Провадження №1-кс/369/2134/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001095 від 25.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 22.04.2021 близько 16 години 00 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), маючи прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, поблизу будинку №14 по вул. Європейській, де із висловленням погрози застосування фізичного насильства, яке не є небезпечними для життя та здоров`я потерпілої, відкрито шляхом ривка, заволодів жіночою сумкою, в якій знаходились ключі від автомобіля марки «БМВ» н.з. НОМЕР_1 , належні потерпілій ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи при собі ключі від вище зазначеного автомобіля, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Азербайджан, громадянин Азербайджану, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Крім цього у відповідності до вимог п. 3 ч.1 ст. 276, ч. 1 ст.278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором, гр. ОСОБА_5 було оголошено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 , іншими доказами в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 186 КК України карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду,

- незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Аналізуючи ризик переховування в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- так, 26.11.2021 підозрюваного ОСОБА_5 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 було повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування. На протязі тривалого часу сторона захисту зловживала своїм правом на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, затягуючи процес ознайомлення. При цьому сам підозрюваний ОСОБА_9 не зявлявся до слідчого на виклики для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Неодноразово орган досудового розслідування звертався до суду з клопотанням про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. При цьому останнього разу 13.09.2022 підозрюваний ОСОБА_9 зателефонував слідчому у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , та повідомив, що він знаходиться в лавах ЗСУ, не надавши ніякої інформації про частину, в якій несе службу та жодної інформації про нібито службу в ЗСУ.

06.09.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області (справа №369/7873/22) підозрюваного ОСОБА_5 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 було обмежено в ознайомленні з матеріалами досудового розслідування та встановлено строк ознайомлення до 19.09.2022. Слід зазначити, що ні підозрюваний ОСОБА_9 , ні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не прибули. Тобто сторона захисту свідомо уникала явки не тільки до органу досудового розслідування, а й до суду.

Крім того, 14.11.2022 до канцелярії відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшла відповідь на запит (№4403 від 30.09.2022) про те, що ОСОБА_9 на військовому обліку не перебуває.

Наразі місце знаходження ОСОБА_5 органу досудового розслідування не відоме.

Враховуючи ці обставини, існує реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду задля.

Реальним є і ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки потерпілою у даному кримінальному провадженні є колишня співмешканка ОСОБА_5 , з якою він проживав на протязі року, а свідком по даній справі є матір потерпілої ОСОБА_10 , яка також 22.04.2021 зверталася із письмовою заявою до поліції щодо погроз з боку Мусаєва рашада ОСОБА_11 . До того ж ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, поєднаному із погрозою застосування насильства, тому оцінюючи даний ризик з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що в справі «Тхелідзе проти Грузії» Суд підкреслив, що «пасивна реакція правоохоронної системи на насильство чоловіка до жінки сприяє подальшому поширенню цього явища. Тож держава повинна нести відповідальність».

Крім того, у справі №2/2003 «A.T. проти Угорщини» Комітет CEDAW послався на свою Загальну рекомендацію №19 та визначені в ній принципи, зауваживши, що «права жінки як людини на життя, фізичну та душевну цілісність не можуть розглядатись як другорядні порівняно з іншими правами, у тому числі права власності та права на особисте життя», Комітет визнав Угорщину винною у порушенні права скаржниці на безпеку особи. Висловлюючи занепокоєння з приводу «стійкості глибоко вкорінених традиційних стереотипів щодо ролі та обов`язків жінок у родині», Комітет підкреслив, що «традиційне ставлення, відповідно до якого жінки мають підкорятися чоловікам, сприяють насильству проти жінок».

Підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_12 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та злочину, який спричинив загибель людини.

За таких обставин орган досудового розслідування приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів передбачених КПК України, а ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 ., слідчий просила суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження №0001095 від 25.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Азербайджан, громадянин Азербайджану, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Крім цього у відповідності до вимог п. 3 ч.1 ст. 276, ч. 1 ст.278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором, гр. ОСОБА_5 було оголошено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинити дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
Слідчий у клопотанні зазначив, що підозрюваний переховується від слідства, а також місце знаходження підозрюваного встановити не можливо.
В матеріалах, які були долучені до клопотання, відсутні докази, що органом досудового розслідування здійснювався розшук підозрюваного, а також, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування, оскільки в матеріалах долучених до клопотання відсутні докази про направлення та вручення підозрюваному повісток про виклики до слідчого, прокурора.
Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що на даний час відсутні підстави для надання дозволу на затримання підозрюваного, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 188-190, 309 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001095 від 25.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення або отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1