взявши лампочку, він пішов, та через хвилин 20 повернувся, поїв, сів біля нього дивиться телевізор та сказав що телефону не знайшов та залишиться ночувати у нього, при цьому син нічого іншого не пояснював. На одязі сина крові він не бачив, син був спокійний у нормальному стані. А вже 04.02.2021р. в туалеті у дворі був знайдений чужий ніж, а сина затримали. Вказував, що ОСОБА_33 є його сусідом, з ним на протязі понад півтора року проживав ОСОБА_27 , які вдвох весь час зловживали алкогольними напоями, а ОСОБА_27 ще раніше був судимий, а натомість його син займався єдиноборствами.
Свідок ОСОБА_34 суду повідомив, що 03 лютого 2021р. з ранку приблизно до 12:00-13:00год ОСОБА_35 та ОСОБА_36 йому допомагали пиляти дрова, при цьому вони були тверезі та ніякої агресії між ними не було. Він розрахувався з ними та дав 40грн та 2л. віна, а вони пішли до будинку ОСОБА_33 . Більше того дня він нічого не чув та не бачив, оскільки вдома його не було. Вранці 04.02.2021р. він побачив поліцію біля будинку ОСОБА_37 та все їм розповів. Окрім того, свідок зазначав, що з покійним він не спілкувався, бачив його всього 2-3 рази; ОСОБА_25 не є агресивною людиною та будь-яких бійок за його участі він не бачив, при цьому він міг вживати алкогольні напої, але він не є алкоголіком, загалом він нормальний хлопець; натомість ОСОБА_35 зловживає алкоголем постійно, але він безневинний та слабенький, в нього в будинку відсутнєіі вода, і світло, і газ, там постійнийбезлад, умови для життя відсутні.
Свідок ОСОБА_38 суду повідомила, що біля 04:00год вранці 04.02.2021р. до неї до дому прийшов ОСОБА_35 та повідомив що ОСОБА_39 помер, після чого вона подзвонила на телефон останнього, але ніхто не відповів. Потім біля 05-30год вона прийшла до будинку ОСОБА_37 , де побачила померлого ОСОБА_21 в калюжі крові, також кров вона бачила в тамбурі. Того ранку біля порогу будинку ОСОБА_37 на вулиці вона знайшла білий мобільний телефон Сидорова, який показала співробітникам поліції. В ранці, під час затримання ОСОБА_30 , у нього вилучили мобільний телефон ОСОБА_40 , при цьому ОСОБА_36 був нібито чи сонний чи переляканий. Загалом ОСОБА_36 хороший хлопець, не конфліктний, але зв`язався з поганою компанією та вживав «травку». Кардалян, ОСОБА_25 та Береговий дуже часто збиралися у Берегового вдома та вживали алкогольні напої, але ніяких конфліктів між ними не було. Зі слів ОСОБА_33 вона знає що він не бачив як помер ОСОБА_19 . Повідомила, що бачила ОСОБА_23 напередодні його смерті та у нього ніяких ран та подряпин не було. Окрім того, підтвердила, що був випадок коли ОСОБА_36 загубив свій телефон та шукав, а ОСОБА_23 з ОСОБА_33 телефон знайшли та повернули господарю.
Експерт ОСОБА_41 в судовому засіданні повідомив, що він був присутній при слідчому експерименті за участю ОСОБА_12 . Вважає версію подій, які розповідає ОСОБА_12 , не спроможною, оскільки у загиблого наявні 3 рани, які є колото-різаними, з чіткими краями, без додаткових насічок та надрізів, що свідчить про цілеспрямованість ударів від трьох ударних впливів. Окрім того, якщо б ОСОБА_36 відводив руку ОСОБА_40 з ножем та випадково його зачепив, рани були би не колото-різані, а поверхові лінійні різані та меншою глибиною раневого каналу. Натомість, наявність у ОСОБА_40 на тильній поверхні правої руки ушкоджень, свідчить про той факт, що права рука у нього була вільна та останній не міг одночасно тримати ніж у правій руці та отримати вказане ушкодження, тобто він оборонявся. Також, наявність у загиблого на обличчі подряпин та ссадин може свідчити про той факт, що дійсно останні були нанесені ліктем. Смерть ОСОБА_40 наступила від гострої крововтрати в період часу з 02:00-06:00год ранку 04.02.2021р. Загиблий був легкому ступені алкогольного сп`яніння та алкоголь вживав не за довго до смерті, що вбачається з рівноваги концентрації алкоголю в крові та сечі. Оскільки основний удар в крупні судини не попав, тому крові фонтаном відразу не було, а загиблий міг йти та лягти спати, а за умови надання вчасної медичної допомоги існувала ймовірність щоб ОСОБА_27 вижив. Свій висновок експерт підтримав у повному обсязі та повідомив, що для з`ясування механізму отримання потерпілим тілесних ушкоджень необхідно призначення ситуаційної експертизи за участю криміналіста.
Експерт ОСОБА_42 в судовому засіданні пояснив, що він проводив експертизу, під час якої досліджувалася вся сукупність доказів, в тому числі висновки експертиз, дослідження по трупу, покази учасників та експерти переглядали відео додатки до слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 . При цьому, експертизою встановлено, що версія обвинуваченого в частині нанесення ненавмисного удару ножем під час оборони є неспроможною та спростовується наявною кількістю травмуючих ушкоджень у потерпілого та механізмом нанесення колото-різаної рани шиї, оскільки глибина раневого каналу, локалізація ушкодження та сила удару свідчить про те, що шия була фактично пробита наскрізь. Наявні на правій руці загиблого ушкодження також вказують, що останній ножа в правій руці не тримав. Висновок підтвердив у повному обсязі.
Крім того, вина обвинуваченого повністю підтверджується зібраними досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, згідно реєстрації повідомлення в ЄО № 728 від 04.02.2021 року об 07-08год до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресоюсмт АДРЕСА_2 помер ОСОБА_18 . Виїздом СОГ на місце пригоди встановлено, що за вказаною адресою під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_18 та ОСОБА_12 виникла сварка в ході якої ОСОБА_12 наніс декілька ударів рукою по обличчю ОСОБА_18 (т.1а.к.п. 120).
За вказаним фактом відповідні відомості внесені до ЄРДР №0000042 від 04.02.2021 року, згідно витягу з якого зазначено, що 04.02.2021 року за адресоюсмт АДРЕСА_2 виявлена тру ОСОБА_18 з ознаками насильницької смерті, труп направлений до СМЕ. (т.1а.к.п. 119).
У відповідності до протоколу огляду місця події від 04.02.2021 року та доданої до нього фото таблиці, який проведеного слідчим в присутності понятих та згоди власника домоволодіння, який вподальшому був легалізований слідчим суддею відповідно до ухвали суду від 05.02.2021р. встановлено, що за адресоюсмт АДРЕСА_2 р-нунаявна одноповерхова будівля, біля якої на вулиці були виявлені: запальничка синього кольору, мобільний телефон білого кольору та рушник-ганчірку зі слідами бурого кольору. Під час огляду гачку домоволодіння біля дверного отвору виявлені сліди бурого кольору зовні схожі на кров, аналогічні сліди зовні схожі на кров виявлені також на вхідних дверях в будинок; чисельні групи плям кровівиявлені в прихожій на підлозі вказаного домоволодіння - від порогу до початку групи плям 42см та до кінця групи плям 82см, вказана група плям значною шириною 46см та довжиною 50см; на стіні прихожої виявлено сліди крові. Окрім того,в кімнаті № 1 біля входу в кімнату виявлено група плям крові, від порогу кімнати № 1 на 32см початок групи плям та закінчується 90см, загальним розміром група плям становить 57см (найбільша довжина) та найбільша ширина 27см.Також, в кімнаті № 1 на ліжкув положенні лежачі був виявлений одягнений труп чоловічої статі, який був оглянутий експертом на місці події та на трупі встановлено наявність слідів крові, зафіксовані наявні тілесні ушкодження, синці та садна. Під час вказаного огляду зроблені змиви з слідів речовини бурого кольору, які були вилучені, а також вилучено: запальничка, мобільний телефон білого кольору та рушник-ганчірка зі слідами крові. Під час судового розгляду був відтворений додаток до вказаного протоколу огляду місця події, на якому зафіксовані вищевказані обставини проведеного огляду( т. 1а.к.п. 123, 124-146, 196).
04.02.2021р. труп ОСОБА_18 був оглянутий в приміщенні СМЕ експертом ОСОБА_41 , згідно якого на трупі було виявлено 2 рани, а саме: на лівій щоці на 4 см лівіше лівого кута рота 4х2 вище краю лівої половини нижньої щелепи на висоті 155смвід рівня підошви стоп розташована щелевидна рана, удовжки 1,1см, контур на 3 та 9 одиниць умовного годинника; края рани рівні, правий кінець рани гострокутий, лівий кінець рани М-образний, верхні стінки рани колоті, рана наскрізна поєднується з порожниною рота, раневий канал в м`яких тканинах щоки до 2см орієнтировко зліва направо та декілька зверху вниз; друга рана щелевидна виявлена на верхній губі зліва на 0,5см правіше носо-губної складки, приблизно 0,8см, края рівні. Окрім того, під час огляду вилучено светр сірого кольору та особисті речи загиблого зі слідами крові, нігтеві зрізи (т. 1 а.к.п. 147-149,150-151).

Відповідно до результатів розтину трупа ОСОБА_18 (висновок експерта № 12/19 від 04.02.2021р.) смерть останнього знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманим колото-різаним пораненням м`яких тканин лівої половини шиї (м`яких тканин ротової частини глотки) з ушкодженням судин. Дана травма ускладнилась аспірацією крові ( із ушкодженням тканин шиї) в легені з розвитком різновиду обтураційноїасфіксії кров`ю, що є безпосередньою причиною смерті ( т.1 а.к.п. 152).

При дослідженні трупа ОСОБА_18 були виявлені наступні ушкодження, що підтверджуєтьсявисновком експерта № 12/19 від 04.02.2021р. (т. 1 а.к.п. 157-160), а саме: 1) колото-різане поранення м`яких тканин лівого півкола шиї і лівої стінки ротової частини глотки поблизу надгортанника (входу в гортань) з раною, що розташована на лівій бічній поверхні шиї в її верхній третині; наскрізне колото-різане поранення лівої щоки; колото-різана рана верхньої губи ліворуч; 2) лінійне садно (подряпина) на лівій щоці, численні синці у ділянках обличчя і вушних раковин, поверхнева різана рана на тильній поверхні правої кисті в проекції другого п`ясно-фалангового суглобу, синець на тильній поверхні лівої кисті,
Перелічені вище поранення лівої щоки, верхньої губи зліва і лівого півкола шиї спричинені діями колючо-ріжучого предмету. За колото-різаний характер поранень свідчать наступні морфологічні ознаки: лінійна форма ран; рівні, добре зіставлені краї ушкоджень і звужені їх кінці; переважання довжини ранових каналів над довжиною рани.
Канал рани лівої щоки направлений зліва направо та декілька зверху вниз (відносно умовно вертикального положення тіла постраждалого). Канал рани верхньої губи зліва має напрямок спереду назад та справа наліво. Канал рани з боку лівої бічної поверхні шиї спрямований зліва направо і декілька зверху вниз.
Відповідно до даних секційного і медико-криміналістичного дослідження указаних поранень вони могло бути заподіяні плоским колюче-ріжучим знаряддям (типу ножа), який має гостре лезо, з максимальною шириною клинка на рівні занурення не більше 2,2 см. Подряпина на лівій щоці також могла бути спричинена гострим краєм (або кінцем) колюче-ріжучого предмету.
Поверхнева різана рані на тильній поверхні основи другого пальця правої кисті утворена від дії предмету, який має загострений край (лезо). Також не виключається, що саме таким предметом міг бути ніж.
Сінці обличчя і вушних раковин, а також з боку тильної поверхні лівої кисті утворені від дій тупих предметів (предмета). Характерні особливості вказаних предметів, що травмували, у виявлених ушкодженнях не відобразилися.
Усі наявні на трупі ОСОБА_18 ушкодження мають ознаки зажиттєвості, зокрема: наявність добре виражених вогнищевих крововиливів у пошкоджених тканинах і ознак нерівномірного зниженого кровонаповнення внутрішніх органів; наявність виражених ознак кровотечі в вигляді потьоків і плям крові на тілі, велика кількість крові в дихальних шляхах, стравоході і шлунку; мікроскопічно-реактивних запальних змін в ушкодженнях у вигляді помірно вираженої клітинної реакції.
Виявлена при гістологічному (мікроскопічному) дослідженні травмованих тканин помірно виражена клітинна запальна реакція (скупчення невеликої кількості лейкоцитів у вогнищевих крововиливах, частковий гемоліз еритроцитів), орієнтовно може відповідати давності отриманих ушкоджень до настання смерті в межах від декількох десятків хвилин до однієї-двох годин.
Смерть ОСОБА_18 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманим колото-різаним пораненням м`яких тканин лівої половини шиї (м`яких тканин ротової частини глотки) з ушкодженням судин. Дана травма ускладнилась розвитком гіповолемічного шоку внаслідок масивної крововтрати, що і стало безпосередньою причиною смерті. Висновок стосовно причини смерті підтверджується наявністю: колото-різаного поранення лівої половини шиї з ушкодженням ротової частини глотки, великої кількості крові в дихальних шляхах, стравоході й шлунку, нерівномірно зниженого кровонаповнення внутрішніх органів, а також результатами гістологічного дослідження зразків внутрішніх органів.
Ступінь розвитку постмортальних (посмертних) змін тіла при дослідженні трупа в морзіорієнтовно вказує на давність настання смерті 10-14 годин тому, таким чином, можливий проміжок часу, в який настала смерть ОСОБА_18 - НОМЕР_1 години 04 лютого 2021 року.
Наявне у ОСОБА_18 поранення лівої половини шиї з ушкодженнями стінки ротової частини глотки і шийних судин містить ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р. (п.2.1.1., п.2.1.2., п.2.1.3. «і», «о»).
Колото-різані поранення лівої щоки і верхньої губи, а також різана рана правої кисті самі по собі у живих осіб, як правило, спричиняють короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шість днів, але не більш як три тижні) і за вказаним критерієм містять ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (п.2,,3.1., п.2.3.3. «Правил...»).
Синці обличчя і лівої кисті самі по собі мають скороминущі наслідки тривалістю не більше б днів і, таким чином, містять ознаки легких тілесних ушкоджень (п.2.3.1., п.2.3,5. вищевказаних «Правил...»)
У розпорядженні експерта відсутні будь-які достеменні судово-медичні дані, які би вказували на положення (позу) потерпілого під час заподіяння йому тілесних ушкоджень, а також послідовність спричинення.
Характер і локалізація виявлених на тілі ОСОБА_18 ушкоджень виключають можливість їх утворення внаслідок падіння з висоти «власного зросту».
Згідно Акту обстеження № 83 від 04.02.2021р. при проведенні судово-медичного дослідження клаптя шкіри верхньої губи, вилученого від трупа ОСОБА_18 виявлено колото-різану рану, утворену плоским колюче-ріжучим знаряддям, що має гостре лезо та ширину зануреної частини клинка не більше 1,6см. На клапті шкіри лівої щоки виявлено колото-різану рану, утворену плоским колюче-ріжучим знаряддям, що має гостре лезо та ширину зануреної частини клинка не більше 1,8см. На клапті шкіри лівої бічної поверхні шиї виявлено колото-різану рану, утворену плоским колюче-ріжучим знаряддям, що має гостре лезо та ширину зануреної частини клинка не більше 2,2см (т. 1а.к.п. 164-167).

У ОСОБА_18 при судово-токсилогічному дослідженні крові та сечі виявлено етиловий спирт концентрації в крові 1,07проміле, в сечі 1,06 проміле, що відображено у Акті обстеження № 746/19 від 04.02.2021р. (т. 1а.к.п. 162).

Згідно протоколів отримання зразків для проведення експертизи від 04.02.2021р., та протоколу освідування особи від 04.02.2021р. були відібрані біологічні зразки крові та піднігтьового зрізу обвинуваченого ОСОБА_12 , які в подальшому були згідно постанови слідчого від 04.02.2021р. були долучені до кримінального провадження в якості речових доказів (т. 1а.к.п. 169, 170, 171, 172-174).

У чотирьох змивах з правої та лівої рук ОСОБА_12 кров не знайдено, що підтверджено висновком експерта № 202 від 03.03.2021р. (т.1 а.к.п.238-239).

Джинсові штани із надписом «Speed Keys», футболку коричневого кольору із надписом «Umbro», светр чоловічий сірого кольору без надписів, куртку на якій міститься надпис «adidas» та чобіття (ботинки) чорного кольору без надписів, які належали ОСОБА_43 ; зразок крові із лівої руки, піднігтьового змісту з лівої та правої руки, змиви з лівої та правої руки гр. ОСОБА_12 ; запальничка синього кольору, мобільний телефон «Nokia» рушник зі слідами бурого кольору, зразок ґрунту, змив з вхідних дверей, змиви з підлоги в прихожій кімнаті, змив з підлоги біля ліжка трупата згідно ухвал суду від 05.02.2021р. на них накладений арешт(т. 1а.к.п. 197, 198, 199, 200).
На чоловічому светрі, який належить потерпілому ОСОБА_18 , у двох змивах з марлевих тампонів з підлоги біля трупа та вхідних дверей, на фрагменті грунта, а також рушнику-ганчірці виявлено кров ОСОБА_18 (т. 1 а.к.п.231-233, 234-237).
Ніж загальною довжиною 23см, з пластиковою рукояткою чорного кольору, довжиною леза 13см, зі слідами крові на лезі біля рукоятки, який був вилучений при обшуку споруди вуличного туалетуза місцем мешкання ОСОБА_31 ( який є батьком обвинуваченого) за адресою: АДРЕСА_3 , та на який в подальшому ухвалою суду було накладено арешт, що підтверджено відповідної постановою слідчого про визнання предмета речовим доказом від 05.02.2021р., ухвалою суду від 08.02.2021р. та протоколом обшуку від 05.02.2021р., який був проведений на підставі ухвали слідчого судді від 05.02.2021р. (т. 1а.к.п. 202, 203-209, 201, т. 2 а.к.п. 96-97).
Під час судового розгляду був відтворений додаток до протоколу обшуку від 05.02.2021р., згідно якого ніж загальною довжиною 23см, з пластиковою рукояткою чорного кольору, довжиною леза 13см, зі слідами крові на лезі біля рукоятки, був вилучений при обшуку споруди вуличного туалету за місцем мешкання ОСОБА_31 , який обвинувачений самостійно показав де знаходиться та який проведений за адресою: АДРЕСА_3 за місцем мешкання батька обвинуваченого (т. 2 а.к.п. 75).
На вказаному ножі, який був вилучений 05.02.2021р. за адресою: АДРЕСА_3 сліди папілярних узорів (сліди пальців і долонних поверхонь рук) не виявлено, що підтверджено висновком експерта № СЕ-19/116-21/2588-Д від 17.02.2021р. (т. 1а.к.п. 210-216).
Згідно висновків експертів № 55 від 10.03.2021р, 163 від 15.02.2021р. та Акту судово-медичного дослідження № 164 від 10.02.2021р. кров потерпілого ОСОБА_18 за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти-В з супутнім антигеном Н.Кров ОСОБА_12 за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи АВ(ІV) з супутнім антигеном ОСОБА_44 піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок лівої руки ОСОБА_12 знайдена кров ОСОБА_18 та знайдені два пласта клітин багатошарового плоского зроговілого епітелію самого ОСОБА_12 (т. 1а.к.п. 218- 224, 163, 240-241).

На чоловічій куртці, вилученій 04.02.2021р. у ОСОБА_12 під час його затримання, знайдено кров ОСОБА_18 , що підтверджено висновком експерта № 233 від 22.03.2021р. (т.1ак.п. 242-245).

В піднігтьовому вмісті зразків нігтьових пластинок обох рук потерпілого ОСОБА_18 знайдена кров самого потерпілого та виключена можливість належності виявленої крові ОСОБА_12 , що відображено у висновку експерта № 56 від 23.02.2021р. (т. 1а.к.п. 224-227).

Згідно протоколу затримання від 04.02.2021р., ОСОБА_12 як підозрюваний у вчиненні злочину, був затриманий 04.02.2021р о 11-15год, у останнього були вилучені особисті речі в тому числі чоловіча куртка (т. 1а.к.п. 153-156).
У крові ОСОБА_12 етиловий спирт не виявлений, що підтверджується висновком експерта № 750 від 15.02.2021р. (т. 1а.к.п. 229-230).

Відповідно до висновку комісійної судово-психіатричної експертизи №128 від 09.03.2021 року ОСОБА_12 в період часу, що стосуєтьсявчиненню вказаного кримінального правопорушення, на хронічне психічне захворювання, недоумство, іншийхворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому хворобливому розладу психічної діяльності не перебував, у зв`язку з чим був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Обвинувачений ОСОБА_12 знаходився у стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, при цьому його дії не були обумовлені маяченням, обманами сприйняття, афективними розладами та кількісно порушеною свідомістю, тому за своїм психічним станом він був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_12 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (т. 1а.к.п 246-249).

Оцінюючи даний висновок судово-психіатричних експертів, суд визнає його науково обґрунтованими і достатньо аргументованим, таким, що відповідає об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цим висновком, суд визнає ОСОБА_12 осудним і відповідальним за фактично скоєне.

У відповідності до висновку експерта № 282 від 13.04.2021р.на рукоятці ножа, вилученого при обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , знайдені потові виділення без домішки крові, які належать ОСОБА_12 та також, на клинці знайдена кров, що належить потерпілому ОСОБА_18 (т. 2 а.к.п. 1-5).

На двох клаптях шкіри обличчя (верхня губа і ліва щока), а також одному клапті шкіри лівої бічної поверхні шиї, що вилучені від трупу ОСОБА_18 виявлено три колото-різаних пошкодження, всі пошкодження мають схожі ознаки, утворені колоте-ріжучим предметом, клинок якого має обушок, відносно гостре лезо і максимальну ширину зануреної частини клинка не більше 2,2см; всі ушкодження були спричинені клинком представленого на дослідження ножа, що підтверджено у висновку експерта № 149 від 15.04.2021р. (т.2 а.к.п. 9-12,13-14).

Увідповідності до висновку експерта № 12/19Д від 28.04.2021р. з фото таблицею при дослідженні трупа ОСОБА_18 були виявлені наступні ушкодження:

- колото-різане поранення м`яких тканин лівого півкола шиї і лівої стінки ротової частини глотки поблизу надгортанника (входу в гортань) з раною, що розташована на лівій бічній поверхні шиї в її верхній третині; наскрізне колото-різане поранення лівої щоки; колото-різана рана верхньої губи ліворуч;
- лінійне садно (подряпина) на лівій щоці, численні синці у ділянках обличчя і вушних раковин, поверхнева різана рана на тильній поверхні правої кисті в проекції другого п`ясно-фалангового суглобу, синець на тильній поверхні лівої кисті.
Перелічені вище поранення лівої щоки, верхньої губи зліва і лівого півкола шиї спричинені діями колючо-ріжучого предмету. За колото-різаний характер поранень свідчать наступні морфологічні ознаки: лінійна форма ран; рівні, добре зіставлені краї і звужені їх кінці, переважання довжини ранових каналів над довжиною рани.
Канал рани лівої щоки направлений зліва направо та декілька зверху вниз (відносно умовно вертикального положення тіла постраждалого). Канал рани верхньої губи зліва має напрямок спереду назад та справа наліво. Канал рани з боку лівої бічної поверхні шиї спрямований зліва направо і декілька зверху вниз.
Відповідно до даних секційного і медико-криміналістичного дослідження указаних поранень вони були заподіяні плоским колюче-ріжучим знаряддям - ножом, який має гостре лезо, з максимальною шириною клинка на рівні занурення не більше 2,2см. Подряпина на лівій щоці також була спричинена гострим краєм (або кінцем) колюче-ріжучого предмету.
Поверхнева різана рані на тильній поверхні основи другого пальця правої кисті утворена від дії предмету, який має загострений край (лезо) - ніж.
Сінці обличчя і вушних раковин, а також з боку тильної поверхні лівої кисті утворені від дій тупих предметів (предмета). Характерні особливості вказаних предметів, що травмували, у виявлених ушкодженнях не відобразилися.
Резюмуючи викладене вище, колото-різані поранення лівої половини обличчя та шиї спричинені в результаті трьох дій колюче-ріжучим предметом відповідно у ділянку верхньої губи ліворуч поблизу лівої носо-губної складки, ділянку лівої щоки, а також ділянку з боку лівої бічної поверхні шиї в її верхній третині. Крім того, на лівій щоці наявне лінійне садно (подряпина), яке також зумовлене дією гострого краю або кінця - ножем.
Також були виявлені численні синці з локалізацією у ділянках очних ямок (більше на лівій), на спинці носа, в серединному відділі лоба і на лобі праворуч з розповсюдженням на праву виличну та праву підочноямкову ділянки, на правій щоці, в обох привушно-жувальних ділянках і на вушних раковинах, а також на передній поверхні підборіддя. Це свідчить за неодноразову дію тупим предметом (предметами) у різні ділянки обличчя. Таким чином, спостерігаються істотні розбіжності між даним слідчого експерименту (щодо відображення механізму спричинення ушкоджень) і результатами судово-медичної експертизи померлого ОСОБА_18 (т.1 а.к.п. 51-54, 55).

Під час пред`явлення речей для впізнання свідок ОСОБА_24 впізнав мобільний телефон марки «Samsung», який належав потерпілому ОСОБА_18 та останній видав ОСОБА_12 , що підтверджується відповідним протоколом від 26.04.2021р. з фото таблицею (т.2 а.к.п. 20-24).

Також свідок ОСОБА_24 під час впізнання впізнав ніж, який 03.02.2021р. він бачив у своєму будинку на столі та який належав загиблому, а в подальшому був вилучений у приміщенні туалету ОСОБА_31 , що підтверджується відповідним протоколом від 26.04.2021р. з фото таблицею (т.2 а.к.п. 25-27, 28).

Окрім того, під час пред`явлення речей для впізнання свідок ОСОБА_24 впізнав мобільний телефон білого кольору, який належав ОСОБА_12 та який останній шукав, що підтверджується відповідним протоколом від 26.04.2021р. з фото таблицею (т.2 а.к.п. 29-31, 32).

Під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_12 26.04.2021 останній на місці події у присутності понятих, за участі захисника, розповів та показав, за яких обставин він наніс тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_18 . Зокрема, ОСОБА_12 повідомив,що 03.02.2021 він вживав алкогольні напої разом із своїми знайомими на ім`я ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які проживають по АДРЕСА_2 . Через деякий час - у вечірній час, але на вулиці було вже темно ОСОБА_12 пішов та повернувся, але у будинку не було світла, тому він повернувся до свого батька (який проживає неподалік) та взяв лампочку. Повернувшись за місцем мешкання своїх знайомих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , ОСОБА_12 взяв стілець та намагався вкрутити лампочку, але стілець був зламаний та підозрюваний з нього впав. Тоді ОСОБА_20 звинуватив підозрюваного у тому, що останній зламав стілець, на що ОСОБА_12 заперечив та сказав, що лише зайшов з метою знайти свій мобільний телефон, так як десь його обранив та не може знайти. У зв`язку з тим, що у кімнаті не було світла, підозрюваний взяв сірники та почав підпалювати їх, щоб було зручніше шукати мобільний телефон, коли підозрюваний ОСОБА_12 підпалив сірник та повернувся до свого знайомого ОСОБА_21 , то останній намагався ножем нанести тілесних ушкоджень підозрюваному ОСОБА_12 . Тоді підозрюваний вихватив ніж, та в цей час, наніс декілька ударів ліктем ОСОБА_21 . Після того, як ніж опинився у руках у підозрюваного ОСОБА_12 , ОСОБА_19 сів на диван, а ОСОБА_12 попросив у нього мобільний телефон, з метою зателефонувати з приводу роботи, та сказав ОСОБА_21 , що зайде уранці, після чого пішов. Вранці він дізнався, що чоловік на ім`я ОСОБА_19 помер. В подальшому ОСОБА_12 на місці скоєння злочину показав всі вищенаведене в будинку, підтвердивши свої покази. Далі ОСОБА_12 зазначив, що пішов з будинку та направився до будинку свого батька, де подальшому заховав ніж у вуличній вбиральні та запропонував всім учасникам слідчого експерименту пройти за місцем мешкання свого батька. ОСОБА_12 запропонував всім учасникам слідчого експерименту пройти на території домоволодіння його батька, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , де на прилеглій к будинку території вказав на вуличну вбиральню та зазначив, що саме у вказаному приміщенні він сховав ніж, показавши де саме, саме у цьому місці і був виявлений ніж. (т.2 а.к.п. 76-81,82-87).

Судом досліджувався додаток до вказаного протоколупроведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_12 від 26.04.2021р., який повністю відповідає вказаному протоколу та будь-яких порушень під час проведення вказаної слідчої дії та її фіксації судом виявлено не було ( т.2 а.к.п. 87).

Під час проведення слідчого експерименту 26.04.2021р.зі свідком ОСОБА_24 останній на місці події у присутності понятих, розповів та показав, за яких обставин ОСОБА_12 наніс тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_18 , які фактично не відрізняються від його показів під час судового розгляду. Зокрема, ОСОБА_24 повідомив, що 03.02.2021р. він разом зі свої знайомим ОСОБА_45 , який проживав з ним разом, знаходилися за місцем свого мешкання. У вечірній час, біля 19-20год до них прийшов їх спільний знайомий ОСОБА_12 , який був в стані алкогольного сп`яніння та почав шукати свій мобільний телефон, вони відповіли що не знають. Потім ОСОБА_12 взяв стілець та почав їм розмахувати, при цьому зачепив лампочку, яка розбилася та зламав стілець. Надалі ОСОБА_12 звернувся до ОСОБА_18 та сказав йому « ОСОБА_26 телефон, я подзвоню» та попередив, якщо він подзвонить на свій номер та знайде у них телефон їм буде погано. ОСОБА_19 самостійно дав йому свій телефон, який витягнув з-під подушки, ОСОБА_12 подзвонив на свій номер, але ніякого дзвінка вони не почули, тому що телефону не було. Потім, ОСОБА_12 сказав, що оскільки його телефону не має, він на деякий час візьме телефон ОСОБА_23 , та пішов на вихід. При цьому, ОСОБА_27 піднявся з ліжку, взявши ножа зі столу та пішов за ОСОБА_25 у тамбур, двері туди були зачинені. Надалі свідок нічого не бачив, оскільки світла не було та було темно, але чув як у тамбурі було чутно удари. Потім ОСОБА_25 пішов, а ОСОБА_19 сам зайшов до кімнати, при цьому він нічого не казав та про допомогу не просив, а ліг у ліжко, а він нічого у нього і не питав. Він також ліг відпочивати біля Кардаляна на одне ліжко, авночі він прокинувся та побачив, щоІгор вже холодний.
Під час судового розгляду був відтворений додаток до вказаного протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_37 , у відповідності до якого зафіксовані обставини проведення слідчого експерименту та надані свідком пояснення, які він підтвердив на місці події (т. 2 а.к.п. 95).

Судом перевірялася версія обвинуваченого щодо нанесення ним удару ножем потерпілому під час перевищення меж необхідної оборони та ухвалою суду від 10.03.2022р. було призначено експертизу.
Окрім того, стороною захисту заявлялося про необхідність визнання висновку СМЕ № 12/19 від 26.04.2021р. неналежним доказом по справі (т.2 а.к.п. 98). Вказане клопотання захистом обгрунтоване тим, що у висновку експерт взагалі не зазначив в чому наявні розбіжності між слідчим експериментом за участю обвинуваченого та результатами СМЕ. Окрім того, захисник вказує, що ОСОБА_12 вихватив у потерпілого ніж з правої руки, а вже потім наніс останньому два удари ліктем, хоча вказане на думку захисту не відповідає дійсності та матеріалам кримінального провадження, тому що під час слідчого експерименту ОСОБА_12 чітко вказав та показав як він захищаючись від направленого в його бік ножа, спочатку перехопив праву руку потерпілого ОСОБА_18 , в якій той тримав ніж й викрутив її вверх додолу. Але так як потерпілий не випускав з рук ніж, тому ОСОБА_12 наніс йому декілька ударів ліктем своєї правої руки в область лівої сторони, при цьому траєкторія ножа, який тримав сам потерпілий в руці, була направлена на ліву сторону обличчя та шиї потерпілого, і тільки після цього ОСОБА_18 випустив з руці ніж та сів на ліжко.При цьому захистом зазначається, що не оспорюючи вказаний висновок експертизи в частині утворення тілесних ушкоджень, захисник зазначає, що він категорично не погоджується з висновком експерта щодо розбіжностей між даними слідчого експерименту та результатами вказаної експертизи, з огляду на характер та локалізацію тілесних ушкоджень та відображення механізму заподіяння тілесних ушкоджень, тому вказаний висновок експертизи суд до уваги приймати не може. Разом з цим, суд вважає, що вказані твердження захисту не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду належними доказами, а тому висновки експертизи не спростовані.
Так, частиною 1 статті 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Статтею 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.
Так, на підставі даних комісійної судово-медичної експертизи № 87 від 07.10.2022р. при дослідженні трупа ОСОБА_18 малися наступні ушкодження (т. 3 а.к.п. 44-59): одне колото-різане поранення м`яких тканин шиї лівої бічної поверхні шиї в верхній третині з пораненням стінки ротової частини глотки поблизу надгортанника (вхід в гортань), одне наскрізне колото-різане поранення лівої щоки, одна колото-різана рана верхньої губи зліва, одна поверхнева різана рана тильної поверхні правої кисті; садно лівої щічної ділянки; синці ділянок обох очних ямок, спинки носа, лобної ділянки з переходом на праву виличну та праву підочну ділянки, правої щічної ділянки, обох привушно-жувальних ділянках, ділянки підборіддя, тильної поверхні лівої кисті.
Колото-різане поранення м`яких тканин шиї лівої бічної поверхні шиї в верхній третині з пораненням стінки ротової частини глотки поблизу надгортанника (вхід в гортань), наскрізне колото-різане поранення лівої щоки, колото різана рана верхньої губи зліва утворилися від дії плаского колючо-ріжучого предмета - клинок ножа, про що свідчать наступні морфологічні ознаки: лінійна форма ран; рівні, добре зіставлені краї ушкоджень та їх звужені кінці; перевага довжини ранових каналів над довжиною рани.
Поверхнева різана рана тильної поверхні правої кисті та садно лівої щічної ділянки утворилися від дії плаского ріжучого предмета - лезо або вістря ножа.
Синці ділянок обох очних ямок, спинки носа, лобної ділянки з переходом на праву виличну та праву підочну ділянки, правої щічної ділянки, обох привушно-жувальних ділянках, ділянки підборіддя та тильної поверхні лівої кисті могли утворитися від ударної дії тупих твердих предметів, судити про індивідуальні особливості яких, на підставі наявних даних, немає можливості, однак, не виключено, що даними предметами могли бути руки (стиснута в кулак кисть, ділянка ліктьового згину), ноги (у взутті) та інші предмети.
Механізм на який вказує обвинувачений в ході проведення слідчого експерименту від 26.04.2021 року не відповідає тим тілесним ушкодженням, що були виявлені у загиблого:
- колото-різане поранення м`яких тканин шиї лівої бічної поверхні шиї в верхній третині з пораненням стінки ротової частини глотки поблизу надгортанника (вхід в гортань), наскрізне колото-різане поранення лівої щоки, колото-різана рана верхньої губи зліва спричинені в результаті що найменше трьох дій колюче-ріжучим предметом у відповідні ділянки;
- поверхнева різана рана тильної поверхні правої кисті та садно лівої щічної ділянки утворене дією леза або вістря ножа;
- наявність численних синців ділянок обох очних ямок, спинки носа, лобної ділянки з переходом на праву виличну та праву підочну ділянки, правої щічної ділянки, обох привушно-жувальних ділянках, ділянки підборіддя, тильної поверхні лівої кисті, свідчить на користь неодноразової дії (ударів) тупим (тупими) предметом (предметами) у різні ділянки обличчя.
Все це, свідчить на суттєві розбіжності між даними слідчого експерименту від 26.04.2021 року (стосовно відображення механізму заподіяння тілесних ушкоджень) і результатами судово-медичної експертизи загиблого ОСОБА_18 .
Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, що малися у ОСОБА_18 , не виключено, що до моменту втрати свідомості потерпілий міг здійснювати самостійні дій - ходити, позвати, проте, проявляти здатність до комунікації міг обмежено, чи не міг взагалі, тобто, цілком ймовірно, що загиблий не міг розмовляти, кричати тощо, з урахуванням характеру поранення шиї.
Окрім того, під час судового розгляду експерт ОСОБА_42 вказаний висновок підтвердив у повному обсязі та стверджував, щоверсія обвинуваченого в частині нанесення ненавмисного удару ножем під час оборони є неспроможною та спростовується наявною кількістю травмуючих ушкоджень у потерпілого та механізмом нанесення колото-різаної рани шиї, оскільки глибина раневого каналу, локалізація ушкодження та сила удару свідчить про те, що шия була фактично пробита наскрізь. Наявні на правій руці загиблого ушкодження також вказують, що останній ножа в правій руці не тримав.
Аналогічного змісту покази в судовому засіданні надав і експерт ОСОБА_41 , який заперечував що ОСОБА_36 відводив руку ОСОБА_40 з ножем та випадково його зачепив ножом чим наніс поранення, оскільки в таку випадку рани були би поверхові лінійні різані та меншою глибиною раневого каналу, а наявні рани колото-різані.
Оскільки вказаний висновок експертизи наданий уповноваженою особою, отриманий у встановленому законом порядку, без будь-яких порушень, в ньому відображені обставини, що підлягають доказуванню - час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення тощо; захистом результати проведення дослідження та сам висновок не оспорюється, тому суд вважає, що вказаний висновок експертизи, який фактично був підтверджений в судовому засіданні експертами ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , узгоджується зі всіма матеріалами кримінального провадження, показами свідка ОСОБА_37 , експертизою про наявність та локалізацію тілесних ушкоджень тощо тапрямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому підстав для визнання його неналежним, у суду не має.
З урахуванням вищенаведеного, суд визнає всі висновки експертів, які досліджені судом допустимими доказами, оскільки висновки експертиз отримані відповідно до вимог статей 101-102 КПК України, надані на дослідження експертам сліди та речі отримані відповідно вимог КПК України та відповідно до санкціонованих слідчих та процесуальних дій, а зроблені висновки ґрунтуються на відомостях, які експерти безпосередньо сприймав або стали їм відомі під час дослідження і проведення експертизи. Висновки експертів повністю узгоджується і з іншими доказами, зокрема показами свідків і фактичними обставинами подій.

Разом з тим, даючи правову оцінку діям ОСОБА_12 в межах пред`явленого обвинувачення за частиною 1 статті 186 та частиною 1 статті 115 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабіж) та вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті, суд, враховуючи всі досліджені докази в сукупності та встановлені конкретні обставини справи, приходить до висновку, що таке обвинувачення поза розумним сумнівом, в частині намірів обвинуваченого вчинити умисне вбивство потерпілого з прямим умислом, не знайшло свого підтвердження достатніми доказами, у зв`язку з чим вчинені протиправні дії обвинуваченого підлягають перекваліфікації, а за ч.1 ст. 186 КК України обвинувачений підлягає виправданню, у зв`язку з відсутності події кримінального правопорушення з огляду на наступне.

Так, допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст. 186 КК України не визнав і суду пояснив,що оскільки він загубив свій телефон та намагався його знайти, але марно, то попросив у ОСОБА_18 його телефон щоб зателефонувати, на що останній самостійно та добровільно витягнув свій телефон з під подушки та віддав йому; ОСОБА_12 , подзвонивши на свій телефон, не додзвонився; потім він сказав що візьме телефон до ранку так як йому необхідно ще подзвонити, на що потерпілий не заперечував.

З показів свідка ОСОБА_37 вбачається, що оскільки ОСОБА_12 загубив свій телефон та намагався його знайти, тому обвинувачений попросив телефон у ОСОБА_18 подзвонити на свій, на що останній самостійно та добровільно без будь-яких погроз витягнувши телефон з-під подушки віддав його ОСОБА_12 .

Версія обвинуваченого щодо того що він загубив свій телефон, підтверджується протоколом огляду від місця події від 04.02.2021р., яким було виявлено на подвір`ї будинку ОСОБА_37 мобільний телефон білого кольору належного ОСОБА_12 .
Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 186 КК України, стороною обвинувачення не надавалося.

Згідно зі ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню. Стаття 85 Кримінального процесуального кодексу України дає визначення, які докази є належними, тобто такі, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на прокурора.

Оцінивши сукупність представлених сторонами судового провадження доказів, судом об`єктивно, "поза розумний сумнів" встановлено, що вони не підтверджують, а навпаки, спростовують позицію сторони обвинувачення щодо наявності у діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

За змістом суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 186 КК України, грабіж передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, відкрито вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду. Обов`язковими суб`єктивними ознаками грабежу є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - матеріальний інтерес. При цьому, предметом злочину, передбаченого ст. 186 КК України, є саме чуже майно.

На думку суду, дійсні наміри обвинуваченого залишилися поза увагою сторони обвинувачення, що призвело до неправильного викладення обст авин події, не вірного формулювання обвинувачення та безпідставної юридичної кваліфікації дій обвинуваченого як - грабіж.

Складом злочину визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільне небезпечне діяння, яке визнається злочином. Відсутність хоча б одного з елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є злочином.

Таким чином, у судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено одна із складових складу злочину - суб`єктивна сторона, а саме, умисел на заволодіння чужим майном, що виключає кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України.

Частиною 3 ст. 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд, оцінивши докази, на які посилався прокурор як сторона обвинувачення, які вичерпно досліджені в ході судового розгляду, і враховуючи, що збирання доказів по справі за ч. 1 ст. 186 КК України, вичерпано, а всі докази, які наявні у справі, перевірені, прийшов до висновку про відсутність складу зазначеного кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_12 у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Окрім того, відповідно до частини 1 статті 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Згідно з усталеною судовою практикою, узагальненою, зокрема, у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року N 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", основним критерієм для відмежування складів злочинів, передбачених статтею 115 та частиною 2 статті 121 КК, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві, на відміну від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, її настання охоплюється умислом винного. Питання про умисел вирішується з урахуванням усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема і його способу, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації заподіяних тілесних ушкоджень і причин припинення посягання. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.
Також, в постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 23 лютого 2021 року по справі№ 742/642/18 та постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 29.05.2019р. по справі № 644/6030/17, колегія суддів зазначила, що дії ОСОБИ_1 за ч. 2 ст. 121 КК перекваліфіковано правильно, оскільки завдаючи удар ножем у грудну клітку зліва, засуджений не бажав смерті потерпілого, але свідомо допускав настання таких наслідків, оскільки судом першої інстанції під час формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, чітко встановлено, що ОСОБА_1 діяв саме з умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, завдав лише одного удару столовим ножем у грудну клітку зліва, чим спричинив йому проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженнями верхівки лівої легені.При цьому суд першої інстанції вірно встановив, що засуджений як під час конфлікту з потерпілим, так і раніше не висловлював погрози вбивством на адресу останнього, заздалегідь не підшуковував знаряддя злочину, після завдання удару ножем не продовжував своїх дій. Усвідомлюючи, що потерпілий живий, засуджений мав реальну можливість продовжити заподіяння потерпілому ударів ножем у життєво важливі органи, чого не зробив, оскільки не мав умислу на позбавлення його життя. Також суд врахував, що удар було завдано столовим ножем, яким у той час засуджений нарізав бутерброди.
Тобто, з системного аналізу закону випливає, що визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Також слід враховувати, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів особа обирає відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизаціюв способі вчинення діянь.
Як слідує зі змісту обвинувального акту і зокрема формулювання обвинувачення, в основі обґрунтування правової кваліфікації протиправних дій ОСОБА_12 як умисного вбивства, орган досудового розслідування і прокурор послались на те, що обвинувачений ОСОБА_12 , навмисно, з мотиву помсти за уявлене порушення його прав з боку потерпілого, в процесі завдання чисельних ударів своїми руками по голові ОСОБА_18 , завдав останньому не менше трьох ударів колюче-ріжучим предметом кухонним ножем в область життєва важливих органів, а саме: у ділянку лівої половини шиї з ушкодженням стінки ротової частини глотки і шийних судин, ліву щоку і верхню губу, а також праву кисть руки.
З наведеного, на думку суду, слідує, що врахувавши характер знаряддя злочину, як придатне для спричинення тілесного ушкодження, локалізацію тілесних ушкоджень (життєво важливий орган шия) орган досудового розслідування не врахував інших вищезазначених обставин конкретної справи, які мають значення для визначення спрямованості умислу обвинуваченого, зокрема, показань обвинуваченого про небажання вбивати потерпілого.

Крім того, свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні зазначав, що ніякого конфлікту між потерпілим та обвинуваченим не було, ОСОБА_12 вже виходив з приміщення коли ОСОБА_18 взявши ножа став його наздоганяти та між ними відбулася бійка, після якої ОСОБА_18 самостійно пришов в кімнату та ліг на ліжко.

Таким чином, підставою для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України стороною обвинувачення було визначено вчинення ОСОБА_12 безпосередньо перед вбивством корисливого злочину - грабіжу, але така підстава не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.
При цьому всі свідки в судовому засіданні характеризували ОСОБА_12 як добру та не агресивну людину, а навпаки ОСОБА_18 , який неодноразово був раніше засудженим та відбував реальні строки покарання як дуже агресивну людину, тим паче в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки як встановлено судом, ОСОБА_18 добровільно віддав телефон, тому з боку ОСОБА_12 ніякого мотиву помсти для вбивства не встановлено.

При цьому судом також встановлено, що будь-яких інших неприязнених стосунків між потерпілим та обвинуваченим не було; як під час конфлікту з потерпілим, так і раніше ОСОБА_12 не висловлював погрози вбивством на адресу потерпілого; заздалегідь не підшуковував знаряддя злочину; удар був нанесений в темряві кухонним ножем самого потерпілого, який перший схватився за ніж, оскільки перед цим різав хліб та накинувся на обвинуваченого коли той вже уходив; після завдання удару ножем ОСОБА_12 не продовжував своїх дій, хоча потерпілий був ще живий і обвинувачений не мав жодних перешкод довести злочин до кінця.Усвідомлюючи, що потерпілий живий, обвинувачений мав реальну можливість продовжити заподіяння потерпілому ударів ножем у життєво важливі органи, чого не зробив, оскільки не мав умислу на позбавлення його життя.
Суд ретельно перевірив версію захисту про спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому у разі перевищення меж необхідної оборони та зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК України ці умови полягають у такому:1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави; 2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК України; 3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Визначення конкретного моменту, з якого особа перестала перебувати в стані необхідної оборони з огляду на закінчення злочинного посягання, має відносний характер і залежить від конкретних обставин справи, оцінка яких має включати аналіз об`єктивних і суб`єктивних аспектів поведінки як нападника, так і того, хто обороняється. При цьому важливо з`ясувати, чи могла особа, яка обороняється, з огляду на об`єктивну обстановку та поведінку нападника усвідомлювати, що посягання припинилося, тобто чи було для такої особи за даних об`єктивних обставин очевидним, що у застосуванні заходів захисту відпала необхідність. Якщо ж у ситуації, яка склалася, особа не мала можливості усвідомити факт припинення злочинного посягання, слід вважати, що вона діяла в стані необхідної оборони. Крім того, посягання вважається наявним і тоді, коли воно зупинене, однак може відновитися у будь-який момент.

Суд враховує позицією колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду ВС (Постанова від 19.04.2018 року по справі №722/1981/16-к, провадження №51-792км18), що при розгляді справ даної категорії необхідно також з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. При цьому згідно з ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту; перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Суд також враховує, що обвинувачений і потерпілий перебували у нетверезому стані, сварка між ними виникла раптово без будь-якого приводу, події відбувалися у вечірній час вдома в темряві без будь-якого світла, у потерпілого наявна поверхнева різана рана тильної поверхні правої кісті, а у ОСОБА_12 зафіксована тільки ушиблене ссадно правого локтевого суглобу (т.1 а.к.п 189), що також виключає перевищення меж необхідної оборони та доводить наявність прямого умислу у обвинуваченого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, після того як він забрав ножа. Факт наявності у ОСОБА_18 інших тілесних ушкоджень свідчить про боротьбу між ним і ОСОБА_12 , що обвинуваченим не оспорюється.

У контексті даного кримінального провадження, враховуючи вищезазначену правову позицію, дослідивши докази, надані як стороною обвинувачення так і захисту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не оборонявся від протиправного насильства, не перебував у стані необхідної оборони і застосоване ним насильство до ОСОБА_18 у вигляді трьох ударів ножем по життєво важливому органу в область шиї, які спричинили останньому тяжкі тілесні ушкодження, не було перевищенням меж такої оборони.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_12 не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_18 та завдав йому ударів ножем у відповідь на насильство з боку останнього свого підтвердження під час судового розгляду не знайшли, тому суд їх відхиляє як неспроможні та вважає, що враховуючи вищенаведене, підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_12 на ст.124 КК України, а також для виправдання обвинуваченого, суд не знаходить.

Тому, суд вважає, що ОСОБА_12 після того як присік посягання ОСОБА_40 та відібрав у нього ніж, замість того щоб припинити конфлікт та піти, навпаки вдався до активних дій, які виразилися в нанесенні ОСОБА_18 умисних тяжких тілесних ушкоджень в важливо-життєвий орган шиї; потім дочекавшись поки потерпілий самостійно дійде до ліжка та сяде, ОСОБА_12 пішов з будинку; при цьому дії ОСОБА_12 свідчать про відсутність наміру обвинуваченого позбавити життя потерпілого, а дії обвинуваченого вчинені з умислом спричинити потерпілому тілесні ушкодження.

Окрім того, скільки, як встановлено що тілесне ушкодження ОСОБА_18 було нанесено 03 лютого 2021 року в проміжок часу між 19 та 20 год., а згідно висновку експертизи встановлено що смерть потерпілого настала в проміжок часу з 02-00 до 06год 04.02.2021р. та згідно показів ОСОБА_12 та ОСОБА_37 , ОСОБА_18 міг рухатися самостійно та вчиняти інші активні дії, та за умови надання вчасної медичної допомоги існувала ймовірність що ОСОБА_27 можливо б залишився живим, що підтверджено показами експерта ОСОБА_41 .
Відтак, спрямованість умислу обвинуваченого саме на вбивство потерпілого, на переконання суду, залишилось не доведеним поза розумним сумнівом і ґрунтується, в тому числі, на припущеннях органу досудового розслідування. Такі висновки випливають з вищенаведених доказів, в тому числі показань обвинуваченого, свідків, які суд визнає не спростованими.

З огляду на поведінку ОСОБА_12 після вчинення злочину та суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, вказане свідчать про те, що він вчинив всі необхідні дії, які залежали від його волі та не мав наміру вбивати ОСОБА_18 .

Крім того, на переконання суду, згідно встановлених конкретних обставин справи, зокрема поведінки обвинуваченого під час та після вчинення злочину, які підтверджуються показаннями обвинуваченого та свідків, та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, дії обвинуваченого, в силу вище наведених роз`яснень Пленуму ВС України та без прямого умислу підлягають кваліфікації за фактичними наслідками вчиненого діяння, тобто за спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому.

Вказані дії ОСОБА_12 повністю охоплюються диспозицією ч. 2 ст.121 КК України, як. умисні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У зв`язку з наведеним суд перекваліфіковує дії обвинуваченого ОСОБА_12 з частини 1 статті 115 КК України на частину 2 статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються положення частини 2 статті 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів, визначені статтею 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_12 раніше не судимий, вчинив відповідно до статті 12 КК України тяжкий злочин, який характеризуються підвищеною суспільною небезпекою, внаслідок якого було спричинено умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого; за місцем мешкання характеризується задовільно; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, не одружений, має батька ОСОБА_31 , 1957р.н., який є інвалідом 3групи за загальним захворюванням(т.1 а.к.п. 185-193, т.1 а.к.п. 107-108).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує, що вчинення обвинуваченим злочину проти життя людини свідчить про підвищену, надзвичайну небезпечність засудженого для суспільства, обвинувачений виявив явну зневагу до невід`ємного права на життя людини, а тому суд вважає, що досягнути мети його виправлення та попередження нових злочинів можливо лише шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують покарання для обвинуваченого та наявність однієї обтяжуючої обставини, особу винного, суд дійшов висновку, що справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є призначення покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям, в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. Тож суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст.69,75 КК України.
У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Тому, суд вважає, що арешти, які накладеніухвалами слідчого судді від 05.02.2021р. та від 08.02.2021р. на тимчасове вилучене майно підлягають скасуванню (т.1 а.к.п. 197-200, т.2 а.к.п. 96-97).
Долю речових доказів належати вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України (т.1 а.к.п. 171, т. 1 а.к.п. 202).
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню складають 980,70 грн. на залучення експерта та проведення експертизи № СЕ-19/116-21/2588-Д, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави (т.1 а.к.п. 217).
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_12 у виді тримання під вартою підлягає залишенню без змін, оскільки судом приймається рішення про відбуття строку покарання реально.Також при винесення вироку необхідно зарахувати обвинуваченому ОСОБА_12 в строк тримання під вартою термін перебування під вартою по даному кримінальному провадженню з 04.02.2021 рокувідповідно до протоколу його затримання. (т. 1 а.к.п. 153-156).

Цивільний позов по справі не пред`являвся.
На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 174, 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

ОСОБА_12 визнати невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та виправдати на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК Українив зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення

Залишити засудженомуСидорову ОСОБА_46 захід - у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_12 з дати затримання - з 04 лютого 2021 року .

Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню у розмірі 980,70 грн. на залучення експерта.

Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.02.2021р. та від 08.02.2021р. на тимчасове вилучене майно, а саме: джинсові штани із надписом «Speed Keys», футболку коричневого кольору із надписом «Umbro», светр чоловічий сірого кольору без надписів, куртку на якій міститься надпис «adidas» та чобіття (ботинки) чорного кольору без надписів; біологічні об`єкти, гр. ОСОБА_12 , а саме: зразок крові із лівої руки, піднігтьового змісту з лівої та правої руки, змиви з лівої та правої руки; запальничку синього кольору, мобільний телефон «Nokia» рушник зі слідами бурого кольору, зразок ґрунту, змив з вхідних дверей, змиви з підлоги в прихожій кімнаті, змив з підлоги біля ліжка трупа; ніж загальною довжиною 23 см., з пластиковою рукояткою чорного кольору, довжиною леза 13 см., з плямою бурого кольору зовні схожою на кров на лезі біля рукоятки.

Речові докази, долучені до кримінального провадження, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, після набрання вироком законної сили знищити, а саме:

- джинсові штани із надписом «Speed Keys», футболку коричневого кольору із надписом «Umbro», светр чоловічий сірого кольору без надписів, куртку на якій міститься надпис «adidas» та чобіття (ботинки) чорного кольору без надписів;
- запальничку синього кольору, мобільний телефон «Nokia» рушник зі слідами бурого кольору, зразок ґрунту, змив з вхідних дверей, змиви з підлоги в прихожій кімнаті, змив з підлоги біля ліжка трупа;
- ніж загальною довжиною 23 см., з пластиковою рукояткою чорного кольору, довжиною леза 13 см., з плямою бурого кольору.

Речові докази, які зберігаютьсяв матеріалах кримінального провадження, а саме: біологічні об`єкти, гр. ОСОБА_12 , а саме: зразок крові із лівої руки, піднігтьового змісту з лівої та правої руки, змиви з лівої та правої руки залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження ( т.1 а.к.п. 222-223, 227-228).
Цивільний позов не пред`являвся.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя доповідач: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2