Справа №463/1712/22
Провадження №1-кс/463/5586/22
У Х В А Л А

10 листопада 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши в режимі відеоконференції матеріали клопотання виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року про здійснення спеціального досудового розслідування,

в с т а н о в и в :

прокурор звернувся з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідування здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000212 від 19 вересня 2016 року за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 та ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України.

08 жовтня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 та ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України. 02 вересня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 та ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України.

У цьому провадженні ОСОБА_8 ухвалою слідчого судці Печерського районного суду м. Києва від 10.01.2022 продовжено на 2 місяці раніше обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, підозрюваний ОСОБА_8 усупереч покладених на нього ухвалою слідчого судці Печерського районного суду м. Києва від 10.01.2022 обов`язків, залишив місце свого проживання. Вказане 26.02.2022 зафіксовано працівниками ВП Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві.

За таких обставин, 02.03.2022 ОСОБА_8 оголошено в державний, міждержавний та міжнародний розшук, а 04.03.2022 слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

18.03.2022 слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

12.04.2022 оперативними працівниками СБУ підозрюваного ОСОБА_8 затримано у Київській області та 14.04.2022 доставлено до Головного слідчого управління СБУ, де слідчими складено протокол про затримання останнього.

16.04.2022 слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано обраний вказаним судом 18.03.2022 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком 60 днів.

03.08.2022 Личаківським районним судом м. Львова ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави до 19.09.2022.

02.09.2022 прокурором у кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 290 КПК України, стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів розслідування.

16.09.2022 Личаківським районним судом м. Львова ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 17.11.2022.

28.07.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо врегулювання процедури обміну осіб як військовополонених» № 2472-ІХ (далі - Закон). Законом передбачено можливість звільнення особи від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу засудженого для обміну як військовополоненого (ст. 84-1 КК України, п. 13-4 ч. 1 ст. 537 КПК України) або скасування запобіжного заходу та проведення спеціального досудового розслідування та судового розгляду за відсутності обвинуваченого (in absentia), якщо відносно нього уповноваженим органом прийнято рішення про передачу для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Відповідно до п. 28 ч. 1 ст. 3 КПК України особа, стосовно якої уповноваженим органом прийнято рішення про обмін як військовополоненого, - будь-яка особа, яка має процесуальний статус підозрюваного, обвинуваченого, засудженого та яка включена відповідним уповноваженим органом до списку для обміну як військовополонений.

19 вересня 2022 до Офісу Генерального прокурора з Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими надійшов витяг з протоколу № 222/КШ/П/4 від 17.09.2022 щодо прийняття рішення про затвердження списку для здійснення передачі військовополонених ворогів та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора.

Відповідно до витягу зі списку військовополонених ворогів, які планується для передачі державі-агресору, під № 1 рахується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, надійшла письмова згода підозрюваного ОСОБА_8 від 19.09.2022 на проведення його обміну як військовополоненого на громадян України, що перебувають у полоні в російській федерації.

20.09.2022 слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова скасовано підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та його звільнено з-під варти. ОСОБА_8 передано під нагляд співробітникам Служби безпеки України через Об`єднаний центр з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України, який функціонує при Службі безпеки України.

Згідно з відповіддю Координаційного штабу з питань поводження з військовопо-лоненими від 23.09.2022 №222/КШ/2332, ОСОБА_8 , як військовоголоненого, 21.09.2022 передано представникам держави агресора, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20.09.2022.

Таким чином, уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного ОСОБА_8 для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Відповідно до ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого підозрюваним, стосовно якого уповноваженим органом прийнято рішення про передачу його для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Якщо у кримінальному провадженні повідомлено про підозру декільком особам, слідчий, прокурор вправі звернутися до слідчого судді із клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування лише стосовно тих підозрюваних, щодо яких наявні передбачені частиною другою цієї статті підстави, а стосовно інших підозрюваних подальше досудове розслідування у цьому самому кримінальному провадженні здійснюватиметься згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.2 ст.197 КПК України під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 та ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України підтверджується зібраними доказами, а саме:

- протоколом від 13.08.2014 наради під головуванням першого заступника Міністра енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_11 щодо можливих обсягів імпорту енергетичного вугілля для потреб ТЕС і ТЕЦ та вироблення цінової політики при здійсненні закупівель імпортної вугільної продукції.

На вказаній нараді ОСОБА_12 повідомив, що ДПЗД «Укрінтеренерго» має намір укласти контракт на імпорт 1 000 тис. тонн вугільної продукції марок А+П за ціною FCA 86 USD за тонну при нижчій теплоті згоряння 5600-5700 кКал/кг. При цьому зазначив, що за умови здійснення передплати, вже у другі половині вересня можливо отримати в порту України 70 тис. тонн вугільної продукції та у подальшому - по 250 тис. тонн на місяць. ОСОБА_13 повідомив, що ПАТ «Центренерго» має можливість імпортувати у вересні 15 тис. тонн вугільної продукції марки А за ціною 95 USD за 1 тонну при нижчій теплоті згоряння 7300 кКал/кг.

Нарадою вирішено: 1. взяти до уваги, що орієнтовна ціна імпортованого енергетичного вугілля (DAF) не повинна перевищувати 80 USD за 1 тонну при нижчій теплоті згоряння близько 6 000 кКал/кг. 2. Ініціювати проведення 14 серпня 2014 року під головуванням Міністра енергетики та вугільної промисловості України Ю. Продана наради (за участі також керівників НКРЕ та ДП «Енергоринок») з питань забезпечення енергогенеруючих компаній вугільною продукцією, в тому числі за рахунок імпорту.

Вказане підтверджує те, що Урядом України та відповідними державними підприємствами з метою недопущення завдання шкоди державній безпеці та настання енергетичної кризи вживались необхідні заходи направлені на диверсифікацію джерел постачання вугілля, що забезпечувало енергетичну безпеку та незалежність України;

- протоколом від 14.08.2014 наради під головуванням Міністра енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_14 з питань забезпечення енергогенеруючих компаній вугільною продукцією, в тому числі за рахунок імпорту, на якій вирішено рекомендувати ДПЗД «Укрінтеренерго» здійснити свої наміри щодо укладення контракту на імпорт в Україну у вересні-грудні 2014 з ПАР вугільної продукції.

Наведені заходи дозволяли би забезпечити безперебійну роботу теплоелектростанцій, виступаючи одним із шляхів диверсифікації поставок вугілля, гарантуючи державну і економічну безпеку країни;

- протоколом від 19.08.2014 засідання Антикризового енергетичного штабу під головуванням Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства, на якому Міненерговугіллю, Міншфраструктури, Мінекономрозвитку, МЗС, НКРЕ доручено переглянути прогнозований баланс постачання палива на теплові електростанції з урахуванням економії та залучення всіх можливих джерел постачання і подати відповідні пропозиції для розгляду.

Вказане підтверджує вжиття необхідних заходів з метою недопущення завдання шкоди державній безпеці та настання енергетичної кризи, а також для диверсифікації джерел постачання вугілля;

- листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 22.09.2014 № 2/07-37-3649 на адресу Міністерства закордонних справ України щодо пошуку потенційних закордонних постачальників енергетичного вугілля, для недопущення енергетичної кризи, а також для диверсифікації джерел постачання вугілля;

- протоколом від 14.10.2014 наради під головування Міністра енергетики та вугільної промисловості Ю.Продана з питань забезпечення ТЕС ПАТ «Центренерго» імпортною вугільною продукції, на якій, за участю представників ДПЗД «Укрінтеренерго» та ПАТ «Центренерго», в умовах низьких запасів вугілля на складах ТЕС та з метою диверсифікації джерел паливо забезпечення вирішено рекомендувати ПАТ «Центренерго» укласти договір з ДПЗД «Укрінтеренерго» на закупівлю імпортного вугілля походженням з ПАР і забезпечити безперебійну поставку вугілля;

- службовою запискою в.о. комерційного директора комерційного ПАТ «Центренерго»

ОСОБА_15 про залишки вугілля на складах ТЕС станом на 16.10.2014, а також щодо пошуку додаткових джерел постачання вугілля на ТЕС у зв`язку з відсутність надходження вугілля марок А та П від ДП «Вугілля України», через існуючі ризики не поставки по вже укладеним договорам (протягом вересня 2014 року було узгоджено до відвантаження 154,3 тис. тонн вугілля, а фактично відвантажено 93,2 тис. тонн), з метою диверсифікації джерел постачання вугілля;

- службовою запискою заступника директора комерційного з паливного забезпечення ПАТ «Центренерго» ОСОБА_16 про низькі запаси вугілля на складах ТЕС станом на

16.10.2014 та про необхідність пошуку додаткових джерел постачання вугілля на ТЕС;

- службовою запискою заступника комерційного директора ПАТ «Центренерго» ОСОБА_17 про низькі запаси вугілля на складах ТЕС станом на 26.10.2014;

- листом від 15.10.2014 на адресу ПАТ «Центренерго» про те, що з метою забезпечення

виконання Окремого доручення Міністра енергетики та вугільної промисловості України Ю.Продана №01/25-1669 від 14.08.2014 та пункту 5 Протоколу наради з питання зменшення зовнішніх перетоків електричної енергії, з метою збалансування роботи ОЕС України від 11.08.2014, ДПЗД «Укрінтеренерго» пропонує укласти угоди на постачання імпортованого вугілля виробництва ПАР для потреб ТЕС ПАТ «Центренерго»;

- протоколом № 80 засідання Кабінету міністрів України від 23.09.2014 відповідно до якого,-і з метою забезпечення підготовки паливно-енергетичного комплексу до роботи в осінньо-зимовий період 2014/15 року з урахуванням загроз, пов`язаних з бойовими діями на сході України, та зниження рівня залежності від імпорту вугілля з Російської Федерації, прийнято рішення щодо вжиття вичерпних заходів до диверсифікації джерел постачання енергетичного вугілля, передбачивши необхідність імпорту вугілля походженням не з території Російської Федерації;

- стенограмою засідання Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 відповідно до якого ОСОБА_14 доповів про те, що на складах електростанцій станом на 12.11.2014 запаси вугілля є недостатніми, досить напруженими.

- окремим дорученням Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 14.08.2014 № 01/25-1669 відповідно до якого, на виконання пункту 5 Протоколу наради з питання зменшення зовнішніх перетоків електричної енергії з метою збалансування роботи ОЕС України від 11.08.2014 доручено терміново забезпечити укладання контракту на імпорт кам`яного вугілля марок А, Т (неросійського походження) обсягом 1 млн. тон для його подальшого постачання енергогенеруючим компаніям (ТЕС та ТЕЦ) України;

-договором купівлі-продажу (контрактом) № SM-1307/44/1-84 від 19.08.2014, між ДПЗД «Укрінтеренерго» та компанією «Steel Mont Trading Ltd», про постачання 1 млн. тон вугілля, який укладено на виконання рішення наради під головуванням Міністра енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_14 , що дозволило б забезпечити безперебійну роботу теплоелектростанцій, диверсифікувати поставки вугілля, гарантувати державну і економічну безпеку країни;

-листом компанії «Steel Mont Trading Ltd» від. 14.11.2014 про те, що у зв`язку з істотними негативними змінами в політичній і адміністративній стабільності України і її діючої влади, компанія вбачає суттєві ризики, які унеможливлять імпортування ДПЗД «Укрінтеренерго» іншу кількість законтрактованого вугілля. При цьому, компанією «Steel Mont Trading Ltd» також повідомлено про те, що ніякі інші нові об`єми вугілля по контракту постачатись не будуть;

Події навколо контракту призвели до того, що компанія «Steel Mont Traiding ltd» не побажала продовжувати здійснювати постачання вугілля на ПАТ «Центренерго». У результаті чого особами, в результаті діянь яких компанією «Steel Mont Traiding ltd» припинено постачання вугілля, штучно та умисно створено умови до закупівлі вугілля в Росії, або на територіях підконтрольних «Л/ДНР».

- рішенням від 04.11.2014 Ради національної безпеки і оборони України на засіданні якої висловлено сумніви щодо якості вугілля, яке завезЬно^з Південно-Африканської Республіки, та необхідності ужиття заходів щодо оптимізації ціни імпортованого вугілля антрацитової групи, що фактично стало сигналом для початку інформаційної політики та інших заходів направлених проти поставок вугілля з Південно-Африканської Республіки за контрактом ДПЗД «Укрінтеренерго» з «Steel Mont Traiding ltd».

Того ж дня Генеральною прокуратурою України розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001230 за листом, який надійшов з Міністерства внутрішніх справ України;

- листом Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України від 04.11.2014 та рапорту від 04.11.2014 на підставі, яких Генеральною прокуратурою України розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001230;

- повідомленням ОСОБА_12 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;

- протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_12 від 13.05.2015;

- постановою від 25.03.2016 про закриття кримінального провадження № 0001230 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення;

- висновком експерта від 15.09.2021 № 82/4 відповідно до якого громадянин ОСОБА_8 бере участь в розмовах, зафіксованих на диску CD-R № 12309, співрозмовником якого, за наявними матеріалами досудового розслідування, є представники Російської Федерації та «Л/ДНР»;

- протоколом огляду від 17.09.2021 відповідно до якого на диску CD-R № 12109 містяться аудіо-записи на яких ОСОБА_8 зі співрозмовниками обговорює питання організації, усунення перешкод, створення умов, оплати та транспортування вугілля з «Л/ДНР»;

- висновком експерта від 24.09.2021 № 86/4, відповідно до якого громадянин ОСОБА_9 бере участь в розмовах з представниками Російської Федерації та «Л/ДНР», що зафіксовані на диску CD-R № 12102;

- протоколом огляду від 19.09.2021, відповідно до якого на диску CD-R № 12102 містяться аудіо-записи, на яких ОСОБА_9 зі співрозмовниками обговорює питання організації, усунення перешкод, створення умов, оплати та транспортування вугілля з «Л/ДНР»;

- протоколом огляду від 19-26 липня 2022 року дисків: DVD-R № 11228, DVD-R диску «ALERUS», вилученого під час тимчасового доступу до речей і документів 21.09.2021 із записаними на нього файлами, що містилися на диску CD-R № 11500, диску CD-R № 12109, диску CD-R № 12309, диску DVD-R № 12102, CD-R №12500 від 04.10.2021, CD-R № 12499 від 02.10.2021, DVD-R № 12588;

- протоколом від 24.12.2014 за результатами проведення негласного розшукового заходу за контррозвідувальною справою № 500;

- листом-відповідцю Департаменту контррозвідки СБ України від 04.10.2021 № 2/2/3- 9337нт, відповідно до якого співрозмовниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з питань організації, усунення перешкод, створення умов, оплати та транспортування вугілля з «Л/ДНР», є представники Російської Федерації ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та учасники «Л/ДНР» ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 («заступник голови т.зв. МДБ «ЛНР»), ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (т.зв. «міністр доходів і зборів ДНР»), ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (т.зв. «міністр оборони ДНР»), ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (т.зв. «міністр палива, енергетики та вугільної промисловості ЛНР»), ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (т.зв. «Голова ради міністрів ЛНР»), ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (т.зв. «Міністр внутрішніх справ ЛНР»), ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , («командир Першого полку козацької гвардії всевеликого війська донського»);

- протоколами від 09.06.2021 оглядів публікацій на електронному ресурсі мережі Інтернет відповідно до яких предметом оглядів були аудіо-файли розмов ОСОБА_8 з питань організації, усунення перешкод, створення умов, оплати та транспортування вугілля з «Л/ДНР», співрозмовниками якого були представники Російської Федерації ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , учасники «Л/ДНР» ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (т.зв. «міністр оборони ДНР») та інші;

-протоколом від 06.10.2021 огляду матеріалів кримінального провадження №0000511 від 31.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205 та ч. З ст. 205 КК України, які знаходяться у володінні Дніпровського УП ГУНП в м. Києві. За результати огляду до матеріалів кримінального провадження № fa 0000099 долучено копії матеріалів провадження № 0000511, у тому числі реєстр розрахунків ПАТ «Центренерго» з ДП «Шахта ім. К.І.Кисельова» по договору №111/7 від 30.01.2015 за період 01.01.2015 - 30.09.2015. |г Відповідно до даного реєстру на рахунки ДП «Шахта ім. К.І.Кисельова» від ПАТ «Центренерго» перераховано 155 171 154,67 грн;

- листом-відповідцю Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від

27.10.2015 № 02/12-3123, відповідно до якого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.09.2011 № 912-р «Про ліквідацію деяких збиткових вугледобувних підпри-ємств» прийнято рішення про ліквідацію технічної одиниці «Шахта ім. К.І. Кисельова» відокремленого підрозділу «Шахтоуправління імені Л.І. Лутугіна» Державного підприєм-ства «Торезантрацит».

Припинення діяльності збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств здійснюється відповідно до Порядку ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.1997 № 939, який передбачає здійснення заходів з ліквідації юридичної особи.

У зв`язку з проведенням заходів з підготовки ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова» до ¦ь ліквідації видобуток вугілля на цьому підприємстві зупинено, звітність щодо видобутку вугілля до Міненерговугілля з початку 2014 року не подавалася;

- листом-відповіддю НЕК «Укренерго» від 20.09.2021 та інфографіком про запаси вугілля антрацитової групи на ТЕЦ / ТЕС України протягом жовтня 2014 року - травня 2015 року;

- протоколом від 16.12.2014 наради під головуванням Міністра енергетики та вугільної промисловості В. Демчишина з питань забезпечення ТЕС ПАТ «Центренерго» вугільною продукцією, відповідно до якого ОСОБА_30 поінформував про критичний рівень залишків вугілля на складах ТЕС ПАТ «Центренерго», що ставить під загрозу успішне проходження осінньо-зимового періоду 2014/2015 років. Також зазначив про ускладнене постачання вугілля з території Російської Федерації по раніше укладеним контрактам, незважаючи на здійснення попередньої оплати;

- протоколами оглядів від 16.09.2021 відповідно до яких та інформації в мережі ІНТЕРНЕТ, громадянин ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , керівник ДП «Лугансь-квугілля», перебуває в розшуку за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 258 -5 КК України. Кошти, що ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» перераховувались на користь ДП «Луганськвугілля» та ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова» використовувались не для виплат зарплат співробітникам підприємств, використовувались не для забезпечення матеріально-технічного забезпечення підприємств та їх співробітників тощо, а перераховувались на рахунки юридичних осіб з ознаками фіктивності з подальшим обготівкуванням та передачею готівки у розпорядження учасників «Л/ДНР».

ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , з 29.01.2015 призначено т.зв. «Заступником міністра палива, енергетики та вугільної промисловості ЛНР»;

- наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 29.12.2014 № 297-к/к про покладення виконання обов`язків генерального директора Державного підприємства «Луганськвугілля» на ОСОБА_31 , який з 29.01.2015 призначений т.зв. «Заступником міністра палива, енергетики та вугільної промисловості ЛНР»;

- наказами Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 28.11.2014 № 237- к/к про припинення повноважень ОСОБА_32 виконуючого обов`язки директора ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова», та від 21.01.2015 № 09-к/к про призначення ОСОБА_32 виконуючим обов`язки директора ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова»;

- матеріалами реєстраційних справ ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова» та ДП «Луганськвугілля» якими підтверджується формальна зміна місцезнаходження вказаних підприємств, внесення змін до установчих документів, призначення директорами ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_32 , які у сукупності з вказаними вище наказами, підтверджують розмови ОСОБА_8 та ін. з приводу організації, усунення перешкод, створення умов, оплати та транспортування вугілля з «Л/ДНР»;

-договором поставки вугілля № 111/20 від 16.12.2014 між ПАТ «Центренерго» та ДП «Луганськвугілля»;

- договором поставки вугілля від 15.01.2015 № 111/1 між ПАТ «Центренерго» та ДП «Луганськвугілля» в особі ОСОБА_31 , який з 29.01.2015 призначений т.зв. «Заступником міністра палива, енергетики та вугільної промисловості ЛНР»;

-договором поставки вугілля № 111/7 від 30.01.2015 між ПАТ «Центренерго» та ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова» - підприємством, яке з 2012 року передане на ліквідацію. Видобуток вугілля на цьому підприємстві зупинено, звітність щодо видобутку вугілля до Міненерговугілля з початку 2014 року не подавалася;

- протоколом від 04.10.2021 огляду руху коштів по рахункам ПАТ «Центренерго», ДП «Луганськвугілля», ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова» та інших, відповідно до яких отримані кошти від ПАТ «Центренерго» перераховувались на користь третіх осіб, у тому числі з ознаками фіктивності;

- протоколами допитів ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_30 , ОСОБА_13 , щодо відомих їм обставин дефіциту вугілля у 2014-2015 роках, причин виникнення дефіциту, обставин укладання договорів, приводів, підстав та мети диверсифікації джерел постачання вугілля тощо;

- протоколами допитів свідків - членів Ради національної безпеки і оборони України ( ОСОБА_35 та ін.);

- протоколами допитів ОСОБА_33 щодо обставин перереєстрації ДП «Луганськвугілля» та укладання з ПАТ «Центренерго^ договору поставки вугілля №111/20 від 16.12.2014;

-висновком експерта від 19.10.2021 № 96/4, відповідно до якого ОСОБА_29 - Міністр енергетики Російської Федерації з 21.05.2012 по 10.11.2020, бере участь в розмовах з ОСОБА_8 , що зафіксовані на дисках № 12309 та № 12109;

- висновком експерта від 19.10.2021 № 93/4, відповідно до якого:

ОСОБА_18 (2008-2020 рр. заступник голови Уряду Російської Федерації), бере участь в розмовах з ОСОБА_8 , що зафіксовані на диску № 12309;

ОСОБА_19 (2013-2020 рр. помічник Президента Російської Федерації) бере участь в розмовах з ОСОБА_8 , що зафіксовані на диску № 11228;

висновком експерта № 95/4 від 27.10.2021, відповідно до якого мовлення громадянина ОСОБА_9 наявне в розмовах, які зафіксовані на оптичному диску № 12499 від 02.10.2021;

висновком експерта № 99/4 від 27.10.2021, відповідно до якого ОСОБА_23 бере участь у розмові, зафіксованій у аудіозаписі на оптичному диску № 12499;

висновком експерта № 107/4 від 29.10.2021, відповідно до якого громадяни ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 беруть учать у розмовах, зафіксованих на оптичному диску - об`єкті експертизи;

висновком експерта № 481/1 від 27.09.2021, відповідно до якого:

ОСОБА_10 на прес-брифінгу 29.12.2014 надає інформацію, що містить негативну оцінку та негативне ставлення мовця до «вугільної угоди» з ПАР, яку він публічно (в умовах прес-брифінгу) доводить до аудиторії;

у виступі ОСОБА_10 , що зафіксований на відео «Прес-брифінг Президента України Петра Порошенка. 29 грудня 2014» міститься інформація позитивного характеру щодо можливої співпраці з Росією у придбанні вугілля на непідконтрольній території України;

у виступі ОСОБА_10 , що зафіксований на відео «Прес-брифінг Президента України Петра Порошенка. 29 грудня 2014», містяться висловлювання з граматичними та лексичними ознаками спонукання провести розслідування та оприлюднити інформацію стосовно закупівлі та поставки вугілля з Південно-Африканської Республіки, а також намір провести розслідування для з`ясування наслідків «вугільної» угоди з ПАР; інформація позитивного характеру щодо можливої співпраці з Росією у придбанні вугілля на непідконтрольній території України;

-висновком експерта від 25.11.2021 № 491/1, відповідно до якого: об`єктивний зміст

наданих на експертизу розмов свідчить про те, що в них обговорюється постачання вугілля як з Російської Федерації до України, так і з тимчасово окупованих територій «ДНР» і «ЛНР»;

-міждержавний та загальнодержавний рівень, політичний характер проблем, питань які

обговорюються, вирішуються, багатоаспектність цих проблем і питань, реальні владні повноваження даної особи, на що вказується у розмовах, її обізнаність, активна участь та керівна роль в обговорюваних процесах, діях, подіях свідчать про те, що під іменуваннями «Порошенко», «Президент», « ОСОБА_36 » йдеться про Президента України ОСОБА_37 ;

-враховуючи рівень спілкування ОСОБА_8 (з високопосадовцями РФ, в тому

числі безпосередньо наближеними до Президента РФ, чи, ймовірно, із ними), повне розуміння співрозмовниками, про кого йдеться, - міждержавний та загальнодержавний рівень, політичний характер проблем, які обговорюються, вирішуються, реальні владні повноваження L даної особи, її обізнаність, активна участь та керівна роль в обговорюваних процесах, діях, свідчать про те, що дана особа є державним діячем вищого щаблю влади в Україні. Збіги тем, які обговорюються у зазначених вище розмовах, і роль, яку відіграє особа під іменуваннями «он», «наш», «тот», «главньїй», «наш главньїй», «главньш наш», «главньїй наш начальник», «руководитель», «руководитель наш», «начальник», «начальник наш» в обговорюваних процесах, подіях, діях, свідчать про те, що у зазначених розмовах під іменуваннями «он», «наш», ОСОБА_38 , «главньш», «наш главньїй», «главньїй наш», «главньїй наш начальник», «руководитель», «руководитель наш», «начальник», «начальник наш», ймовірно, також згадується Президент України ОСОБА_10 ;

-висновком експертів від 20.06.2022 № 10812/10813/10814/22-72/15669-15685/22- 72 за

результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи відповідно до якого ПАТ «Центренерго» перераховано на адресу ДП «Лутанськвугілля» грошові кошти у сумі 52 584 278,63 грн, на адресу ДП «Шахта імені К.І. Кисельова» у сумі 155 171 154,67 грн, а всього у сумі 207 755 433,30 грн. Сума переведених грошових коштів у готівку склала і 15 695 578,02 грн.;

- висновком експертів від 21.06.2022 № 4829/22-71/14824-14842/22-71 за результатами проведення комплексної судової економічної експертизи та експертизи у галузі енергетичної безпеки відповідно до якого, блокування та припинення поставок вугілля з Південно-Африканської Республіки, а також з Російської Федерації на адресу ПАТ «Центренерго» у другій половині листопада 2014 року, призвели до вичерпання його складських запасів і як наслідок, унеможливлених включення відповідних енергоблоків в роботу енергосистеми України, що в свою чергу призвело до необхідності введення з 01.12.2014 по 23.12.2014 в дію графіків обмеження споживання електроенергії в об`єднаній енергетичній системі України, що становило загрозу енергетичній безпеці України та перебувало в прямому причинному зв`язку з припиненням відповідного постачання;

-наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014№ 841 «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях» відповідно до якого з 28.11.2014 припинено виробничу та фінансово- господарську діяльність державних підприємств, установ, організацій та об`єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля здійснює управління корпоративними правами держави, які знаходяться у зоні здійснення антитерористичної операції, у тому числі ДП «ЛУГАНСЬКВУГІЛЛЯ» (п. 11 Переліку - додатку до Наказу № 841) та ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова» (п. 150 Переліку додатку до Наказу № 841);

-наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 16.12.2014№ 877 «Про внесення змін до додатку наказу від 25.11.2014 № 841» відповідно до якого внесено зміни до додатку до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014 № 841 «Про заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях» вилучивши з нього позицію 11 -ДП «ЛУГАНСЬК-ВУГІЛЛЯ»;

-наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 22.01.2015 № 30 «Про внесення змін до Переліку державних підприємств, установ, організацій та об`єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля здійснює управління корпоративними правами держави, станом на 19.11.2014, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції» відповідно до якого внесено зміни до додатку Переліку, що введений в дію наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014 вилучивши з нього пункт 150 - ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова»;

- актами приймання-передачі партій вугільної продукції, актами звіряння по кількості та якості, посвідченнями про якість вугілля, актами приймання палива за кількістю зважування, накладними, відповідно до яких постачальниками вугілля на Зміївську ТЕС були не ДП «ЛУГАНСЬКВУГІЛЛЯ» та ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова», а інші підприємства;

- матеріалами тимчасових доступів та вилучення документів та інформації вбанківських установах щодо руху коштів, їх обготівкування тощо;

іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Вищевказані обставини неодноразово перевірено в порядку судового контролю у кримінальному провадженні та підтверджуються їх матеріалами у сукупності.

02.09.2022 прокурором у кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 290 КПК України, стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів розслідування.

Статтею 480 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що особливий порядок кримінального провадження застосовується стосовно народного депутата України, адвоката тощо.

Згідно зі статтею 482-2 Кримінального процесуального кодексу України клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи домашнього арешту, а ) також про застосування інших заходів, у тому числі негласних слідчих (розшукових) дій, що відповідно до закону обмежують права і свободи народного депутата України, розгляд яких віднесено до повноважень слідчого судці, мають бути погоджені Генеральним прокурором (особою, що виконує обов`язки Генерального прокурора).

Статтею 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема: - проведення стосовно адвоката оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій, що можуть проводитися виключно з дозволу суду, здійснюється на підставі судового рішення, ухваленого за клопотанням Генерального прокурора, його заступників, прокурора Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя.

24 лютого 2022 року о 5 год. 00 хв. збройні сили Російської Федерації почали повномасштабне вторгнення на територію України, яке супроводжується ракетно-бомбовими ударами, артилерійськими обстрілами цивільних та військових об`єктів на території України, знищенням майна держави та громадян України, захопленням населених пунктів.

Після чого, на території України указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджено воєнний стан з 5 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

15 серпня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 23 серпня 2022 року строком на 90 діб - до 21 листопада 2022 року.

Наказом директора Державного бюро розслідувань від 01.03.2022 № 120-дск визначено місцем здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень слідчими першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності ГСУ ДБР з 01.03.2022 на період дії воєнного стану в Україні Територіальне управління Державного бюро розслідувань у м. Львові.

Ухвалою Верховного суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 09.06.2022 визнано обґрунтованим підсудність застосування заходів забезпечення цього кримінального провадження Личаківському районному суду м. Львова.

А тому з врахуванням наведених обставин, просить слідчого суддю надати дозвіл органу досудового розслідування на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.1 ст.111 та ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 Кримінального кодексу України.

Так, клопотання подано із порушенням правил підсудності, а слідчі та прокурори саме у цьому кримінальному провадженні умисно створили штучні підстави для незаконної зміни територіальної підсудності, з метою розгляду клопотань сторони обвинувачення у кримінальному провадженні з явними ознаками політично-мотивованого кримінального переслідування в лояльному до них суді, що становить грубе порушення правил підсудності. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 19.09.2016, стосовно ОСОБА_8 здійснюється міжвідомчою слідчою групою у складі слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань та Головного слідчого управління Служби безпеки України (старший слідчої групи, який керує діями інших слідчих начальник 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_39 ). Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Офісу Генерального прокурора. Отже, юридичні адреси та фактичне місце розташування Центрального апарату Державного бюро розслідувань, Служби безпеки України та Офісу Генерального прокурора знаходяться у місті Києві, а тому, знаходження органу досудового розслідування - місто Київ. Визначення директором Державного бюро розслідувань місця здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень слідчими першого відділу управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань не має процесуального значення, оскільки визначальним є саме місце знаходження (розташування) відповідного управління Державного бюро розслідувань - в даному випадку Головного слідчого управляння Державного бюро розслідувань.

Також вважають, що клопотання не містять даних, що свідчать про вчинення ОСОБА_8 будь-яких кримінальних правопорушень. З системного аналізу Конституції України, Законів України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», в редакціях на момент виникнення господарських відносин з поставки вугілля в 2014-2015 роках, вбачається, що будь-які законодавчі обмеження на здійснення господарської діяльності підприємствами, які мали виробничі потужності на території проведення антитерористичної операції та були зареєстровані в Україні, за чинним на той час законодавством України були відсутні.

Зважаючи на те, що господарські відносини з поставки вугілля є правомірними, доводи Генерального прокурора у клопотанні від 09.09.2022 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 про те, що, нібито, ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, умисно вчинив діяння на шкоду суверенітетові, державній, економічній безпеці України, повністю спростовуються, оскільки вчинення кримінального правопорушення шляхом вчинення правомірних дій виключається.

Сторона захисту вважає, що зазначення як у клопотанні, так і у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 02.09.2022, про кримінальне провадження №0001230 від 06.11.2014 є безпідставним і не має будь-якого відношення до ОСОБА_8 .

Як вважає сторона обвинувачення розслідування вказаного кримінального провадження, в тому числі, «обшуки в приміщеннях Міністерства енергетики та вугільної промисловості, ДПЗД «Укрінтеренерго», ПАТ «Центренерго», інших установ», було виконанням однієї з функцій, яку було відведено ОСОБА_10 у спільному злочинному плані, а саме, припинення диверсифікації джерел постачання вугілля шляхом дискредитації зовнішньоекономічного контракту з компанія «Steel Mont Traiding ltd».

В Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднена ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2015 по справі №757/18728/15-к за результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту па особисте зобов`язання підозрюваному у кримінальному провадженні № 0001230 від 06.11.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 367 КК України. Згідно із вказаною ухвалою слідчого судді досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні встановлено, що якісні показники вугілля з Південно-Африканської Республіки, що поставлялось в Україну на підставі договору купівлі-продажу (контракту) № SM-1307/44/1-84 з компанією «Steel Mont Trading Ltd» (Великобританія), «не відповідають вимогам Інструкції по устрою та експлуатації котельного агрегату ТПП-210А для його спалювання та не відповідають вимогам Державного стандарту України «Вугілля буре, кам`яне та антрацит. Класифікація» № 3472-96 для вугілля марок «А» та «П». Вказана невідповідність підтверджується, в тому мислі, «результатами лабораторних досліджень відібраних зразків зазначеного вугілля на Трипільській та Зміївській ТЕС, проведених Державним науково-дослідним вуглехімічним інститутом 13.11.2014»; «висновком Інституту вугільних енерготехнологій від 21.11.2014 щодо придатності імпортованого вугілля на ТЕС України згідно наданих сертифікатів з урахуванням досліджень зразків вугілля, виконаних ДП «Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут (УХІН)»; висновком експерта від 15.11.2014 № 15531/14-34.

Крім того, «висновком судово-економічної експертизи від 27.02.2015 перевищення вартості придбаного в ПАР вугілля над вартістю вугілля, визначеною з урахуванням судово-товарознавчої експертизи від 23.02.2015, розрахунково складає від 4 835 013 до 4 973 612 доларів США».

На підставі вказаних та інших досліджених матеріалів кримінального провадження № 0001230 від 06.11.2014 слідчий суддя в ухвалі від 29.05.2015 по справі № 757/18728/15-к прийшов до висновку про обґрунтованість підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, є підстави стверджувати, що якісні показники вугілля з Південно-Африканської Республіки, що поставлялось в Україну компанією «Steel Mont Trading Ltd» (Великобританія), дійсно не відповідають необхідним вимогам, а вартість цього вугілля насправді завищена.

Докази, які підтверджують, що, як це стверджує Генеральний прокурор, метою розслідування кримінального провадження № 0001230 від 06.11.2014 була дискредитація зовнішньоекономічного контракту з компанія «Steel Mont Traiding ltd» і припинення диверсифікації джерел постачання вугілля, відсутні.

Посилання у клопотанні Генерального прокурора від 09.09.2022 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , як на докази на документи: лист «Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України від 04.11.2014 та рапорту від 04.11.2014 на підставі, яких Генеральною прокуратурою України розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні N° 0001230» повідомлення « ОСОБА_12 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 cт.191 КК України»; протокол «додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_12 від 13.05.2015» та на постанову «від 25.03.2016 про закриття кримінального провадження №0001230 на підставі п.2 ч.1 cт.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення», по-перше, не підтверджують незаконність реєстрації та розслідування вказаного кримінального провадження, а, по-друге, не свідчать про наявність мети - дискредитація зовнішньоекономічного контракту з компанія «Steel Mont Traiding ltd» і припинення диверсифікації джерел постачання вугілля, а також, не підтверджують будь-яку причетність до реєстрації та розслідування зазначеного кримінального провадження ОСОБА_8 або інших осіб, які, згідно із клопотанням Генерального прокурора від 09.09.2022 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 02.09.2022, нібито, спільно з ОСОБА_8 вчинили кримінальні правопорушення.

Докази, що на думку слідства, нібито, підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, фактично складаються з двох основних груп: перша - це документи органів державної влади та управління України, суб`єктів господарювання, а також, фінансово-господарські документи щодо постачання вугілля, друга - одержані внаслідок здійснення втручання у приватне спілкування у виді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відомості та висновки експертів щодо дослідження вказаних відомостей.

Перша група доказів, у тому числі, рішення, накази, протоколи нарад і засідань, листи, службові записки, господарські договори щодо поставки вугілля, акти приймання-передачі партій вугільної продукції тощо не містять будь-яких фактичних даних, що підтверджують як наявність подій кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України, так і будь-яку участь ОСОБА_8 у вчиненні вказаних або будь-яких інших кримінальних правопорушень. Зазначені докази не свідчать навіть про будь-яку причетність ОСОБА_8 до подій, пов`язаних із поставкою вугілля.

Отже, вказані докази безпідставно зазначені у клопотанні, як докази, що, нібито, підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Друга група доказів - одержані внаслідок здійснення втручання у приватне спілкування у виді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відомості та висновки експертів щодо дослідження вказаних відомостей, підлягає перевірці та наданні оцінки слідчим суддею щодо їх допустимості.

Так, у клопотанні відсутнє посилання на ухвалу (ухвали) слідчого судді про дозвіл на втручання у приватне спілкування. Окрім цього, Закон України «Про контррозвідувальну діяльність» не передбачає можливість використання у кримінальному провадженні як доказів інформації, отриманої у ході здійснення контррозвідувальної діяльності, проведення контррозвідувальних заходів, в тому числі, і негласних, як доказів у кримінальному провадженні.

Також на думку сторони захисту, мають бути визнані недопустими доказами експертні висновки, копії яких додані до клопотання які, на думку прокурора, є доказами винуватості ОСОБА_8 , складені експертами Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, оскільки постановою керівника Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 01.04.2022 для здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, створена міжвідомча слідча група, до складу якої включені слідчі Головного слідчого управління Служби безпеки України. Вказані обставини свідчать про наявність залежності експертів Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України та викликають обґрунтовані сумніви в їх неупередженості.

Відсутність ухвали (ухвал) слідчого судді, а також, інших процесуальних документів, що стали підставою для втручання у приватне спілкування у виді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж під час здійснення контррозвідувальної діяльності Департаменту контррозвідки Служби безпеки України, в результаті чого були отримані дані, що містяться на оптичних дисках, зазначених у протоколах оглядів, і на які, як на докази, нібито, підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, посилається прокурор, також дає підстави стверджувати про істотне порушення гарантованого ст.31 Конституції України права на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції і недопустимість таких доказів на підставі ст.87 КПК України.

Також, ОСОБА_8 є політичною особою державного масштабу з тривалою історією політичної та підприємницької діяльності на території України. В провладних засобах масової інформації, що в більшості формують суспільну думку, особистість та діяльність ОСОБА_8 висвітлюється як проросійська, нібито, направлена проти української державності та посиланнями на родинні зв`язки ОСОБА_8 з президентом Російської Федерації.

Абстрактне формулювання та бездоказове повідомлення про підозру разом із застосуванням тримання під вартою та явне форсування ходу досудового розслідування щодо ОСОБА_8 , у сукупності з гучними заявами президента, не залишають будь-яких сумнівів у стороннього спостерігача щодо наявності політичних переслідування ОСОБА_8 .

Окрім цього, щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), зазначених у ч.2 ст.297-1 КПК України, сторона захисту повідомляє, що дійсно незаконно складені повідомлення про підозру від 08.10.2021 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 02.09.2022 містять покликання на ст. 111 та ст. 258-3 КІС України, які наявні у ч. 2 ст. 297-1 КГІК України, однак в даному випадку має місце факт беззаперечної відсутності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 та явні ознаки його політичного переслідування з боку діючої влади України, які ґрунтовно викладені у попередніх пунктах заперечень.

По-друге, прокурор у своєму клопотанні покликається на лист Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 23.09.2022 №222/КШ/2332, у якому визначено, що «відповідно до пунктів 28 та 29 Порядку здійснення передачі військовополонених ворогів державі-агресору та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2022 р. N9441 (із змінами), з метою реалізації рішення голови Координаційного штабу про затвердження списку для здійснення передачі військовополонених ворогів та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні І держави-агресора, з врахуванням Ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 від 20 вересня 2022року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як військовополоненого, 21 вересня 2022 було передано представникам держави-агресора», на підставі чого прокурор робить висновок про те, що стосовно ОСОБА_8 уповноваженим органом прийнято рішення про передачу його для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся (арк. 28 клопотання).

З вказаним твердження прокурора не можливо погодитися в повному обсязі, оскільки на підтвердження факту прийняття уповноваженим органом рішення про передачу ОСОБА_8 для обміну як військовополоненого прокурором надано копії Витягу з і, Протоколу №222/КШ/П/4 від 17.09.2022 року щодо прийняття рішення про затвердження 4 списку для здійснення передачі військовополонених ворогів та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора та Витягу з додатку №1 до Протоколу Яг. №222/КШ/П/4 від 17.09.2022 року щодо прийняття рішення про затвердження списку для здійснення передачі військовополонених ворогів та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, відповідно до яких стосовно ОСОБА_8 прийнято відповідне рішення.

Однак, на підтвердження факту, що такий обмін відбувся, не надано жодного документу, а зазначення у листі від 23.09.2022 №222/КШ/2332 про те, що « ОСОБА_8 , було передано представникам держави-агресора», на підставі чого прокурор самостійно робить висновок про те, що такий обмін відбувся, не ґрунтується на матеріалах провадження доданих до клопотання, а є лише твердженням прокурора, яке не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, оскільки у цьому листі не містяться відомості про те, що « ОСОБА_8 ; було передано представникам держави-агресора» саме для обміну, а не з будь-якої іншої підстави та/або метою.

Вказане вище свідчить проте, що прокурором не доведено факту, що такий обмін відбувся, що відповідно до вимог ч.1 ст.297-4 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

По-третє, відповідно до вимог КПК України прийняття у кримінальному провадженні процесуального рішення про обмін як військовополоненого пов`язано із наявністю певних обставин, до яких поряд із переліченими вище відноситься наявність письмової згоди підозрюваного, обвинуваченого на проведення обміну як військовополоненого (ч. 2 та ч. 5 ст. 201-1, п. 5 ч. 1 ст. 280, ч. 2 ст. 297-1, ч. 1, абц. З ч. З от, 297-4, абц. 2 ч. З ст. 323, ч. 2 ст. 335 КПК України).

Отже, письмова згода підозрюваного, обвинуваченого на проведення обміну як військовополоненого с обов`язковою умовою для прийняття (в даному випадку) слідчим суддею рішення про здійснений спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за відсутності підозрюваного (in absentia), якщо стосовно нього уповноваженим органом прийнято рішення про передачу його для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

У матеріалах клопотання прокурора наявна лише копія, як стверджує прокурор, письмової заяви ОСОБА_8 з цього питання. Однак, ураховуючи особливості цієї правової процедури та вирішальну важливість наявності цієї письмової заяви, без дослідження у судовому засіданні слідчим суддею оригіналу цієї письмової заяви не можливо стверджувати про її наявність, через що, на теперішній час, відсутнє належне підтвердження і стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_8 надав письмову згоду на проведення його обміну як військовополоненого.

За таких обставин, підстави для задоволення клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування відсутні.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Такі особливості встановлено у Главі 24-1 КПК України, у якій міститься ст. 297-1 КПК України, яка визначає загальні положення спеціального досудового розслідування, відповідно до ч. 1 якої, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч. З ст. 297-2 КПК У країни у клопотанні про здійснення спеціального досудового розслідування з підстави, передбаченої абзацом другим частини другої статті 297-1 цього Кодексу, зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на такі обставини; 4) матеріали, що підтверджують прийняття уповноваженим органом рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та факт обміну; 5) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

Разом із цим, із клопотання та доданих до нього документів вбачається, що правовою підставою для подання даного клопотання прокурором обрано саме абз. 2 ч. 2 ст. 297-1 КПК України, однак клопотання, в порушення вимог пунктів 1, 3 та 4 ч. З ст. 297-2 КПК України, не містить короткого викладу обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання (спростовано у пунктах 2.1. та 2.2. цих заперечень), викладу обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення (спростовано у пункті 2.3, цих заперечень), і посилання на такі обставини та матеріалів, що підтверджують факт обміну (спростовано у пункті 2.4. цих заперечень).

Також зазначають, що запровадження можливості здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) лише з підстави обміну особи, як військовополоненого в умовах воєнного стану, без урахування загальних принципів, сформульованих судом, становить порушення Конвенції.

Відтак, з боку національної влади мас бути виконаний обов`язок гараппваїи ^ 1 право;' підозрюваного, обвинуваченого бути присутнім у залі суду під час |Ш№и кримінального провадження, шляхом вжиття заходів для належного чином, щоб йому стадо відомо про дату, час і місце слухання, оскільки в протилежного випадку неможливо стверджувати, що він намагався ухилитися від судового або однозначно відмовився від свого права з`являтися в суді.

У своєму клопотанні прокурор зазначив, що ОСОБА_8 перебував під вартою, забезпечення чого здійснювалося працівниками ВЗДС Служби безпеки України.

Отже, про всі виклики для проведення процесуальних дій за його участю, в тому числі Для участі у судових засіданнях, ОСОБА_8 повідомлявся через відповідних посадових осіб Служби безпеки України, про що вказав сам прокурор.

Разом із цим, матеріали клопотання та додані до нього копії не містять жодних даних, підтверджених доказами, які б вказували на те, що ОСОБА_40 було повідомлено та/або проінформовано будь-яким іншим чином про подання та розгляд клопотання прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування, відтак неможливо стверджувати, що він намагається ухилитися від судового розгляду або однозначно відмовився від свого права з`являтися в суді.

Вручення відповідного клопотання прокурора адвокату та перекладання обов`язку щодо повідомлення ОСОБА_8 про дату», час і місце наступного судового розгляду зі сторони обвинувачення та/або слідчого судді, суду на захисника, не ґрунтується на прецедентній практиці ЄСПЛ та не відповідає завданням та загальним засадам кримінального провадження.

Захисники наполягають на тому, що на даний час, після того, як ОСОБА_8 перестали доставляти до суду, вони не мали можливості особисто поспілкуватися з ним та узгодити з ним спільну позицію у справі з метою захисту, що з урахуванням ст. 6 Конвенції та прецедентної практики ЄСПЛ вимагає вжиття з боку національної влади заходів, на забезпечення офіційного повідомлення особі про пастушці судові засідання.

Цим твердження та правовій позиції сторони захисту відповідають норми національного законодавства, а саме відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК У країни ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який, оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово^! окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Окрім цього, згідно з ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за. кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідувані або спеціальне судове провадження (in absentia), суд, окремо обґрунтовує! здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом засіб, дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до п з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Отже, вжиття всіх можливих передбачених законом заходів щодо дотри; прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя покладається не тільки на сторону обвинувачення але і на слідчого суддю, суд.

В даному кримінальному провадженні відсутні беззаперечні докази того, що ОСОБА_8 проінформований про те, що відбудеться розгляд кримінального провадження, у якому буде вирішуватися питання про спеціального досудового розслідування стосовно нього, що безумовно стосується та законних інтересів, У зв`язку з чим, неможливо дійти висновку про те, що ОСОБА_8 недвозначно відмовився від свого права приймати участь в слуханні справи.

Окрім цього, прокурором не доведено, що ОСОБА_8 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та що він, не маючи будь-яких перепон, свідомо ухиляється від явки до слідчого, прокурора або слідчого судці. Зауважують, що будь-яких припущень прокурора що ОСОБА_8 приховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності є недостатньо.

Таким чином, наразі у доданих прокурором до клопотання матеріалах, відсутні беззаперечні докази, з яких можна було б зробити висновок про те, що ОСОБА_8 свідомо переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Слід прийняти до уваги що існують обґрунтовані підстави вважати, що здійснення спеціального судового провадження на цій стадії може призвести до порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ОСОБА_8 буде позбавлений права захищати себе особисто, допитувати свідків, надавати суду пояснення в обґрунтування своєї правової позиції, тощо.

З урахуванням викладеного, вважають, що у задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000072 від 11.03.2021 належить відмовити.

Заслухавши пояснення прокурора, захисників, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000212 від 19 вересня 2016 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 КК України, ОСОБА_41 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 та ч.1 ст.258-3 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.258-5, ч.2 ст.258-5, ч.3 ст.258-5, ч.5 ст.191 КК України.

Про підозру у вчиненні даних кримінальних правопорушень ОСОБА_8 повідомлено 08 жовтня 2021 року. 02.09.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Строк досудового розслідування продовжений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 11.11.2021 до 12 місяців, тобто до 19.09.2022.

Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року строк досудового розслідування у кримінальному проводженні, що внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000212 від 19 вересня 2016 року продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 19 вересня 2022 року.

Згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року підозрюваному ОСОБА_8 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , із покладенням відповідних обов`язків строком на 60 днів.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_42 від 02 березня 2022 року (а.с.119 том 1), ОСОБА_8 оголошено в державний, міждержавний та міжнародний розшук, оскільки він залишив визначене місце проживання, скрився від слідства і місце його перебування органу досудового розслідування було невідомим.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 березня 2022 року за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_42 , що погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_43 , в порядку ч.6 ст.193 КПК України застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який 07.08.1954 народився у селі Почет, Абанського району, Красноярського краю, РРФСР, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , народного депутата України, підозрюваного у вчиненні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111 та ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 КК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2022 року застосовано до ОСОБА_8 , обраний згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 березня 2022 року запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою становив шістдесят днів та рахувався з часу фактичного затримання 12 квітня 2022 року о 18 годині 15 хвилин. Вказана ухвала була оскаржена та залишена в силі судом апеляційної інстанції.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2022 року продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.2583 КК України, терміном на 60 днів, тобто до 09 серпня 2022 року. Вказана ухвала була оскаржена та залишена в силі судом апеляційної інстанції.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2022 року продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 19 вересня 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2022 року продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме до 14 листопада 2022 року.

02 вересня 2022 року в порядку ст.290 КПК України повідомлено сторону захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження.

28.07.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо врегулювання процедури обміну осіб як військовополонених» № 2472-ІХ (далі - Закон). Законом передбачено можливість звільнення особи від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу засудженого для обміну як військовополоненого (ст. 84-1 КК України, п. 13-4 ч. 1 ст. 537 КПК України) або скасування запобіжного заходу та проведення спеціального досудового розслідування та судового розгляду за відсутності обвинуваченого (in absentia), якщо відносно нього уповноваженим органом прийнято рішення про передачу для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Відповідно до п. 28 ч. 1 ст. 3 КПК України особа, стосовно якої уповноваженим органом прийнято рішення про обмін як військовополоненого, - будь-яка особа, яка має процесуальний статус підозрюваного, обвинуваченого, засудженого та яка включена відповідним уповноваженим органом до списку для обміну як військовополонений.

19 вересня 2022 до Офісу Генерального прокурора з Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими надійшов витяг з протоколу № 222/КШ/П/4 від 17.09.2022 щодо прийняття рішення про затвердження списку для здійснення передачі військовополонених ворогів та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора.

Відповідно до витягу зі списку військовополонених ворогів, які планується для передачі державі-агресору, під № 1 рахується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, надійшла письмова згода підозрюваного ОСОБА_8 від 19.09.2022 на проведення його обміну як військовополоненого на громадян України, що перебувають у полоні в російській федерації.

20.09.2022 слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова скасовано підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та його звільнено з-під варти. ОСОБА_8 передано під нагляд співробітникам Служби безпеки України через Об`єднаний центр з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України, який функціонує при Службі безпеки України.

Згідно з відповіддю Координаційного штабу з питань поводження з військовопо-лоненими від 23.09.2022 № 222/КШ/2332, ОСОБА_8 , як військовоголоненого, 21.09.2022 передано представникам держави агресора, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20.09.2022.

Таким чином, уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного ОСОБА_8 для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Доводи сторони захисту про те, що відсутні достатні дані про те, що обмін ОСОБА_8 дійсно відбувся, а також те, що він перебуває в порядку обміну на території російської федерації є необґрунтованими, оскільки з відповіді Об`єднаний центр з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України чітко вбачається, що ОСОБА_8 , як військовополоненого 21.09.2022 передано представникам держави агресора і лише цей орган уповноважений надавати інформацію про проведення обміну.

Статтею 297-1 КПК України визначено, що спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого підозрюваним, стосовно якого уповноваженим органом прийнято рішення про передачу його для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Якщо у кримінальному провадженні повідомлено про підозру декільком особам, слідчий, прокурор вправі звернутися до слідчого судді із клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування лише стосовно тих підозрюваних, щодо яких наявні передбачені частиною другою цієї статті підстави, а стосовно інших підозрюваних подальше досудове розслідування у цьому самому кримінальному провадженні здійснюватиметься згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідно до положень ч.3 ст.297-2 КПК України визначено, що у клопотанні про здійснення спеціального досудового розслідування з підстави, передбаченої абзацом другим частини другої статті 297-1 цього Кодексу, зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на такі обставини;

4) матеріали, що підтверджують прийняття уповноваженим органом рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та факт обміну;

5) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

Відповідно до положень ст.297-4 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає мотиви задоволення або відмови у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування.

Якщо у справі декілька підозрюваних, слідчий суддя постановляє ухвалу лише стосовно тих підозрюваних, щодо яких існують обставини, передбачені частиною другою статті 297-1 цього Кодексу.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що підозра, яка вручена ОСОБА_8 є достатньо обґрунтована.

Так, обґрунтованість підозри прокурором доводиться: протоколом від 13.08.2014 наради під головуванням першого заступника Міністра енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_11 щодо можливих обсягів імпорту енергетичного вугілля для потреб ТЕС і ТЕЦ та вироблення цінової політики при здійсненні закупівель імпортної вугільної продукції; протоколом від 14.08.2014 наради під головуванням Міністра енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_14 з питань забезпечення енергогенеруючих компаній вугільною продукцією, в тому числі за рахунок імпорту, на якій вирішено рекомендувати ДПЗД «Укрінтеренерго» здійснити свої наміри щодо укладення контракту на імпорт в Україну у вересні-грудні 2014 з ПАР вугільної продукції; протоколом від 19.08.2014 засідання Антикризового енергетичного штабу під головуванням Віце-прем`єр-міністра України Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства, на якому Міненерговугіллю, Мінінфраструктури, Мінекономрозвитку, МЗС, НКРЕ доручено переглянути прогнозований баланс постачання палива на теплові електростанції з урахуванням економії та залучення всіх можливих джерел постачання і подати відповідні пропозиції для розгляду; листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 22.09.2014 №2/07-37-3649 на адресу Міністерства закордонних справ України щодо пошуку потенційних закордонних постачальників енергетичного вугілля, для недопущення енергетичної кризи, а також для диверсифікації джерел постачання вугілля; протоколом від 14.10.2014 наради під головування Міністра енергетики та вугільної промисловості Ю.Продана з питань забезпечення ТЕС ПАТ «Центренерго» імпортною вугільною продукції; службовою запискою в.о. комерційного директора комерційного ПАТ «Центренерго» ОСОБА_15 ; службовою запискою заступника директора комерційного з паливного забезпечення ПАТ «Центренерго» ОСОБА_16 про низькі запаси вугілля на складах ТЕС станом на 16.10.2014 та про необхідність пошуку додаткових джерел постачання вугілля на ТЕС; службовою запискою заступника комерційного директора ПАТ «Центренерго» ОСОБА_17 про низькі запаси вугілля на складах ТЕС станом на 26.10.2014; листом від 15.10.2014 на адресу ПАТ «Центренерго»; протоколом №80 засідання Кабінету міністрів України від 23.09.2014; стенограмою засідання Кабінету Міністрів України від 12.11.2014; листом-відповіддю НЕК «Укренерго» від 20.09.2021 та інфографіком про запаси вугілля антрацитової групи на ТЕЦ / ТЕС України протягом жовтня 2014 року - травня 2015 року; окремим дорученням Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 14.08.2014 № 01/25-1669; договором купівлі-продажу (контрактом) № SM-1307/44/1-84 від 19.08.2014, між ДПЗД «Укрінтеренерго» та компанією «Steel Mont Trading Ltd», про постачання 1 млн. тонн вугілля; листом компанії «Steel Mont Trading Ltd» від 14.11.2014; рішенням від 04.11.2014 Ради національної безпеки і оборони України; листом Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України від 04.11.2014 та рапорту від 04.11.2014; повідомленням ОСОБА_12 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України; протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_12 від 13.05.2015; постановою від 25.03.2016 про закриття кримінального провадження №0001230 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення; висновком експерта від 15.09.2021 № 82/4; протоколом огляду від 17.09.2021; висновком експерта від 24.09.2021 № 86/4; протоколом огляду від 19.09.2021; протоколом від 24.12.2014 за результатами проведення негласного розшукового заходу за контррозвідувальною справою № 500; листом-відповіддю Департаменту контррозвідки СБ України від 04.10.2021 №2/2/3-9337нт; протоколами від 09.06.2021 оглядів публікацій на електронному ресурсі мережі Інтернет; протоколом від 06.10.2021 огляду матеріалів кримінального провадження № 0000511 від 31.08.2015; листом-відповіддю Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 27.10.2015 №02/12-3123; протоколом від 16.12.2014; протоколами оглядів від 16.09.2021; наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 29.12.2014 №297-к/к про покладення виконання обов`язків генерального директора Державного підприємства «Луганськвугілля» на ОСОБА_31 ; наказами Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 28.11.2014 №237-к/к про припинення повноважень ОСОБА_32 виконуючого обов`язки директора ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова», та від 21.01.2015 № 09-к/к про призначення ОСОБА_32 виконуючим обов`язки директора ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова»; матеріалами реєстраційних справ ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова» та ДП «Луганськвугілля»; договором поставки вугілля №111/20 від 16.12.2014 між ПАТ «Центренерго» та ДП «Луганськвугілля»; договором поставки вугілля від 15.01.2015 №111/1 між ПАТ «Центренерго» та ДП «Луганськвугілля» в особі ОСОБА_31 ; договором поставки вугілля №111/7 від 30.01.2015 між ПАТ «Центренерго» та ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова»; протоколом від 04.10.2021 огляду руху коштів по рахункам ПАТ «Центренерго», ДП «Луганськвугілля», ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова» та інших; протоколами допитів ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_30 , ОСОБА_13 , щодо відомих їм обставин дефіциту вугілля у 2014-2015 рр., причин виникнення дефіциту, обставин укладання договорів, приводів, підстав та мети диверсифікації джерел постачання вугілля тощо; протоколами допитів свідків членів Ради національної безпеки і оборони України; протоколами допитів ОСОБА_33 щодо обставин перереєстрації ДП «Луганськвугілля» та укладання з ПАТ «Центренерго» договору поставки вугілля № 111/20 від 16.12.2014; висновком експерта від 19.10.2021 №96/4; висновком експерта від 19.10.2021 №93/4; висновком експерта №95/4 від 27.10.2021; висновком експерта № 99/4 від 27.10.2021, відповідно до якого ОСОБА_23 бере участь у розмові, зафіксованій у аудіозаписі на оптичному диску № 12499; висновком експерта № 107/4 від 29.10.2021; висновком експерта № 481/1 від 27.09.2021; висновком експерта від 25.11.2021 №491/1; наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014 № 841 «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях»; наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 16.12.2014 № 877 «Про внесення змін до додатку наказу від 25.11.2014 № 841»; наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 22.01.2015 №30 «Про внесення змін до Переліку державних підприємств, установ, організацій та об`єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля здійснює управління корпоративними правами держави, станом на 19.11.2014, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції»; актами приймання-передачі партій вугільної продукції, актами звіряння по кількості та якості, посвідченнями про якість вугілля, актами приймання палива за кількістю зважування, накладними; матеріалами тимчасових доступів та вилучення документів та інформації в банківських установах щодо руху коштів, їх обготівкування тощо.

У п.п.126, 127 Рішення ЄСПЛ (справа Кавала проти Туреччини) Суд зазначив, що для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий відповідно до пункту 1 (с) статті 5 не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою (див. Броган та інші проти Сполученого Королівства, 29 листопада 1988 р., § 53, серія A № 145-B). Факти, які викликають підозру, не повинні бути такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування (див. Мюррей проти Сполученого Королівства, 28 жовтня 1994, § 55, серія A № 300-A). Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежатиме від усіх обставин (див. Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства, 30 серпня 1990 р., § 32, серія A № 182; див. також Ільгар Мамедов проти Азербайджану, № 15172/13. Відповідно, оцінюючи «обґрунтованість» підозри, Суду необхідно дати можливість встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої пунктом 1 (с) статті 5. Отже, уряд, відповідач повинен надати хоча б деякі факти чи відомості, здатні задовольнити Суд, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину (там само, п. 34).

Слідчий суддя вважає, що наведеними вище доказами прокурор підтверджує, що ОСОБА_8 , як народний депутат України є особою, яка була задіяна до переговорів із представниками вищого політичного керівництва російської федерації з приводу поставки вугілля до України з території так званих ДНР і ЛНР, до забезпечення поставки вугілля з цих територій на територію Україні, оплати цього вугілля. Слідство також наводить докази контактів підозрюваного із іншими особами, які також є підозрюваними у цьому провадженні і які, як службові особи, на думку слідства, можливо вчинили інкриміновані діяння за попередньою змовою групою осіб в тому числі із підозрюваним ОСОБА_8 .

А тому, на думку слідчого судді, наведені прокурором докази дійсно підтверджують наявність фактів та відомостей, які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_8 , можливо, вчинив інкриміновані правопорушення у групі з іншими особами

При цьому слідчий суддя не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що така підозра ґрунтується на частині доказів, які не стосуються безпосереднього підозрюваного ОСОБА_8 , частина доказів з іншого кримінального провадження, на яке посилається прокурор, не підтверджує винуватість підозрюваного, а інша частина доказів, на їх думку отриманні з порушенням КПК України.

При цьому слідчий суддя зазначає, що навіть на стадії завершення досудового розслідування, слідчий суддя не має права вдаватися у детальний аналіз вказаних доказів, надавати їм оцінку, в тому числі перевіряти чи їх достатньо для доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих дій, чи в повній мірі спростувати наведені прокурором докази. Слід врахувати, що до клопотання долучено лише частину доказів, які прокурор вважав необхідним для підтвердження обґрунтованості підозри і саме на цій стадії слідчий суддя не має можливості дослідити усі докази зібрані слідством.

Також на думку слідчого судді, на цій стадії процесу не можна перевірити докази на предмет недопустимості з підстав наведених захисниками, виходячи з наступного.

Дійсно, відповідно до положень ч.1, 4 ст.87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Відповідно до положень п.24 ч.1 ст.23 КПК України визначено, що судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Розділ судове провадження у суді першої інстанції (Розділ ІУ) починається із стадії підготовче провадження.

Отже, слідчий суддя не наділений повноваженнями на цій стадії вдаватися до детальної перевірки доказів, якими прокурор обґрунтовує підозру, а також перевіряти ці докази на предмет допустимості.

Зокрема, на цій стадії слідчий суддя не повинен вивчати ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових дій), оскільки виходячи із практики Верховного Суду процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) мають відкриватися стороні захисту на стадії досудового розслідування в порядку, передбаченому в ст.290 КПК України. При цьому у рішенні від 16.10.2019 у справі №640/6847/15-к. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що процесуальні документи про надання дозволу на проведення НСРД не є самостійним доказом. Відповідно до ст.84 КПК доказами є фактичні дані, отримані в передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя й суд установлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. А процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для проведення НСРД, не є документами в розумінні ч.2 ст.99 КПК, оскільки не містять зафіксованих і зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб. Отже, процесуальні документи про дозвіл на проведення НСРД (у тому числі й відповідна ухвала слідчого судді) повинні досліджуватися під час розгляду справи в суді з метою оцінки допустимості доказів, здобутих у результаті НСРД. Тому ВП ВС у постанові від 16.10.2019 вказала на те, що суди не можуть автоматично виключати такі протоколи НСРД лише з підстав, що нема дозвільних документів на їх проведення в матеріалах справи, не з`ясувавши спочатку причини їх відсутності.

А тому, з цих підстав доводи захисників та підозрюваного про відсутність доказів вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих дій та недопустимість частини доказів, на які посилається прокурор (протоколів НСРД) через відсутність у матеріалах клопотання копії таких процесуальних документів, які підтверджують законність обмеження конституційних гарантій підозрюваного, не приймаються до уваги слідчим суддею, оскільки на цій стадії слідчий суддя не перевіряє достатність доказів, які підтверджують винуватість особи у скоєнні інкримінованих дій, а лише вивчає достатність фактів та відомостей для підтвердження обґрунтованості підозри. Наданих прокурором доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про те, що існує достатньо фактів і відомостей, які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_8 , можливо, вчинив інкриміновані правопорушення. Що стосується питання недопустимості доказів отриманих у процесі використання негласних слідчих (розшукових) дій, в тому числі отримання доказів у результаті проведення контррозвідувальних заходів то ці питання мають перевірятися під час судового провадження.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що подане клопотання відповідає положенням ч.3 ст.297-2 КПК України, а тому його слід задовольнити і надати дозвіл органу досудового розслідування на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111 та ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 Кримінального кодексу України.

При цьому слідчий суддя вважає, що вказане клопотання подано до Личаківського районного суду м. Львова з дотриманням правил підсудності виходячи з наступних обставин.

Статтями 297-1-297-5 КПК України не визначено конкретно до якого суду подається клопотання про надання дозволу на проведення спеціального досудового розслідування, але ч.1 ст.297-1 КПК України зазначено, що спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.132 КПК клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Аналогічні вимоги щодо подання відповідних клопотань також передбачені іншими статтями КПК, зокрема, ч.1 ст.184, ч. 1 ст.192, ч.2 ст.199, ч.1 ст.201 КПК.

У чинному кримінальному процесуальному законі визначено органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні структурні підрозділи державних установ - слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

Так, відповідно до постанови заступника Генерального прокурора від 01.10.2021 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року доручено Головному слідчому управлінню Державного бюро розслідувань.

Підозрюваний ОСОБА_8 , як службова особа, народний депутат України звинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111 та ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 Кримінального кодексу України і розслідування вказаного провадження було доручено слідчим першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних проваджень у сфері службової діяльності. В послідуючому, постановою начальника Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 12.05.2022 року для розслідування цього провадження створено міжвідомчу слідчу групу до складу якої увійшли слідчі ДБР та СБУ і старшим слідчої групи визначено начальника 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України, разом з тим, постановою прокурора орган досудового розслідування не змінювався і ним залишається Головне слідче управління Державного бюро розслідувань, а безпосереднє розслідування даного кримінального провадження здійснюють слідчі першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних проваджень у сфері службової діяльності.
П. 17 ч.1 ст.33 КПК України визначено, що слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу Державного бюро розслідувань, органу Бюро економічної безпеки України, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Перший відділ Управління з досудового розслідування кримінальних проваджень у сфері службової діяльності Державного бюро розслідувань у силу положень п.17 ч.1 ст.33 КПК України є слідчим підрозділом. Згідно наказів Директора Державного бюро розслідувань від 01.03.2022 року № 120-дск; від 04.03.2022 року № 121-дск та від 15.03.2022 року № 124-дск, місцем знаходження першого та другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних проваджень у сфері службової діяльності, які здійснюють досудове розслідування цього провадження, а також першим відділом Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Державного бюро розслідувань визначено місце знаходження Територіального управління Державного бюро розслідувань (з дислокацією у м. Львові) м. Львів, вул. Кривоноса, 6, що підпадає під юрисдикцію Личаківського районного суду м. Львова.

А тому дане клопотання подано із дотриманням положень ст.ст.33, 132, 199 КПК України до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова.

Окрім цього,слідчий суддя враховує, що за зверненням захисників у цьому ж кримінальному провадженні питання порушення правил підсудності при зверненні з клопотанням про забезпечення заходів кримінального провадження до слідчих суддів Личаківського районного суду м. Львова вже розглядалося Верховним Судом, і 9 червня 2022 року колегія суддів Верховного Суду у своїй ухвалі дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання сторони захисту та направлення клопотання прокурора ОСОБА_3 для розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

Cлідчий суддя погоджується із доводами сторони захисту про те, що Велика Плата Верховного Суду та Верховний Суд притримуються позиції, що під час вибору та застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, однак Суд наголошує на необхідності застосування останньої правової позиції.

Тому у питанні визначення підсудності розгляду клопотань, які подаються органом досудового розслідування до слідчого судді, в тому числі і в цьому провадженні слід застосувати останню правову позицію Верховного Суду, висловлену в ухвалі 27 вересня 2022 року ( справа № 761/15462/22,провадження № 51- 2895 впс 22).

Так, у вказаній ухвалі Верховний Суд зазначив, що згідно до частини 4 статті 615 КПК скарги на будь-які рішення, дії чи бездіяльність прокурора, слідчого, прийняті або вчинені ним на виконання повноважень, визначених цією статтею, можуть бути подані до суду. Їх розгляд здійснює слідчий суддя того суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеного до нього суду, що може здійснювати правосуддя, або іншого cуду, визначеного в порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до частин 1, 4 статті 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» систему ДБР складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи.
Органом досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 є Головне слідче управління Державного бюро розслідувань. У складі Головного слідчого управління Державного бюро розслідування діють, зокрема, перший та другий відділи Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, а також перший відділ Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями.
Наказами Директора Державного бюро розслідувань від 1 березня 2022 року№ 120?дск, від 04 березня 2022 року № 121-дск та від 15 березня 2022 року № 124?дск у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану місцем здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях вказаними відділами визначено Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, яке знаходиться в межах територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова.
Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що подання Київського апеляційного суду необхідно задовольнити, а матеріали провадження за заявою захисника ОСОБА_44 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , про відвід старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від участі у кримінальному провадженні № 0000212 направити з Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду до Личаківського районного суду м. Львова.
Окрім цього, слідчий суддя також звертає увагу, що у цьому ж провадженні захисник підозрюваного неодноразово в порядку ст. 303 КПК України подавала скарги на бездіяльність слідчих та прокурорів до слідчих суддів Личаківського районного суду м. Львова, які ними розглядалися. Також у цьому ж провадженні слідчими суддями Личаківського районного суду м. Львова розглядаються питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження до іншого підозрюваного, з врахуванням положень щодо підсудності розгляду таких питань.

А тому з врахуванням наведених обставин, доводи сторони захисту про порушення прокурором положень КПК України при зверненні до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова із даним клопотанням є необґрунтованими.

Керуючись вимогами статей 297-1 - 297-4, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Надати дозвіл органу досудового розслідування на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111 та ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 Кримінального кодексу України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 15 листопада 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1