ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №488/698/18
Провадження №1-кп/477/49/23
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

13 лютого 2023 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002917, відносно

ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002917, відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

09 лютого 2022 року від прокурора ОСОБА_4 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу продовжують існувати, яке вона підтримала в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на більш м`який у виді домашнього арешту за його зареєстрованим місцем проживання у місті Южноукраїнськ.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив клопотання прокурора задовольнити частково та змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації обвинуваченого в місті Южноукраїнськ. Вказував, що ризики, які вказані прокурором є недоведеними і не підтвердженими належними доказами.

Заслухавши позиції прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по вказаним матеріалам, суд установив наступне.

Ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 13 грудня 2017 року на стадії досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний у виді тримання під вартою.

Згідно вказаної ухвали ОСОБА_3 затриманий в порядку статті 208 КПК України о 17.51 годині 11 грудня 2017 року.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2018 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалася, в тому числі, ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 червня 2021 року строком до 27 серпня 2021 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 серпня 2021 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 18 жовтня 2021 року, дія якого неодноразово продовжувалася, в тому числі, ухвалою суду від 09 листопада 2022 року до 07 січня 2023 року, ухвалою суду від 21 грудня 2022 року до 18 лютого 2023 року включно.

Підставою для обрання такого запобіжного заходу та продовження його дії стало наявність ризиків вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення та переховування його від суду.

Відповідно до частини третьої статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Указане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, який станом на 13 лютого 2023 року неможливо завершити з ухваленням судового рішення по суті до закінчення строку дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки по справі не допитані свідки, не досліджені письмові докази та наявні об`єктивні підстави для не завершення судового розгляду через воєнний стан.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З огляду на частину 8 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно пункту 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Адам`як проти Польщі (Adamiak v Poland), 20758/03,19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Системний аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд уважає доведеними обставини, які свідчать про продовження існування ризиків у даному кримінальному провадженні, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що передбачені пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою за ухвалами суду більше 5 років, завершити судовий розгляд у найкоротший час є об`єктивно неможливо.

Як убачається з матеріалів судового провадження, обвинувачений зареєстрований за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_1 , в якій проживає лише мати обвинуваченого ОСОБА_6 та надала свою згоду на утримання обвинуваченого у разі застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини першої статті 176 КПК України запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Зазначені запобіжні заходи є альтернативними відносно один до одного.

Згідно статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною п`ятою статті 181 КПК України передбачено право працівників органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії (стаття 195 КПК України).

Оцінивши наявні ризики та обставини справи, з огляду на приписи частини першої статті 178 КПК України, суд дійшов висновку, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена за умови застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту. При цьому, суд уважає встановити його цілодобово, зобов`язавши обвинуваченого носити електронний засіб контролю, що не виключає застосування більш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою у разі порушення обвинуваченим будь-якого зобов`язання, що встановлено цією ухвалою.

Керуючись статтями 177, 181, 194, 196, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю та заборонити останньому залишати цілодобово квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 :

за першою вимогою суду прибувати до Жовтневого районного суду Миколаївської області;

утриматися від спілкування зі свідками;

носити електронний засіб контролю;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали 60 днів, яка діє з 13 лютого 2023 року до 13 квітня 2023 року включно.

Відкласти судове засідання на 04 квітня 2023 року, 10-30 год., у яке викликати учасників кримінального провадження.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

СУДДЯ ОСОБА_7

Повний текст ухвали проголошено

15 лютого 2023 року о 16.00 годині.