Справа № 346/266/23
Провадження № 1-кп/346/363/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Коломия Івано-Франківської області в залі суду кримінальне провадження №0000104 від 20.12.2022 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селятин Путильського району Чернівецької області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-санітара стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, учасник бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-санітара стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "солдат" в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 9,11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст.1,4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, оголошеного Указом Президента України №64/2022, 24 жовтня 2022 року без поважних причин не з`явився вчасно на військову службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував за місцем постійного проживання до 23 грудня 2022 року, де проводив час на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та дав суду показання по суті пред`явленого обвинувачення, які відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм.

Зазначив, що 01 червня 2022 року був призваний на військову службу під час мобілізації. Прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де проходив військову службу.

13.09.2022 року був направлений на лікування та прибув до воєнного госпіталю в м.Львів, де пробув декілька днів та поїхав до місця свого проживання. 24.10.2022 мав повернувся на службу до військової частини, але не повернувся, а залишився за місцем свого проживання с. Селятин Путильського району Чернівецької області. До військової частини НОМЕР_1 прибув тільки 23.12.2022 року. Наміру ухилитися від військової служби не мав. Розуміє, що не повернувся вчасно на службу в умовах воєнного стану. Розкаюється у вчиненому, має бажання виправитися та продовжити військову службу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державної незалежності України, її територіальної цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України запроваджено воєнний стан в Україні з 05:30 годин 24.02.2022 року строком на 30 діб і в подальшому продовжено по теперішній час.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовця (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, безпосередньо брав участь у відсічі збройної агресії РФ, характеризується позитивно, суд враховує стан здоров`я обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, бажання продовження проходження військової служби за призовом під час мобілізації, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі, але із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений не є суспільно небезпечною особою, тому його виправлення ще можливе без ізоляції від суспільства. Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в два роки, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя ОСОБА_1