Справа № 638/6943/22
Провадження № 1-кс/638/276/23
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчої судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого відділу Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області та прокурора прокуратури № 5 м. Харкова у кримінальному провадженні № 00023,

в с т а н о в и в:

19 грудня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність начальника слідчого відділу Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області та прокурора прокуратури № 5 м. Харкова у кримінальному провадженні № 00023. Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 19 грудня 2022 року скаргу передано слідчому судді ОСОБА_4 .

23 січня 2023 року ОСОБА_3 подано заяву про відвід слідчої судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 від розгляду даної скарги.

Як на підставу відводу слідчого судді ОСОБА_3 посилається на те, що суддя ОСОБА_4 не розглянула скаргу у встановлений законом строк - 72 години, оскільки призначила розгляд скарги на 17 січня 2023 року, тобто через 29 днів після її надходження, а не як визначено ст. 306 КПК України протягом 3 діб. В подальшому розгляд скарги відкладено на 15 лютого 2023 року, тобто майже через 2 місяці після надходження скарги. На переконання заявника слідчий суддя стала на бік органу досудового розслідування і навмисно затягує розгляд скарги. Окрім того суддя відклала судове засідання без виходу до зали судового засідання, незважаючи на те, що скаржник прибув до суду для участі в судовому засіданні 17 січня 2023 року. Заявник зазначає, що суддя не розглянула питання можливості розгляду скарги в судовому засіданні, не заслухала думку скаржника щодо цього питання. Також підставою відводу заявник вважає бездіяльність слідчої судді ОСОБА_4 щодо невинесення постанови накладення штрафу на керівника СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області за ст. 185-3 КУпАП за неповагу до суду, яка мала вираз у невиконанні ухвали суду про витребування матеріалів кримінального провадження, неявці до суду за викликами.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заяву про відвід підтримав та просив задовольнити.

Слідчий суддя ОСОБА_4 про судове засідання повідомлялася.

Керівник СВ Харківського районного управління №3 ГУНП в Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Дослідивши матеріали заяви про відвід з додатками, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні визначені ст. 75 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.75 КПК України слідчий суддя не має право брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1 ст.75 КПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 3 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу судді, ОСОБА_3 посилається на обставини, наявність яких для відводу судді підлягають доведенню, зокрема щодо упередженого ставлення слідчого судді у кримінальному провадженні.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду скарги суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву слідчим суддею ОСОБА_4 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність при розгляді даного клопотання.

Отже, аргументи, якими ОСОБА_3 мотивує свою заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 75 КПК України, які б свідчили про особисту упередженість слідчого судді ОСОБА_4 або її необ`єктивність під час розгляду кримінального провадження у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

З урахування викладеного вище, суд відмовляє ОСОБА_3 у задоволенні заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду його скарги на бездіяльність начальника слідчого відділу Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області та прокурора прокуратури № 5 м. Харкова у кримінальному провадженні № 00023.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 77, 81, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчої судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого відділу Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області та прокурора прокуратури № 5 м. Харкова у кримінальному провадженні № 00023 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1