ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/208/23 Справа № 183/9280/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000557 за апеляційною скаргою захисниці ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Глибока, Глибоцького району Чернівецької області, громадянина України, військовослужбовця військової служби, інспектора прикордонної служби, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2022 року, було задоволено клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 лютого 2023 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, які проходять разом з ним військову службу. Інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя вважав, що прокурором доведено, що більш м`який запобіжний захід обраний ОСОБА_7 на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, останній без будь-яких перешкод зможе переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисниця ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, яку відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необгрунтованою, а висновки щодо наявності обгрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не доведеними.

Вважає, що висновок слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, не узгоджується з матеріалами справи, які судом дослідженні безпосередньо під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Зазначає, що ОСОБА_7 не відмовився виконувати наказ заступника начальника 2 прикордонної застави по роботі з персоналом ВПС (тип С) НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_10 , а повідомив про неможливість його виконання у зв`язку із ненаданням медичної допомоги, якої він потребує.

Що стосується ризиків визнаних судом доведеними, а саме передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, а також впливати на свідків у кримінальному провадженні апелянт зазначила, що вказані ризики є не доведеними.

Вказує, що ОСОБА_7 усвідомлював невідворотність наслідків через відмову виконання наказу, не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а самостійно пересувався у місці дислокації свого загону, тобто міг безперешкодно покинути місце дислокації та поїхати у не відомому напрямку, але він цього не зробив, а чекав справедливого та неупередженого розгляду справи.

Вказує, що слідчим суддею не було враховано дані про особу підозрюваного, який має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, за вказаною адресою мешкає разом з мамою та неповнолітнім братом. За місцем проживання характеризується позитивно. До військової служби працював у Дочірньому підприємстві «Чернівецький облавтодор» філія «Глибоцький райавтодор» на посаді бухгалтера. За місцем роботи зарекомендував себе з позитивного боку. Крім того, не можна погодитись з негативною службовою характеристикою з місця служби, оскільки згідно показів самих же свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 підозрюваний ОСОБА_13 зарекомендував себе з позитивного боку.

Вказує, що ризик незаконного впливу на свідків прокурором не було доведено, оскільки на момент розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідством вже допитано свідків, крім того свідки у даному провадженні на теперішній час перебувають в зоні активним бойових дій та у ОСОБА_7 фактично відсутня можливість доступу до вказаних осіб. Крім того, з вказаними особами ОСОБА_7 проходив службу з 07.12.2022 до 28.12.2022, а саме до прибуття до прокурора для отримання повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тобто, він вже знав про вказаних свідків і маючи змогу здійснити на них тиск не вчинив цього.

Під час апеляційного перегляду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити з підстав викладених в ній.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників процесу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 9 частини 2 статті 131 КПК України передбачено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, як дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Частиною 1 статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

- репутацію підозрюваного,обвинуваченого;

- майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

- наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

- дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

- розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що молодший сержант ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника 4 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави ВПС (тип С) НОМЕР_1 прикордонного загону, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, близько 10 годин 31 хвилин 07 грудня 2022 року, перебуваючи поблизу н.п. Греківка Луганської області, відмовився виконати наказ усний наказ заступника начальника 2 прикордонної застави по роботі з персоналом ВПС (тип С) НОМЕР_1 прикордонного загону капітана ОСОБА_10 про те, що згідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади полковника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1176/КП/4 від 04 грудня 2022 року 2 прикордонна застава передана в підпорядкування 1 окремого стрілецького батальйону, із завданням не допустити прориву окупаційних військ на напрямку Райгородка-Чернещина та наказав висунутися на визначений рубіж оборони з метою зайняття ВОП 33 та на місці організувати бойове чергування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Апеляційним переглядом встановлено, що 09 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000557 внесено відомості за фактом непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, що за своїми ознаками підпадає під правову кваліфікацію злочину, визначеного ч. 4 ст. 402 КК України.

28 грудня 2022 року ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000557 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.

Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження, зокрема обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 402 КК України, й дають підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин, з чим погоджується суд апеляційної інстанції й стороною захисту в апеляційній скарзі ці обставини не заперечується.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.

Окрім того, слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість злочину та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, у виді позбавлення волі строком до 10 років, особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, його вік та стан здоров`я, соціальні зв`язки за місцем мешкання, майновий стан, відсутність повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях, та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків у цьому провадженні, об`єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного засобу у вигляді застави.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_7 будучи раніше не судимим, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких та за який передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання захисника на недоведеність існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке йому загрожує підозрюваному, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.

Доводи скарги апелянта про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки не спростовують обґрунтовані у клопотанні слідчого та встановлені судом об`єктивно існуючі у цьому провадженні ризики.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення суду щодо ОСОБА_7 законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3