Справа 760/7800/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3485/2022 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

15 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися в цей орган для реєстрації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні, -
ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним в незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, за наступних обставин.
Так, 20 травня 2022 року ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , через Інтернет мережу використовуючи мобільний додаток «Телеграм» придбав психотропну речовину «Амфетамін» для власного вживання без мети збуту.
07 червня 2022 року від невстановленої досудовим розслідуванням особи надійшло смс-повідомлення із зазначенням місця знаходження психотропної речовини амфетамін, у зв`язку з чим ОСОБА_8 направився до подвір`я буд. АДРЕСА_3 , де знайшов поліетиленовий пакет, в середині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яку останній будучи обізнаним і усвідомлюючи, що там міститься психотропна речовина-амфетамін, придбання та зберігання якої є незаконним, помістив до порожньої пачки з-під цигарок та поклав до кишені штанів, після чого попрямував до місця проживання, тим самим вчинив дії щодо незаконного придбання та зберігання психотропної речовини амфетамін, обіг якої обмежено, для власного вживання без мети збуту.
В подальшому ОСОБА_8 , рухаючись до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_4 , близько 19 год. 00 хв. був зупинений працівниками Солом`янського УП ГУНП в м. Києві, якими було проведено його обшук та затримання на підставі ст.ст. 298-2, 298-3 КПК України, за результатами якого виявлено та вилучено пачку з-під цигарок, в середині якої знаходився поліетиленовий пакет, в середні якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено-амфетамін, вагою 0,504 грама.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року виправлено технічну описку у вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року, а саме: в 17 абзаці мотивувальної частини та 1 абзаці резолютивної частини вироку замість помилково зазначеного слова «позбавлення» зазначено вірне «обмеження».
Не погоджуючись із рішеннями суду, прокурор подав на них апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити ухвалу, якою вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Згідно ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись в цей орган для реєстрації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що суд призначив ОСОБА_8 покарання у виді 1 року позбавлення волі, однак санкція інкримінованої частини та статті Особливої частини КК України на момент вчинення кримінального правопорушення не передбачала можливість призначення винній особі покарання у виді позбавлення волі, зважаючи на що суд незаконно погіршив становище обвинуваченого.
Апелянт також вказує, що самостійне внесення судом першої інстанції змін у проголошеному вироку щодо зміни виду покарання на менш суворий (з позбавлення волі на обмеження), ухвалою від 03.08.2022 не може вважатися законним.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченого ст. 76 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню. Відповідно до оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 серед іншого, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, разом з тим, на час ухвалення вироку обвинувачений не мав визначеного місця навчання та роботи, у зв`язку з чим позбавлений можливості виконати покладений на нього судом обов`язок.
ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду провадження, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення від нього не надходило, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, його розгляд судом першої інстанції проводився в спрощеному порядку, отже відповідно до ч.2 ст. 302 КПК України учасники судового провадження позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів в судовому засіданні або з метою оспорювати встановлені досудовим розслідуванням обставини, з огляду на що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 в незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, апеляційним судом не переглядаються.
Разом з тим, заслуговують на уваги доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст. 309 КК України.
Частиною 2 ст. 52 КК України передбачено, що за одне кримінальне правопорушення може бути призначено лише одне основне покарання, передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Пунктом 1 ч.2 ст. 55 КК України встановлено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст. 53 цього Кодексу.
Відповідно до фактичних обставин справи, визнаних судом доведеними, інкриміноване правопорушення вчинене обвинуваченим 07.06.2022 року.
Санкція ч.1 ст. 309 КК України в редакції, чинній на час вчинення кримінального проступку, передбачала наступні види покарань: штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Відповідно до резолютивної частини оспорюваного вироку обвинуваченому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. Однак, санкція інкримінованої частини та статті Особливої частини КК України на момент вчинення кримінального правопорушення не передбачала можливість призначення винній особі покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, судом першої інстанції положення ст.ст. 52, 55, ч.1 ст. 309 КК України проігноровано та призначено обвинуваченому покарання, не передбачене законом України про кримінальну відповідальність на момент вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого становище обвинуваченого було незаконно погіршено.
За таких обставин, відповідно до п.2 ч.1 ст. 407, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_8 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Крім того, є слушними твердження прокурора щодо незаконності ухвали суду від 03.08.2022 року про виправлення описки у вироку а саме: в 17 абзаці мотивувальної частини та 1 абзаці резолютивної частини вироку замість помилково зазначеного слова «позбавлення» зазначено вірне «обмеження».
Так, відповідно до ч.1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Виправлення допущених у судовому рішенні описок допускається, якщо це не стосується зміни суті судових рішень. Натомість вирішення питання щодо допущених місцевих судом порушень при призначенні покарання не є опискою, яка може бути виправлена судом самостійно.

Таким чином, виправивши описку у вироку, місцевий суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до порушення гарантії правової визначеності, а саме незмінності судового рішення, що з урахуванням вищевказаного відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року скасувати.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися в цей орган для реєстрації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя