Справа № 204/1101/23
Провадження № 1-кс/204/481/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю підозрюваного ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

2 лютого 2023 року до суду надійшло клопотання СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000026 від 24.02.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 3 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч.ч. 1, 2 ст. 438 КК України. 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 відповідно. Досудовим розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , точного часу, дати та обставин досудовим розслідуванням не встановлено, після 07.03.2022, але не пізніше травня 2022 року, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи проросійськи налаштованою особою, підтримуючи ведення повномасштабної війни Російської Федерації проти України з метою захоплення її території та бажаючи, щоб ворог окупував територію власної країни з метою припинення існування України як держави в цілому, діючи умисно, в умовах воєнного стану, прийняв рішення про надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Так, ОСОБА_4 , точного часу, дати та обставин досудовим розслідуванням не встановлено, після 07.03.2022, але не пізніше травня 2022 року, діючи в умовах воєнного стану, надав свою згоду на пропозицію ОСОБА_7 надавати допомогу невстановленому досудовим розслідуванням представнику ФСБ РФ у проведенні підривної діяльності проти України, з яким останній встановив зв`язок та погодився на виконання завдань щодо надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. В подальшому, ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, діючи на виконання завдань ОСОБА_7 , які отримані останнім від невстановленого досудовим розслідуванням співробітника ФСБ РФ, реалізуючи умисел на надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а саме здійснення збору інформації щодо військових підрозділів України, побутового та фінансового забезпечення, передислокації та місць перебування вищевказаних підрозділів на території Дніпропетровської області, а також наявності іноземних видів озброєння, в тому числі з метою нанесення ракетних та авіаційних ударів, та передачі зазначених даних, використовуючи належні йому мобільний телефон марки «Sigma SL-45» (IMEI: НОМЕР_1 ) з номером НОМЕР_2 та «MOTOROLA MOTOE6S» (IMEI: НОМЕР_3 ) з номером НОМЕР_4 , який зареєстрований в інтернет-месенджері «c0nnect messenger PRO (xmpp)» з аккаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_4 », точного часу, дати та обставин досудовим розслідуванням не встановлено, встановив зв`язок з користувачем інтернет-месенджеру «c0nnect messenger PRO (xmpp)» з аккаунтом ІНФОРМАЦІЯ_5 , який належить співробітнику ФСБ РФ. Чітко усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_7 на виконання поставленого завдання представником ФСБ РФ доручив ОСОБА_4 здійснити підбір кандидатів з числа громадян України військовослужбовців ЗС України, інших військових формувань, співробітників правоохоронних органів, пенсіонерів силових структур для залучення до безпосереднього вчинення злочину, з метою організації більш ефективного збору розвідувальної інформації та її передачі представникам держави-агресора - РФ. На виконання вищевказаного завдання, ОСОБА_4 , 21.09.2022 у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел направлений на надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, знаходячись біля місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , залучив до протиправної діяльності діючого військовослужбовця громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 10.10.2022, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 здійснили розподіл ролей після переходу на бік ворога в окупаційній владі на території Дніпропетровської області, в разі входження окупаційних російських військ, ОСОБА_7 провів інструктаж щодо дотримання вимог конспірації, засобів зв`язку та виконання окремих завдань, отриманих від представників спецслужб Російської Федерації. Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час та за невстановлених обставин, ОСОБА_7 надав ОСОБА_4 інструкції щодо використання засобів зв`язку для передачі інформації представникам ФСБ РФ ОСОБА_8 , який залучений ними до проведення підривної діяльності проти України. На виконання зазначених інструкцій, ОСОБА_4 , використовуючи належний ОСОБА_8 мобільний телефон з номером НОМЕР_5 , здійснив його налаштування щодо реєстрації в інтернет-месенджері «c0nnect messenger PRO (xmpp)» з аккаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_7 », та додав контакт ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким користується співробітник ФСБ РФ. Продовжуючи реалізацію своєї злочинної діяльності, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи та достовірно розуміючи протиправність своїх дій, на виконання завдання представника ФСБ Російської Федерації, ОСОБА_4 за узгодженням с ОСОБА_7 надав вказівку ОСОБА_8 щодо збору інформації відносно отриманого завдання по встановленню даних особового складу та центрів розміщення ССО МО України. Після чого, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 01.02.2023 в період з 12:00 год. до 12:20 год., отримав від ОСОБА_8 флеш-носій з файлами, що є об`єктом зацікавленості невстановленого досудовим розслідуванням представника іноземної держави - представника ФСБ РФ, та в подальшому, діючи умисно, з використанням власного персонального комп`ютера «LOGIC POWER» скопіював отриману інформацію на флеш-носій ОСОБА_7 , з метою передачі вказаних файлів вищевказаному представнику. Також, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння, придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. В ході досудового розслідування встановлено, що у 2022 році, точного часу, дати та обставин досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння, придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи патрони калібру 5,45*39 мм у кількості 120 шт., патрони калібру 9*18 мм ПМ у кількості 16 шт., предмет візуально схожий на корпус гранати РГД-5 із запалом УЗРГМ-2 до неї, автомат АК-74У, пістолет системи Макарова. Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, але не пізніше 01.02.2023 та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин ОСОБА_4 переніс до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , патрони калібру 5,45*39 мм у кількості 120 шт., патрони калібру 9*18 мм ПМ у кількості 16 шт., предмет візуально схожий на корпус гранати РГД-5 із запалом УЗРГМ-2 до неї, автомат АК-74У, пістолет системи Макарова, після чого почав їх незаконно зберігати. Так, 01.02.2023 в проміжок часу з 13 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання громадянина України ОСОБА_4 , серед іншого виявлено та вилучено патрони калібру 5,45*39 мм у кількості 120 шт., патрони калібру 9*18 мм ПМ у кількості 16 шт., предмет візуально схожий на корпус гранати РГД-5 із запалом УЗРГМ-2 до неї, автомат АК-74У, пістолет системи Макарова, які останній зберігав без передбаченого законом дозволу. Відповідно до пояснень експерта під час проведення обшуку: патрони калібру 5,45*39 мм у кількості 120 шт. та патрони калібру 9*18 мм ПМ у кількості 16 шт. є бойовими припасами до вогнепальної зброї, корпус гранати РГД-5 є вибуховою речовиною, 1 запал УЗРГМ-2 є боєприпасом, автомат АК-74У та пістолет Макарова є вогнепальною зброєю системи Калашнікова та пістолет системи Макарова. 01.02.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, тобто у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу та у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності та обороноздатності України, що виразилось у наданні представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується: витяг з ЄРДР за № 0000026 від 24.02.2022; копія повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 23.09.2022; копія повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 01.02.2023; копією протоколу обшуку від 01.02.2023; копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.02.2023; копією протоколу про результати проведення НСРД від 20.10.2022 № 55/25-876т; копією протоколу про результати проведення НСРД від 20.10.2022 № 55/25-877т; копією протоколу про результати проведення НСРД від 01.11.2022 № 55/25-1055т; копією протоколу про результати проведення НСРД від 29.11.2022 № 55/25-1212т; копією протоколу про результати проведення НСРД від 30.11.2022 № 55/25-1224т; копією протоколу про результати проведення НСРД від 02.12.2022 № 55/25-1273т; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 27.09.2022; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 27.09.2022; інші матеріалами кримінального провадження у сукупності. Відповідно до ч. 6 ст. 176, ст.183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_4 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, вчиненого під час дії воєнного стану в Україні, а також у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки. Таким чином, сторона обвинувачення, повідомивши ОСОБА_4 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчинення інкримінованого або вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний, одержавши відомості про звернення слідчого до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України. А саме, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбаченого п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому ОСОБА_4 підозрюється. Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, а також маючи зв`язок з представником держави-агресора - РФ, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_4 може виїхати на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Так, відповідно до санкції ч. 2 ст. 111 КК України, покарання, за вчинення злочину, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Відповідно до санкції ч. 1 ст. 263 КК України, покарання, за вчинення злочину, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_4 підозрюється, обґрунтовується фактом того, що ОСОБА_4 є проросійськи налаштованою особою, підтримує ведення повномасштабної війни Російської Федерації проти України з метою захоплення її території та бажає, щоб ворог окупував територію власної країни з метою припинення існування України як держави в цілому, та в умовах воєнного стану, прийняв рішення про надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, яку надавав вищевказаному представнику тривалий час, у зв`язку з чим наявні обґрунтовані підстави вважати, що він, знаходячись на свободі, може продовжити надавати представнику держави - агресора - Російській Федерації, відповідну допомогу в проведенні підривної діяльності проти України. Наявність ризику продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний через незалежні від нього обставин не зміг довести свій злочинний умисел до кінця та передати інформацію представнику держави-агресору - РФ, оскільки був затриманий працівниками УСБУ у Дніпропетровській області, а тому може здійснити дії для завершення злочинного умислу. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Відповідно до ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437, 442 Кримінального кодексу України. У зв`язку з викладеним, до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість злочину та суворість покарання, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також враховуючи, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримала дане клопотання, просила його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні підтримала позицію свого підзахисного, проте вважає, що достатнім буде застосування домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити нове кримінальне правопорушення. У судому засіданні наявність зазначених ризиків була підтверджена.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику.

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, наявність стійких сімейних зв`язків, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити нове кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого.

Так, відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 1 квітня 2023 року, без визначення застави.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1