ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/4052/22 Справа № 205/5997/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного за вироком Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2002 року на покарання у виді позбавлення на певний строк було відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 06.06.2002 за ст. 69, п.п. «а» , «г», «е», «з», «і» ст. 93, ст..ст. 42, 43 КК України (в редакції 1960 року), ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 15, ч. 1, ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою колегії суддів палати Верховного суду України у кримінальних справах від 28.11.2002 вказаний вище вирок від 06.06.2002 року, залишено без змін.

На даний час ОСОБА_8 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у ДУ Дніпровська виправна колонія № 89.

ОСОБА_8 був засуджений до довічного позбавлення волі вироком Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2002 року, тобто в період, коли кримінальний закон передбачав можливість застосування такого покарання, як довічне позбавлення волі за вчинення особливо тяжких злочинів, але ОСОБА_8 не було здійснено заміни смертної кари в порядку помилування на покарання у виді позбавлення волі на момент ухвалення вироку відносно ОСОБА_8 , а тому суд першої інстанції прийшов до висновку що клопотання засудженого ОСОБА_8 є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та змінити йому покарання певним строком, або звільнити умовно-достроково для виконання Рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 та рішення ЄСПЛ від 11.03.2021.

В обґрунтування своїх вимог засуджений вказує, що на даний час загальний строк його відбування покарання у місцях позбавлення волі становить 26 років.

За час відбування покарання ОСОБА_8 режим порядку у відповідних установах не порушував, перебуває в активному стані ресоціалізації.

Апелянт зазначає, що під час відбування ним покарання в місцях позбавлення волі у нього померла матір та брат, який разом із ним відбував покарання. Батько є особою похилого віку, який має низку захворювань та потребує постійного догляду та турботи.

Крім вказаного ОСОБА_8 просить звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 28.01.2022 (Бачок і Ласло проти Угорщини), згідно якого розглядалося питання щодо відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження.

Апеляційний розгляд проведено у відсутність засудженого ОСОБА_8 , заяв або клопотань з приводу участі в апеляційному розгляді від нього не надходило, його участь не є обов`язковою та його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405, ч. 5 ст. 539 КПК України.

Захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Ухвалу суду першої інстанції просив скасувати.

Прокурор в судовому засіданні просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що відмовляючи у вказаному клопотанні засудженого, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 був засуджений вироком суду до довічного позбавлення волі вироком Апеляційного суду м. Києва від 06.06.2002, тобто в період, коли кримінальний закон передбачав можливість застосування такого покарання, як довічне позбавлення волі за вчинення особливо тяжких злочинів, але ОСОБА_8 не було здійснено заміни смертної кари в порядку помилування на покарання у виді позбавлення волі на момент ухвалення вироку відносно ОСОБА_8 .

Судом першої інстанції також було враховано Рішення Конституційного Суду України від 29.12.1999, положення статті 24 Загальної частини та положення санкцій статей Особливої частини Кримінального кодексу України, які передбачають смертну кару як вид покарання, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили чинність з моменту ухвалення цього Рішення. В той же час, згідно з п. 3 резолютивної частини зазначеного Рішення, Верховній Раді України необхідно привести Кримінальний кодекс України у відповідність з цим Рішенням Конституційного Суду України, а також Закон України № 1483-ІІІ від 22.02.2000, Кримінальний кодекс України 1960 року де було доповнено статтю 252 «Довічне позбавлення волі», а також доповнено статтю 23 пунктом 1-1) вказаного Кодексу, якими передбачалося застосування до осіб, що вчинили злочини, довічне позбавлення волі. Вказавши, що вказаний вид кримінального покарання у виді довічного позбавлення волі був встановлений законодавцем з метою заміни такого виду покарання, як смертна кара.

Так, 06.11.2022 набрав чинності Закон України № 2690-ІХ від 18.10.2022 щодо гуманізації окремих норм кримінального законодавства стосовно застосування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вищевказаним Законом було внесено зміни до положень статті 82 КК України, якими визначено можливість заміни особі, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, невідбутої частини покарання більш м`яким (позбавлення волі строком від 15 до 20 років) після відбування нею не менше 15 років призначеного судом покарання.

Частину 2 статті 31 КПК України доповнено абзацом третім такого змісту: "Клопотання (подання) про вирішення питання щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк розглядається колегіально судом у складі трьох суддів".

З вказаного колегія суддів вбачає, що на момент ухвалення судом рішення від 08.11.2022 про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 були внесені відповідні зміни до кримінального процесуального законодавства України, на що не звернув увагу суд першої інстанції.

Апеляційний суд зазначає, що законодавча конструкція вказаних норм кримінального закону та кримінального процесуального закону, зокрема процедура розгляду клопотання про заміну покарання, були суттєво змінені.

Питання темпоральної дії (тобто дії у часі) закону про кримінальну відповідальність врегульоване ст.ст. 4 і 5 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її). Чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо кримінального протиправного діяння, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння.

Як слідує з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ці норми кореспондують з нормою ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Положення ч. 1 ст. 82 КК України щодо заміни покарання або його невідбутої частини більш м`яким, є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні ч.2 ст. 4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут заміни покарання або його невідбутої частини більш м`яким впливає на кримінально-правове становище особи (покращує або погіршує його).

Як слідує з матеріалів провадження, клопотання засудженого у суді першої інстанції розглядалося суддею одноособово, тоді як за вимогами частини 2 статті 31 КПК України, що діють на час апеляційного розгляду, клопотання (подання) про вирішення питання щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк у суді першої інстанції розглядається колегіально судом у складі трьох суддів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути порушення вимог кримінального процесуального закону постановленням нової ухвали, як про те просить апелянт.

Підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08.11.2022, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк, з призначенням нового розгляду клопотання засудженого у суді першої інстанції, частково задовольнивши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 .

Апеляційний суд зауважує, що при розгляді клопотання засудженого про вирішення питання щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суду першої інстанції необхідно дотриматись вимог ч. 2 ст. 31 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк скасувати.

Призначити новий розгляд клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 О ОСОБА_9 В ОСОБА_10