ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3220/22 Справа № 202/5741/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0000165 від 15 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська12 вересня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо ОСОБА_7 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 10 листопада 2022 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 208 000 грн.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків та законних джерел доходу не має, дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому, вважав можливим продовжити застосувння щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги обвинувачений посилається на невідповідність висновків, викладених в ухвалі, фактичним обставинам провадження та порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема апелянт зазначає, що пред"явлене йому обвинувачення, є необґрунтоване та не підтверджується належними та допустимими доказами у цьому провадженні. Разом з цим, звертає увагу на те, що встановлені ухвалою суду ризики є недоведені та ґрунтуються лише на припущеннях прокурора, які є безпідставними. Також, обвинувачений вказує, що він не порушував процесуальних обов"язків у цьому провадженні, які були на нього покладені ухвалою слідчого судді, внаслідок застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та свідки у цьому провадженні вже допитані. При цьому, зазначає, що місце знаходження матеріалів кримінального провадження щодо нього невідоме та прокурор не порушує питання про їх відновлення, що спростовує безпідставно встановлені ризики та свідчить про можливість зміни йому запобіжного заходу на більш м"який. Окрім того, апелянт посилається й на те, що він має міцні соціальні зв"язки та бажає захищати державу від збройної агресії РФ, однак ці обставини судом залишилися не дослідженими, тому просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимога скарги та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Краматорського міського суду Донецької області знаходиться кримінальне провадження за № 0000165 від 15 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.186 КК України.
Розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року №8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість Краматорським міським судом Донецької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, територіальну підсудність судових справ, які були підсудні вищезазначеному суду визначено за Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська.
На стадії досудового розслідування ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків та законних джерел доходу не має, й що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу, зокрема й особистого зобов"язання, про що йдеться в апеляційній скарзі.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.
Разом з цим, доводи скарги обвинуваченого про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі, судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено та стороною захисту таких надано не було.
Твердження апелянта про те, що він має міцні соціальні зв"язки та бажає захищати державу від збройної агресії РФ були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким надана належна правова оцінка. Жодних інших доказів, які б вплинули на законність обґрунтованість судового рішення обвинуваченим надано не було та апеляційним судом не встановлено.
Що стосується доводів скарги апелянта щодо необґрунтованості пред"явленого йому обвинувачення, то вони не заслуговують на увагу, оскільки на цьому етапі провадження суд не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Також, ч. 2 ст. 422-1 КПК України передбачено, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про про продовження строку тримання під вартою; клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, а тому суд, керуючись цією статтею, за наявності відповідних матеріалів, правомірно розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Окрім того, суд правомірно та обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 182,183 КПК України, визначив обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, який забезпечить його належну процесуальну поведінку у цьому провадженні.
За таких обставин, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3