Справа №295/7125/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритомуу судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 365 ч. 2 КК України, -

з участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

Прокурор подав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_3 . В обгрунтування зазначено, що існують ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та зазначив, що наразі наявний один ризик, передбачений п.3, а саме незаконний вплив на потерпілого та свідків.

Потерпілий та представник потерпілого клопотання підтримали.

Обвинувачений та його захисник заперечили.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час застосування запобіжного заходу має бути встановлена наявність трьох складових чи є обґрунтована підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Під час судового розгляду і вирішення питання про застосування запобіжного заходу оцінка обґрунтованості підозри не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом.

Отже, до завершення судового розгляду, оцінка доведеності винуватості особи є передчасною, оскільки вона не може бути надана без дослідження усього комплексу наявних у справі доказів, а відтак оцінку доказів у їх сукупності та взаємозв`язку суд буде надавати лише в нарадчій кімнаті.

За таких обставин, суд має право дати оцінку щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантовану. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

З часу надходження кримінального провадження до суду, обвинувачений з`являється за викликами до суду, має постійне місце проживання, постійне місце роботи, тобто ризик переховування від суду відсутній і доказів про його існування суду не надано.

Щодо можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що цей ризик існує. Так, в судовому засіданні і прокурор і потерпілий підтвердили, що будь-яких дій щого незаконного впливу ОСОБА_3 , ні на потерпілого, ні на заявлених свідків не вчиняв. При цьому, згідно внесених змін до посадової Інструкції, потерпілий не перебуває у підпорядкуванні у ОСОБА_3 .

Що стосується тверджень прокурора про можливе вчинення іншого кримінального правопорушення, суд його відкидає, оскільки це не знайшло свого підтвердження. Так, ОСОБА_3 раніше не судимий, продовжує працювати в Управлінні патрульної поліції.

У контексті стандартів Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що доводи прокурора відносно того, що лише застосування запобіжного заходу може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, на даний час не можна вважати належно обґрунтованими, оскільки ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на підставі суворості можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, а посилання сторони обвинувачення на вагомість наявних доказів не може служити підставою для його застосування.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених ст. 194 КПК України, а тому приходить до висновку про відмову у застосуванні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 .

Керубючись ст.ст. 194, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1