Дата документу 15.11.2022 Справа № 333/7043/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1276/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/7043/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Запоріжжя, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 03.09.2021 року приблизно о 15 год. 47 хвилин, будучи особою, яка протягом року була засуджена за ч.1 ст.309 КК, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, в порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих мотивів, з метою задоволення особистих потреб, знаходячись поблизу будинку №1 по вул.Шенвізькій в м.Запоріжжя, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбала згорток з вмістом кристалічної речовини, де того ж дня, одразу на вказаному місці була зупинена працівниками поліції, які під час проведення огляду місця події в період часу з 16 год. 10 хв. до 16 год. 34 хв. виявили та вилучили у останньої вказаний згорток з вмістом кристалічної речовини, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он (PVP), загальна маса якої складає - 0,7150 г, в перерахунку на основу, яку віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, яку ОСОБА_8 зберігала при собі для особистого вживання без мети збуту.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею. Їй призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК шляхом часткового приєднати невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08.02.2021 року остаточно призначено покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачена просила вирок суду змінити та призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі. Свої вимоги мотивувала тим, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що вона є особою з інвалідністю 3 групи, має мати похилого віку, яка потребує її допомоги, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, повністю визнала свою вину, щиро розкаялася, знаходячись в слідчому ізоляторі добровільно пройшла курс лікування від наркозалежності.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію обвинуваченої та її захисника, які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_8 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка її діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_8 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Що стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченої, про те, що призначене їй покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про її особу внаслідок суворості і є явно несправедливим, то вони не можуть вважатися обґрунтованими.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

З огляду на викладене, справедливість розглядається як рівновага між злочином і наслідками для особи, що вчинила це діяння, тобто між поганим вчинком і покаранням.

Таким чином, на несправедливість покарання має вказувати істотна (очевидна) диспропорція (порушення рівноваги) між визначеним судом видом та розміром покарання, і видом та розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням усіх обставин, що повинні враховуватись при призначенні покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до нетяжких злочинів, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та визнання вини. Водночас обставин, які б обтяжували покарання, у цьому кримінальному провадженні, встановлено не було.

При цьому судом також обґрунтовано прийнято до уваги дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка раніше була судима за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК до покарання у виді обмеження волі. При цьому ОСОБА_8 було звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК. Однак обвинувачена не виконала умов випробування, не виправдала довіри та в період іспитового строку вчинила новий злочин у сфері обігу психотропних речовин у даній справі, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано визначив обвинуваченій остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК. Такі обставини, на переконання судової колегії, свідчать про відсутність у обвинуваченої готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Не перебування обвинуваченої на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, повне визнання нею своєї вини та щире каяття вже були враховані судом першої інстанції та такі обставини дали суду право призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк, що є мінімально можливим за санкцією ч.2 ст.309 КК. Інші обставини, на які посилалася обвинувачена в своїй апеляційній скарзі, не можуть істотно вплинути на вирішення питання про призначення покарання.

Твердження обвинуваченої про добровільне проходження нею лікування від наркозалежності до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах провадження відсутні такі дані. Не надано таких доказів стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

На переконання колегії суддів, призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, не зможе достатньою мірою внести необхідні корективи у соціально-психологічні характеристики обвинуваченої, нейтралізувати негативні криміногенні настанови та виховати у обвинуваченої законослухняність та повагу до положень закону, тобто досягти такої мети покарання як виправлення.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав, які вказували б на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі обвинуваченої через суворість, та погоджується з визначеним видом і розміром призначеного покарання, оскільки врахуванню підлягали всі наявні у кримінальному провадженні обставини, а також факт неможливості виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.

Відтак, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни судового рішення не допущено, то апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою, - в той самий с трок з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4