Справа №585/246/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1248/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся в.о. начальника ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» ОСОБА_8 з заявою про вирішення питання щодо визначення засудженому ОСОБА_7 початку строку відбування покарання згідно вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року та визначення порядку приєднання додаткового покарання за сукупністю вироків.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що 29 серпня 2022 року на адресу ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» надійшов для виконання вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року відносно ОСОБА_7 , який, станом на 01 вересня 2022 року не набрав законної сили і в ньому не вказано, з якої саме дати потрібно відраховувати останньому початок строку призначеного за вказаним вироком відбування покарання, тобто, не зрозуміло порядок його виконання.

Крім того, ініціатор клопотання просив уточнити вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року відносно ОСОБА_7 в частині додаткової міри покарання, з посиланням на те, що у ньому про це мова взагалі не іде, при тому, що у приєднаному до нього на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року засудженому було призначено покарання з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2022 року, заяву в.о. начальника ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» ОСОБА_9 було задоволено частково.

Встановлено, що згідно вироку Роменського районного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року, строк відбування покарання ОСОБА_7 необхідно відраховувати з моменту його затримання - з 06 січня 2016 року.

У задоволенні інших вимог за вказаною заявою - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні та засуджений ОСОБА_7 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

У поданій апеляційній скарзі, прокурор просить скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2022 року, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, постановити нову ухвалу, якою роз`яснити порядок виконання вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року відносно ОСОБА_7 та визначити строк початку відбування покарання останнім за вказаним вироком, яким його засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, з часу набрання даним вироком законної сили.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу, у задоволенні вимог начальника ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» щодо додаткового покарання відмовити, встановити та відраховувати строк з моменту його затримання, залучити до апеляційного розгляду захисника та представника спостережної комісії райдержадміністрації Сумської області, прийняти цивільний позов щодо порушення його конституційних прав, не допустити погіршення його становища.

Свої вимоги прокурор у кримінальному провадженні обґрунтовує тим, що вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року було затверджено угоду про визнання винуватості та засуджено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання приєднано частину невідбутого останнім покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року у виді 1 місяця та остаточно призначено йому покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання у ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)», призначене вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

При ухваленні Роменським міськрайонним судом Сумської області 19 серпня 2022 року відносно ОСОБА_7 вироку, було застосовано положення ч. 1 ст. 71 КК України та до покарання за ч. 2 ст. 190 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком - Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року у виді 1 місяця та остаточно призначено покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Проте, у вироку не вказано строк початку відбування покарання що стало приводом для подання вищевказаної заяви, за результатом розгляду якої було постановлено рішення про необхідність рахувати строк відбування покарання з моменту затримання ОСОБА_7 за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року, який вже врахований при ухваленні вироку від 19 серпня 2022 року, що є порушенням порядку призначення покарань, встановленого Кримінальним кодексом України та свідчать про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Вимоги поданої апеляційної скарги засуджений ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що питання про врахування додаткового покарання буде погіршенням його становища, що є неприпустимим, а тому, вважає, що з цих підстав у задоволенні заяви начальника ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» слід відмовити. Інші доводи в обґрунтованість апеляційних вимог засуджений ОСОБА_7 не наводить.

Від захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 надійшли заперечення, в яких останній, вважаючи доводи та вимоги прокурора безпідставними, просить оскаржувану ухвалу суду залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурор без задоволення.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду прокурор, засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_10 були повідомлені завчасно належним чином.

Крім того, згідно наявної інформації, а саме довідки начальника ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» засуджений ОСОБА_7 20 жовтня 2022 року був звільнений з ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» по відбуттю покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року, з врахуванням ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 серпня 2017 року.

Від захисника та прокурора надійшли заяви про здійснення розгляду даного кримінального провадження за їх відсутності.

Враховуючи, що учасники провадження повідомлені про час, день та місце розгляду справи належним чином, а також те, що з заявами про відкладення розгляду справи на іншу дату чи щодо здійснення апеляційного розгляду за їх участі ніхто не звертався, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без їх участі, що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України, а тому, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення у межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вищезазначені вимоги було виконано не в повному обсязі.

Так, п. 14 ч. 1 ст.537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Положеннями ч. 1 ст. 539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З матеріалів даного провадження вбачається, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст.186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст.358, 70, ч. 1 ст. 714 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06 січня 2016 року по день постановления вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 5 ст.72 КК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 без змін - тримання під вартою з 06 січня 2016 року, строк відбуття покарання обчислювати з 06 січня 2016 року. Вказаний вирок набрав законної сили 07 червня 2016 року.

Покарання за вказаним вироком засуджений ОСОБА_7 відбував у ДУ «Роменська виправна колонія (№56)», початок строку відбуття останнім покарання визначено 06 січня 2016 року, кінець строку 02 травня 2023 року.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 серпня 2017 року, засудженому ОСОБА_7 було зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11 березня 2016 року по 07 червня 2016 року включно та з 02 червня 2011 року по 16 вересня 2011 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 5 ст.72 КК України, з урахуванням відбутого покарання. Вказана ухвала набрала законної сили 28 серпня 2017 року і з врахуванням прийнятого рішення кінець строку відбуття ОСОБА_7 становить 20 жовтня 2022 року.

При цьому, під час відбування покарання, ОСОБА_7 вчинив інший злочин і вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року за ч. 2 ст.190 КК України був засуджений до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст.71 КК України до призначеного покарання приєднано частину невідбуте останнім покарання за вироком Ленінського районного суду. м. Харкова від 10 березня 2016 року у виді 1 місяця і остаточно призначено покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Запобіжний захід по даній справі не обирався.

Враховуючи, що у вказаному вироку не було зазначено початок строку відбування покарання та не прийнято рішення щодо додаткової міри покарання, а саме, конфіскації майна, яке було призначено ОСОБА_7 вироком Ленінського районного суду. м. Харкова від 10 березня 2016 року, начальник ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» звернувся до суду з заявою в порядку виконання вироку про вирішення питання щодо визначення засудженому ОСОБА_7 початку строку відбування покарання згідно вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року та визначення порядку приєднання додаткового покарання за сукупністю вироків.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2022 року, заяву в.о. начальника ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» ОСОБА_9 було задоволено частково.

Встановлено, що згідно вироку Роменського районного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року, строк відбування покарання ОСОБА_7 необхідно відраховувати з моменту його затримання - з 06 січня 2016 року.

У задоволенні інших вимог за вказаною заявою - відмовлено.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні вищезазначеної заяви щодо вирішення питання додаткового покарання у виді конфіскації майна, з врахуванням недопустимості погіршення становища засудженого ОСОБА_7 , крім того, дане питання в апеляційних скаргах не оскаржується.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно вказано, що згідно вироку Роменського районного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року, строк відбування покарання ОСОБА_7 необхідно відраховувати з моменту його затримання - з 06 січня 2016 року.

При цьому, поза увагою суду залишилось те, що 06 січня 2016 року ОСОБА_7 було затримано в іншому кримінальному провадженні, за яким останнього було засуджено вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року, що було враховано при ухваленні вироку Роменського районного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року та на що вірно посилається прокурор у поданій апеляційній скарзі.

Крім того, судом не було враховано, що у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст.190 КК України, запобіжний захід останньому не обирався, і строк відбування ним покарання необхідно визначити, на підставі ч. 4 ст. 374 КПК України, з дня набрання вироку Роменського районного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року законної сили.

Враховуючи викладене, при постановленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, вказана ухвала підлягає до скасування, з постановленням апеляційним судом, нової ухвали, відповідно до якої початок строку відбуття ОСОБА_7 покарання, призначеного вироком Роменського міськрайонного суду від 19 серпня 2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України, слід рахувати з дня набрання вказаним вироком законної сили.

Що стосується додаткового покарання у виді конфіскації майна, з врахуванням недопустимості погіршення становища засудженого ОСОБА_7 , на задоволення апеляційних вимог останнього, у задоволенні заяви начальника ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» слід відмовити.

При цьому, колегія суддів враховує, що на час апеляційного розгляду даного кримінального провадження засуджений ОСОБА_7 20 жовтня 2022 року був звільнений з ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» по відбуттю покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року, з врахуванням ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 серпня 2017 року, що вбачається з довідки, направленої на адресу апеляційного суду начальником вказаної установи.

Що стосується вимог апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , то вони до задоволення не підлягають, за відсутності поданого останнім цивільного позову та потреби у залученні представника спостережної комісії райдержадміністрації Сумської області для участі в апеляційному розгляді даного провадження, а захисник ОСОБА_10 , повноважний на здійснення захисту прав засудженого, діяв в його інтересах і був повідомлений про призначення даного провадження до розгляду.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурор підлягає до задоволення, а апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 до часткового задоволення, в частині скасування оскаржуваного судового рішення та недопущення погіршення його становища.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст.404,405,407,409,413,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2022 року, якою частково задоволено заяву в.о. начальника ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» ОСОБА_9 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку Роменського районного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року, ухваленого відносно ОСОБА_7 , скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Постановити нову ухвалу, якою заяву в.о. начальника ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» ОСОБА_9 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку Роменського районного суду Сумської області від 19 серпня 2022 року, ухваленого відносно ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Роменського міськрайонного суду від 19 серпня 2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України рахувати з дня набрання вказаним вироком законної сили.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4