СОЛОМЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва

ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000152 від 08.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В:

29.12.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання, датоване 23.12.2022, в якому ставиться питання про арешт тимчасово вилученого майна 21.12.2022 в ході проведення 11 обшуків на підставі 11 ухвал слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва за різними адресами - з метою збереження речових доказів.

Зазначене клопотання подано засобами поштового зв`язку, подано на пошту 23.12.2022.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 02.01.2023 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчого суддю ОСОБА_1 та передано відповідні матеріали.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до п.п. 1, 15 ч. 1 ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1. збереження речових доказів, 2. спеціальної конфіскації, 3. конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4. відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Сторона обвинувачення зазначає в клопотанні, що 11-ма ухвалами слідчих суддів суду прямо не надавався дозвіл на відшукання та вилучення під час проведення обшуків за 11-ма адресами всього того майна, арешт накласти на яке порушує прокурор в клопотанні.

Звісно, чинними положеннями КПК України не встановлено перешкод для зазначення в одному клопотанні переліку речей і документів, які були вилучені в рамках одного провадження за 11 різними адресами на підставі 11 різних ухвал слідчих суддів. В той же час, в такому випадку сторона обвинувачення несе ризик того, що якщо в частині клопотання не буде відповідати вимогам процесуального закону, і цю частину неможливо виокремити без шкоди розгляду всього клопотання, то загалом все клопотання буде повернуто для усунення недоліків, які це клопотання містить.

Так, згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам клопотання, що є предметом розгляду, наразі не відповідає.

Так, незрозуміло на що просить накласти арешт прокурор в частині клопотання про арешт майна, яке вилучене на підставі ухвали слідчого судді суду ОСОБА_3 від 01.12.2022. Оскільки не зазначено конкретно перелік і види майна, що належить арештувати. Прокурор обмежився копіюванням протоколу огляду, який іде додатком до протоколу відповідного обшуку, зазначивши, наприклад, «загальне приміщення за вітриною біля вікна…». То в такому випадку, на що прокурор просить накласти арешт? На приміщення біля вікна чи грошові кошти в конкретній сумі, вилучені під час обшуку конкретної дати за конкретною адресою на підставі конкретного рішення суду? Також по тексту далі вбачається незрозумілим, чи просить прокурор накласти арешт на пояснювальну записку, якою скріплений конверт, куди грошові кошти поміщені. Щодо вилучених ноутбуків на підставі ухвали даного слідчого судді, то в клопотанні не наведено і в долучених до клопотання матеріалах не обґрунтовано, що це майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом у справі.

Щодо речей і документів, вилучених на підставі ухвали слідчого судді суду ОСОБА_4 , наприклад, то через немотивованість постанови слідчого про визнання цих речей і документів речовими доказами, відсутність відповідного протоколу їх огляду із конкретно виявленою інформацією, незрозуміло яке доказове значення як саме речового доказу з метою його саме збереження під час накладення арешту на нього , несуть чорнові записи на 8 аркушах та мобільний телефон з сім-картками.

Аналогічно і по вилученим документам щодо фінансово-господарської діяльності, вилученим на підставі ухвали слідчого судді суду ОСОБА_5 від 09.12.2022. Опис таких документів, на що конкретно накласти арешт, в клопотанні та його матеріалах відсутній.

Щодо вилученого майна на підставі ухвали слідчого судді суду ОСОБА_5 також від 09.12.2022 вже за іншою адресою, незрозумілим є накладення арешту на майно із назвою «зі слів адміністратора магазину тютюнові суміші для кальянів не містять нікотіну».

Щодо переліку речей і документів, вилучених на підставі ухвали слідчого судді суду ОСОБА_6 незрозуміло чому вони відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, оскільки відповідна постанова є формальною, оскільки просто містить перелік вилученого під час обшуків майно.

Аналогічно щодо вилучених під час обшуку на підставі іншої ухвали слідчого судді суду ОСОБА_5 документів, наприклад, договору поставки продукції.

Аналогічно щодо вилучених під час обшуку на підставі іншої ухвали слідчого судді суду ОСОБА_7 речей і документів, наприклад, блокноту з чорновими записами (якими?!) та мобільного телефону.

Як слідчим суддею зазначено вище, сама постанова про визнання речовими доказами, виходячи з її змісту є формальною. В ній взагалі не зазначено, чому сторона обвинувачення вирішила, що це майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України. Які саме відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, містять вилучені під час обшуку предмети, які визнані речовими доказами і на які прокурор просить накласти арешт. Текст постанови містить виключно перелік вилученого під час різних обшуків майна. А чому це майно, за переконанням слідчого, має відношення взагалі до даного кримінального провадження в тексті постанови не зазначено.

Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Правовий аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що питання про арешт тимчасово вилученого майна має розглядатись з обов`язковим повідомленням власника відповідного майна.

Проте, наразі клопотання про арешт майна не містить відповідних відомостей, що унеможливлює призначення відповідного клопотання до розгляду з дотриманням зазначених вимог закону.

Отже, якщо мова йде в клопотанні прокурора про накладення арешту на речі і документи, вилучені під час 11 різних обшуків, то слід надати слідчому судді відомості про цих 11 власників або володільців такого майна. При чому, кількість власників та/або володільців, з урахуванням вилученого, може бути як більшою, так і меншою від 11.

За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи наведене слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна особі, яка його подала, для усунення визначених недоліків.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 94, 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 08.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 Кримінального кодексу України, повернути для усунення недоліків.

Встановити строк у сімдесят дві години для усунення вказаних у цій ухвалі недоліків з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1