Справа № 643/2285/23
Провадження № 1-кс/643/385/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Харківського районного управління поліції №2 ГУ НП в Харківській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в:

До Московського районного суду м. Харкова 23.03.2023 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Харківського районного управління поліції №2 ГУ НП в Харківській області, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою, зареєстрованою Харківським районним управлінням поліції №2 ГУ НП в Харківській області 19.03.2023 за вхідним №5417.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 19.03.2023 об 18:00 годині отримав повідомлення з камери спостереження. На відео особа з явними признаками наркотичного збудження пошкоджує вхідні двері. Біля 22:00 години заявник викликав патрульну поліцію та була складена заява про вчинення злочину. Однак, 23.03.2023 заявник дізнався що жодних дій, спрямованих на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства за його заявою не вчинялося.

Посилаючись на вимоги ст.214 КПК України ОСОБА_3 вказує, що службовими особами Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області допущено бездіяльність за фактом невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, додав, що у діях сусіда він вбачає ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 194, 296 КПК України.

Уповноважена особа Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про час, дату та місце розгляду скарги, причини неявки до суду невідомі.

Неявка суб`єкту оскарження не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України.

На виконання ухвали суду від 23.03.2023 з Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області надійшли матеріалали ІТС ІПНП №5417 від 19.03.2023 за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 .

Слідчий суддя, вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали скарги, надані Харківським РУП №2 ГУНП в Харківській області матеріали за зверненням ОСОБА_3 , оцінивши докази, приходить до наступного.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованою цим управлінням поліції 19.03.2023 за №5417.

З заяви вбачається, що ОСОБА_3 просить органи поліції прийняти заходи щодо сусіда з квартири АДРЕСА_1 , який о 17:56 бив ногами у двері квартири

АДРЕСА_2 письмових поясненнях до заяви ОСОБА_3 зазначив, що за адресою: АДРЕСА_3 , де він прописаний, о 17:56 сусід з квартири АДРЕСА_4 бив ногами у двері та пошкодив їх. Внаслідок вказаних протиправних дій останній пошкодив відеоглазок, а також подряпав двері, зо було зафіксовано на відеокамеру.

З наданих Харківським РУП №2 ГУНП в Харківській області матеріалів ІТС ІПНП №5417 від 19.03.2023 вбачається, що відомості за заявою ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено.

Пунктом першим ч.1 ст.303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно із ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

За змістом положень ч.1 ст.214 КПК України та ст.2 КК України, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Зазначене узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18 та від 30.09.2021 у справі №556/450/18.

Така законодавча конструкція ч. 1 ст. 214 КПК України має на меті забезпечити виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та його дієвості. Так, з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР органом досудового розслідування розпочинається кропітка та об`ємна робота щодо проведення досудового розслідування: визначається слідчий (детектив) чи група слідчих (детективів), які будуть здійснювати досудове розслідування певного кримінального провадження, призначається прокурор (прокурори), які будуть здійснювати процесуальне керівництво цим кримінальним провадженням, про що приймаються відповідні рішення, проводяться слідчі та процесуальні дії. Вказані рішення та дії передбачають залучення великої кількості відповідних осіб, які мають право їх приймати чи здійснювати, передбачають витрачання великої кількості процесуального часу та бюджетних коштів.

Саме тому слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. У разі ж відсутності таких даних, слідчий, прокурор з метою недопущення вказаних негативних наслідків не повинні вносити такі відомості до ЄРДР.

ОСОБА_3 у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення просить органи поліції вжити заходи щодо сусіда з квартири АДРЕСА_1 , який о 17:56 бив ногами у двері квартири АДРЕСА_2 у цьому ж будинку.

У судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що вбачає у діях вказаної особи ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 194, 296 КК України.

На врахування доводів заявника щодо наявності ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, за викладених останнім обставин у своїй заяві, слід зазначити, що об`єктивна сторона цього злочину полягає у знищенні або пошкодженні чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах

Відповідно до примітки 3 ст.185 КК України, у статтях 185-191, 194 цього Кодексу у великих розмірах визнається кримінальне правопорушення, що вчинене однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто у сумі від 335 500 грн. станом на 2023 рік.

У судовому засіданні ОСОБА_3 зазначає значно меншу вартість його пошкодженого майна, у зверненні до органів правопорядку спричинений збиток взагалі не зазначав.

Отже, у своїй заяві ОСОБА_3 жодним чином не доводить та не обґрунтовує обставину знищення або пошкодження його майна, вартість якого становить або перевищує 335 500 грн.

Окрім цього, ч.1 ст.296 КК України передбачає відповідальність за хуліганство, а саме за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Кримінально караним хуліганством є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

На переконання слідчого судді, наведені у заяві ОСОБА_3 обставини не вказують на навність ознак грубого порушення громадського порядку, тобто дій за які може наставати кримінальна відповідальність за ст.296 КК України. Не зазначено ОСОБА_3 і осіб, чий громадський порядок був порушений. При цьому, у кримінальному провадженні щодо хуліганства наявність потерпілого є обов`язковою.

При цьому, від кримінального караного грубого порушення громадського порядку слід відрізняти дії, які за своїм характером не тягнуть за собою кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ст.9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку у громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

До поняття "інші подібні дії" слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; гвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у невідведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові "Про судову практику у справах про хуліганство" від 22 грудня 2006 року № 10 узагальнив судову практику щодо розгляду, зокрема, адміністративних справ про хуліганство, і дійшов наступних висновків.

Своєчасний і правильний розгляд кримінальних та адміністративних справ про хуліганство є дієвим засобом захисту нормальних умов життя людей, поновлення порушених прав потерпілих.

Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або такс, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.

Установивши при розгляді матеріалів про дрібне хуліганство в діях особи ознаки злочину, суддя має закрити провадження за ст. 173 КпАП і направити ці матеріали прокурору для вирішення питання про порушення кримінальної справи та організації її розслідування.

Якщо ж при розгляді матеріалів про дрібне хуліганство суддя встановить у діях порушника ознаки іншого адміністративного проступку, він повинен своєю вмотивованою постановою повернути зазначені матеріали органу внутрішніх справ для вирішення питання про відповідальність цієї особи згідно з чинним законодавством України.

На переконання слідчого судді заява ОСОБА_3 за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки у ній відсутні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, а встановлені під час розгляду даної скарги обставини, дають підстави стверджувати, що події, у зв`язку із якими заявник просив внести відомості до ЄРДР, не носять кримінально - караного характеру.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення злочину слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарги слідчий суддя може скасувати рішення слідчого, дізнавача чи прокурора , скасувати повідомлення про підозру , зобов`язати припинити дію , зобов`язати вчинити певну дію , відмовити у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Харківського районного управління поліції №2 ГУ НП в Харківській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1