Справа №463/7108/22
Провадження №1-кп/463/268/23
УХВАЛА

судового засідання

03 січня 2023 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за матеріалами кримінального провадження №0000073 від 04.07.2022 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Самбір Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,-

встановив:

прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яке обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. На даний час є достатні підстави стверджувати, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватись від суду, впливати на свідків кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , сторона обвинувачення приходить до переконання про необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Проти задоволення клопотання сторони захисту заперечив.

Обвинувачений та його захисник просили в задоволенні клопотання прокурора відмовити та задовольнити клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт із забороною в період з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 та покладенням ряду обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, яке обґрунтовують тим, що на даний час відсутні вагомі докази про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, так само як і відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України. Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а також при продовженні строку його дії, судом не досліджувались та не були враховані матеріали службового розслідування, проведеного командуванням ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також не досліджувались і не були враховані обставини щодо стану здоров`я ОСОБА_4 , щодо міцності соціальних зв`язків та наявності у нього родини і утриманців.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він відкрито відмовився виконати припис та наказ щодо вибуття для подальшого проходження служби до НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак в ході досудового розслідування не було враховано причини такої відмови, зокрема те, що ОСОБА_4 фактично не міг виконати такі у зв`язку із захворюванням та потребою у невідкладній медичній допомозі, однак повідомив, що після одужання вибуде для подальшого проходження служби за розпорядженням командування в інший підрозділ ДПС України для виконання обов`язків за посадою, яку можливо обіймати з урахуванням стану здоров`я. Після цього, за вказівкою та під диктовку присутніх посадових осіб прикордонного загону, ОСОБА_4 здійснив відповідні рукописні записи на пред`явленому для ознайомлення наказі і приписі командира військової частини та з дозволу останніх вибув на лікування. Наведене, на думку сторони захисту, свідчить про те, що дії ОСОБА_4 не можна розцінювати як відкриту відмову виконати наказ начальника. Факт наявності захворювання підтверджується медичною документацією ОСОБА_4 . Крім цього, у наказі, невиконання якого ставиться у вину ОСОБА_4 зазначено лише про виключення останнього зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення у зв`язку із вибуттям для проходження служби до НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак таким не зобов`язано ОСОБА_4 вибути до іншого місця несення військової служби, а припис командира не відповідає вимогам Інструкції з організації обліку особового складу та не містить строку у який ОСОБА_4 повинен вибути з частини та прибути до нового місця служби.

Крім цього, вважають, що прокурором не підтверджено та фактично не існує жодного із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та з урахуванням того, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, членом багатодітної сім`ї, у якій, окрім нього є ще троє малолітніх дітей, проживає разом із батьками, мати перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а батько на початку введення воєнного стану втратив роботу, відтак ОСОБА_4 був єдиним годувальником сім`ї, відносно останнього можливо та необхідно було визначити, як мінімум, альтернативний запобіжний захід у виді застави, так як не визначати розмір застави згідно з ч.4 ст.183 КПК України, є правом, а не обов`язком суду, або ж застосувати більш м`який запобіжний захід, такий як домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою судового засідання від 09.11.2022 постановлено обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на 2 місяці, починаючи з 09 листопада 2022 року до 08 січня 2023 року.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні в умовах воєнного стану тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та враховано, що відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , обставини, які враховувалися слідчим суддею та судом при обранні запобіжного заходу на даний час не змінилися, а тому суд вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК, не відпали та з метою запобігти незаконним спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливу на свідків у цьому кримінальному проваджені, вчинити інше кримінальне правопорушення наявна необхідність у збереженні запобіжного заходу - тримання під вартою, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки останній є військовослужбовцем, який обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст.402 КК України, а тому у відповідності до вимог ч.8 ст.176 КПК України до нього застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Крім цього, викладені у клопотанні сторони захисту доводи щодо поважності причин невиконання наказу та припису командира і відсутність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення можуть бути перевірені та встановлені лише в ході розгляду справи та надання оцінки доказам, однак на даний час не дають обґрунтованих підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

Необґрунтованими є і посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки такі спростовуються обставинами, викладеними як в ухвалі слідчого судді, так і суду при обранні запобіжного заходу, зокрема прокурором доведено наявністю ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, запобігти яким жоден більш м`який запобіжний захід не може, що на даний час свідчить про необхідність збереження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту щодо молодого віку обвинуваченого, міцності його соціальних зв`язків, зокрема того, що ОСОБА_4 є членом багатодітної сім`ї, у якій, окрім нього є ще троє малолітніх дітей, проживає разом із батьками, мати перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а батько на початку введення воєнного стану втратив роботу, відтак ОСОБА_4 був єдиним годувальником сім`ї, враховані судом у відповідності до вимог ст.178 КПК України, однак з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та наявності вищевказаних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не є підставою для зміни запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331, 372 КПК України суд, -

постановив:

в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на 2 місяці, починаючи з 03 січня 2023 року до 02 березня 2023 року.

Строк дії ухвали закінчується о 24 год. 00 хв. 02 березня 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити в Державну установу «Львівська установа виконання покарань №19».

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1