ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1392/23 Справа № 213/3328/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

12 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000204 за ч. 2 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_9 , за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23 січня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23 січня 2023 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інекбоган Азербайджан, громадянина України, має середню освіту, який не працює, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на 3 роки.

Згідно до вироку Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23 січня 2023 року, 26.01.2018 року, приблизно о 19:00 год., в темний час доби, водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «Мерседес Бенц 709», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , рухався з приблизною швидкістю 59 км/год. по автошляху Р74, зі сторони м. Інгулець у напрямку м. Кривого Рогу. У процесі руху, водій ОСОБА_9 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_11 , який рухався по правому узбіччю у зустрічному напрямку відносно вказаного автомобіля, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого на проїзній частині дороги біля е/о №472 на автошляху Р74 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, скоїв наїзд передньою правою частиною автомобіля «Мерседес Бенц 709», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_11 , після чого з місця скоєння злочину зник.

Своїми діями водій автомобіля «Мерседес Бенц 709», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 грубо порушив п.п.1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження, від яких він помер на місці пригоди.

Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_9 знаходиться у причинному зв`язку з характером настання дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови, тулубу, кінцівок, що є безпосередньою причиною смерті, знаходяться в причинному зв`язку з її настанням і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень стосовно живих осіб.

Смерть пішохода ОСОБА_11 настала на місці пригоди від сумісної травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалась множинними переломами кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, і ускладнилась травматичним шоком, що і стало безпосередньою причиною смерті.

На вказаний вирок суду захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23 січня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд в суді І інстанції. Вважає, що оскільки ОСОБА_9 по національності є азербайджанцем, українською мовою не володіє, російською мовою володіє але розмовляє з акцентом, йому потрібно було призначити перекладача, у зв`язку з чим, на думку захисника, було порушено право обвинуваченого ОСОБА_9 на захист.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , думку потерпілого ОСОБА_8 та його представника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 ,дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 68 КПК України, в разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Відповідно до положень ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб.

Відповідно до вимог підпункту е пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «К. проти Франції» від 07 грудня 1983 року зазначив, що Конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті е) пункту 3 статті 6, очевидно, може бути застосоване тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею.

В рішенні « Камасінскі проти Австрії» від 19.12.1989 року суд констатував: «Втім, підпункт (е) пункту 3 ... не вимагає письмового перекладу повністю всіх письмових доказів або офіційних документів, пов`язаних із процесом. Забезпечувана допомога перекладача має надати можливість обвинуваченому ознайомитись з наявними проти нього доводами і здійснювати захист, зокрема, даючи йому змогу викласти судові свою версію подій».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що при вирішення питання про залучення перекладача визначальним є впевненість суду, що обвинувачений дійсно не володіє, або недостатньо володіє державною мовою. Хоча закон не встановлює критеріїв, за якими суд має визначитись в цьому питанні, такі роз`яснення містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Враховуючи зазначене, питання про дотримання вимог ст. 29 КПК України щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому у розумінні положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів зазначає, що згідно із п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» (чинний на час набуття ОСОБА_9 громадянства України), умовою для прийняття до громадянства України є володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_9 є громадянином України з 1998 року, з 1989 року постійно проживає в Україні, даних щодо його тривалого проживання поза межами країни в матеріалах справи відсутні, крім того ОСОБА_9 має середню освіту, в 1999 році отримав водійське посвідчення в Україні.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно протоколу допиту ОСОБА_9 , в статусі свідка, останній виявив бажання давати покази українською мовою та послуг перекладача не потребує (а.с. 76-77 т. 3).

Також, колегія суддів звертає увагу, що згідно протоколу допиту ОСОБА_9 , в статусі підозрюваного, останній виявив бажання давати покази українською мовою та послуг перекладача не потребує. Вказаний допит проводився за участю професійного захисника ОСОБА_12 (а.с. 76-77 т. 3).

На думку колегії суддів, для надання правової допомоги та роз`яснення суті юридичної термінології є захисники.

Колегія суддів зазначає, що під час досудового розслідування усі слідчі дії проводились за участю професійного захисника, документи кримінального провадження складались в присутності обвинуваченого та його захисника. Всі процесуальні документи ОСОБА_9 підписував власноручно, надавав пояснення. Захисник досконально володіє як українською, так і російською мовами.

Крім того, колегією суддів, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_9 розмовляє українською мовою досить бігло, упевнено, без перекладача відповідав на запитання суду, надавав пояснення, тощо.

Таким чином, колегія суддів констатує відсутність підстав вважати ОСОБА_9 таким, що не розуміє та не достатньо володіє українською мовою, та вважає, що сторона захисту в цій частині зловживає своїми правами, а її позиція направлена на затягування судового розгляду та є бажанням виправдати або будь-яким чином зганьбити певні дії чи покази обвинуваченого, які вчинялись чи надавались ним раніше.

За таких обставин, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги щодо, нібито, порушення права обвинуваченого ОСОБА_9 на захист, не знайшли свого підтвердження в апеляційній інстанції та спростовуються вищевикладеним.

Що стосується призначеного судом І інстанції покарання, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

На думку колегії суддів міра покарання ОСОБА_9 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відноситься до тяжких злочинів, конкретних обставин справи, а саме те, що після наїзду на пішохода ОСОБА_11 , з місця скоєння злочину зник, вину не визнає, даних про його особу, який раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, частково сплатив потерпілому матеріальну шкоду в загальному розмірі 7 000 (сім тисяч) грн.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене судом І інстанції покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на 3 роки, є саме таким.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тяглі за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23 січня 2023 року відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: