Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/5384/22
У Х В А Л А

17.01.2023 м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Виноградів, клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000451 від 11.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 10.01.2023 за результатами розгляду клопотання слідчого СВ ВП №1 Берегівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000451 від 11.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України про накладення арешту на майно, повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.171 КПК України, та надано строк в 72 години на усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині даної ухвали.

Так, згідно вказаної ухвали суду у клопотанні слідчого, погодженого прокурором, про арешт майна не викладено підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, не додано копію документа на підтвердження обставини, наведеної в обґрунтування клопотання.

Усуваючи недоліки, вказані в ухвалі суду прокурор зазначає, що підставами для накладення арешту на тимчасово вилучене майно являється те, що 04.01.2023 року в чергову частину відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що працівниками прикордонної служби за адресою смт. Вилок, вул. Околиця, затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 який намагався незаконно переправити громадянина призовного віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_2 , якого також затримано.

В період часу з 23 години 40 хвилин 04.01.2023 року по 00 годину 30 хвилин 05.01.2023 року слідчим СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ПуТШ в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 за адресою смт. Вилок на відстані близько 350 метрів від прикордонної смуги і координати 48.10.16770,22.8442659) проведено огляд місця події в ході якого було виявлено та вилучено прилад нічного бачення марки «PULSAR», мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J500F» та гідрокостюм марки «OMER».

Згідно постанови слідчого ОСОБА_5 , від 05.01.2023 року - прилад нічного бачення марки «PULSAR», мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J500F» та гідрокостюм марки «OMER», які належать ОСОБА_6 , визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.І ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у кідозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт мііїна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокуpop повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Не накладення арешту на майно може призвести до того, що власники майна знищать чи змінять наявну на носіях інформацію, відчужать їх іншим особам, що призведе до неможливості їх дослідження у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігги зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна.

Підставою для накладення арешту є те, що вилучені речі та майно - відповідно до ст.98 КПК України визнані речовими доказами згідно постанови слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна.

Враховуючи викладене, з метою збереження речових доказів, заявник клопотання звернувся до слідчого судді із даним клопотанням.

Прокурор не з`явився на розгляд клопотання, сповіщений про дату, час та місце розгляду, однак подав до суду заяву про підтримання клопотання та розгляд клопотання у його відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 236 ч. 7 КПК України - при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 167 КПК України, - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положень ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.170 КПК). Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; (п.1 ч.2 ст.170 КПК). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК). Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК).

Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тимчасово вилучене майно є знаряддями вчинення вказаного кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що майно, зазначене у клопотанні про арешт майна є речовими доказами та з метою збереження речових доказів і проведення судових експертиз, на нього необхідно накласти арешт.

За таких обставин клопотання про накладення арешту на майно є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно (речові докази), а саме:

- прилад нічного бачення марки «PULSAR», мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J500F» та гідрокостюм марки «OMER», які вилучено та знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, що за адресою м.Виноградів, вул. Миру, 57, Берегівського району - з метою збереження речових доказів та проведення в подальшому судових експертиз.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1