Справа № 686/2615/23
Провадження № 1-кс/686/2344/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кузьмин Красилівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, на утриманні малолітня дитина, раніше судимого,

у кримінальному провадженні № 0000286,

встановив:

20.03.2023 року старший слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Окружної прокуратури м.Хмельницького ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, посилаючись на те, що строк перебування підозрюваного під вартою закінчується 25.03.2023 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим. При цьому, визначені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий також зазначив, що « досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , точної дати та часу досудовим слідством не встановлено, за невстановленою адресою, у невстановлений спосіб, умисно, незаконно придбав ручну гранату дистанційної дії типу «Ф-1», яка є складовою частиною бойових припасів, яка споряджена зарядом вибухової речовини та відноситься до бойових припасів.

Тоді ж, достовірно знаючи, що вказаний предмет є бойовою ручною гранатою типу «Ф-1», при цьому не маючи передбаченого Законом дозволу на право придбання, зберігання та носіння бойових припасів, ОСОБА_6 , умисно, незаконно обернув її у своє володіння і приніс до місця проживання, а саме до квартири АДРЕСА_3 , тим самим умисно переніс вказаний боєприпаси, без передбаченого законом дозволу, безпосередньо при собі до свого місця проживання, де умисно незаконно зберігав приблизно до 19 год. 15 хв. 24.01.2023 року.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_6 24.01.2023, близько 19 год. 15 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , безпричинно, умисно, маючи при собі ручну гранату дистанційної дії типу «Ф-1», яку приніс із собою, з метою вчинення хуліганських дій та нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття, діючи умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, проявляючи особливу зухвалість, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства та існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний хуліганський умисел, достовірно знаючи, що вказана граната відноситься до категорії бойових припасів, утримуючи спусковий важіль гранати, стиснувши запобіжну чеку, витягнув її за кільце із запалу, умисно кинув зазначений предмет з балкону квартири, який знаходиться на п`ятому поверсі, на прибудинкову ділянку місцевості будинку АДРЕСА_4 , на відстані приблизно 9,5 метрів від вказаного будинку, в напрямку будинку АДРЕСА_5 , внаслідок чого відбувся вибух гранати, такими умисними діями ОСОБА_6 створив реальну загрозу для життя та здоров`я громадян.

Окрім цього, за наслідками вчинення вказаних протиправних дій, було пошкоджено водійське та заднє ліве вікно автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107», д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 1000 грн., двері та скло багажника автомобіля марки «Volkswagen» моделі «PassatB6», д.н.з. НОМЕР_2 , чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 5000 грн., два склопакети вікна квартири АДРЕСА_6 , чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 2000 грн., склопакет квартири АДРЕСА_7 , чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 1000 гривень.

Своїми умисними діями, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.296 КК України.

25 січня 2023 року ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України.

25 січня 2023 року, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до ст.ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Ухвалою слідчої судді Хмельницького міськрайонного суду від 27.01.2023, ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 25.03.2023 року включно.

20 березня 2023 року керівником Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_11 строк досудового слідства продовжено до трьох місяців, тобто до 25.04.2023 року включно.

Враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України, а також те, що керівником Окружної прокурати міста Хмельницького продовжено строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження до трьох місяців, слідчий у клопотанні просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили з приводу задоволення клопотання слідчого, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт або зменшити розмір застави, визначеної як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, дослідивши надані матеріали та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п.5 ч.2 ст.183 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Встановлено, що у провадженні Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 від 24.01.2023 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

25.01.2023 р. ОСОБА_6 був затриманий, в порядку ст.208 КПК України, фактичний час затримання - 01 год. 10 хв. 25.01.2023 р.

25.01.2023 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Твердження сторони захисту щодо відсутності доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки на даній стадії досудового розслідування оцінка такої обґрунтованості робиться виходячи з наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а представлені слідчим докази (протоколи прийняття заяв про вчинення кримінального правопорушення: у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 24.01.2023 р., у ОСОБА_9 від 25.01.2023 р., у ОСОБА_12 від 10.02.2023 р.; протоколи оглядів місця події від 24.01.2023 р., від 25.01.2023 р. та від 10.02.2023 р.; протоколи допитів потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 25.01.2023 р. та ОСОБА_12 від 10.02.2023 р.; акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №23 від 24.01.2023 р.; протоколи допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 24.01.2023 р., ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 25.01.2023 р.; протокол затримання ОСОБА_6 від 25.01.2023 р.; протоколи проведення слідчих експериментів: із підозрюваним ОСОБА_6 та із свідками ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 від 25.01.2023 р.; протокол обшуку від 24.01.2023 р., висновки експертів №СЕ-19/123-23/1339-ФХВР від 06.02.2023 р., № СЕ-19/123-23/1332-ВТХ від 03.03.2023 р. та інші матеріали кримінального провадження), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення кримінальних правопорушень, не встановлено.

При цьому слідчий суддя керується поняттям «обґрунтованості підозри», яка сформована практикою Європейського суду з прав людини та яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Зокрема, у своїх рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення. При цьому факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження.

Тобто, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2023 р. відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 25.03.2023 року включно.

Постановою керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького від 20.03.2023 р. було продовжено до трьох місяців, тобто до 25.04.2023 р., строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000286.

На даний час продовжують існувати визначені ст.177 КПК України та наведенні в клопотанні слідчого ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Так, з досліджених у судовому засіданні матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду й надалі існує, оскільки опинившись на волі, підозрюваний може потенційно переховуватись від органів досудового розслідування, суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, на даний час свідки у цьому провадженні судом не допитані, а тому продовжує існувати ризик незаконно впливу на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни наданих свідчень або відмови від надання показань в подальшому. При оцінці наявності зазначеного ризику слідчим суддею врахована встановлена КПК процедура отримання показань від осіб, які є свідками, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримують шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засідання (ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст.95 КПК України). Отже ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від свідків.

Також, на думку слідчого судді, обставини вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 , та дані, які характеризують його особу, зокрема, те, що він є раніше судимою особою, дозволяють дійти до висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 раніше судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, родину дружину, з якою проживає у цивільному шлюбі, батьків, на утриманні малолітню дитину.

Проте, вказані обставини не спростовують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є такими, що давали б можливість слідчому судді застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими для вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, впливу на свідків або вчинення іншого кримінального правопорушення. Відсутні й відомості щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Більш того, стороною захисту не доведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при застосуванні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

Таким чином, зважаючи на те, що заявлені ризики, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, ризики переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати та вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою, враховуючи усі визначенні ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , адже лише такий найсуворіший запобіжний захід, на даний час, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Інший, більш м`який запобіжний захід, в тому числі й особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт, навіть із покладенням додаткового обов`язку у вигляді носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів, та зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також незаконно впливати на свідків, зокрема, й за допомогою засобів телефонного зв`язку, або особисто впливати й на тих свідків, які проживають разом з підозрюваним, при цьому слідчим суддею враховуються також та обставина, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів саме за місцем свого проживання.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного з метою уникнення вищевказаних ризиків.

Саме застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на думку слідчого судді, забезпечує виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. А тому, надані стороною захисту пояснення у судовому засіданні про відсутність у ОСОБА_6 намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, слідчий суддя до уваги не бере, оскільки саме для запобігання вказаним ризикам і був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, у зв`язку із цим, слід вважати дієвим заходом. Слідчим суддею також відхиляється аргумент сторони захисту відносно того, що на даний час відсутній ризик впливу на свідків, які вже допитані та із якими вже проведені слідчі експерименти в рамках кримінального провадження, досудове розслідування у якому вже знаходиться на стадії завершення, з тих підстав, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від свідків.

Слідчий суддя критично сприймає аргумент захисника щодо тієї обставини, що слідчим порушено строк звернення із клопотанням про продовження строку тримання під вартою, оскільки слідчим такий строк, який визначено у ч.1 ст.199 КПК України, було дотримано. Крім того, навіть у випадку, якби слідчим вказаний строк дотримано не було б, це не могло б бути підставою для відмови у розгляді цього клопотання та відмови в продовженні строку тримання особи під вартою, оскільки чинний КПК України не передбачає означених підстав для повернення клопотання слідчого або відмови у задоволенні клопотання із вказаних підстав, більш того, ч.4 ст.199 КПК України визначає, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали.

Не може бути прийнято до уваги посилання захисника на те, що у кримінальному провадженні проведенні всі необхідні слідчі дії, а необхідність проведення незначних експертиз не може слугувати підставою для продовження строку досудового розслідування та, відповідно, й строку тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено правомірно, в зв`язку з тим, що додатковий строк був необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, зокрема, й отримання висновків експертів, і проведення процесуальних дій, які не могли бути завершені раніше з об`єктивних причин.

Підстав для зменшення розміру застави, як альтернативи обраному запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено. При цьому слідчим суддею враховуються обставини, передбаченні ст. 178 КПК України, зокрема, майновий та сімейний стан ОСОБА_6 , відсутність у нього офіційного працевлаштування, репутація ОСОБА_6 та наявність у нього судимості, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан його здоров`я, ризик повторення протиправної поведінки. До того ж, вказані обставини вже були враховані слідчим суддею під час застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 27.01.2023 р., були й вказані обставини предметом дослідження в ході перегляду апеляційною інстанцією рішення слідчого суді, крім того, стороною захисту не доведено, що змінилися обставини, які були взяті до уваги при визначенні розміру застави в ході продовження строку тримання підозрюваного під вартою. До того ж, стороною захисту не надано будь-яких доказів того, що матеріальна спроможність членів родини ОСОБА_6 не дозволяє внести заставу у тому розмірі, який був визначений слідчим суддею. Тому, слідчим суддею відхиляються, як неспроможні, наведені аргументи сторони захисту про те, що попередньо визначений розмір застави в сумі 134200 грн., яка визначена не в максимальному розмірі, з передбаченого ч.5 ст.182 КПК України, є таким, що завідомо непомірний для ОСОБА_6 , крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. На даний час, належні правові підстави для зменшення розміру застави, визначеної як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у слідчого судді відсутні.

Враховуючи викладене, строк тримання під вартою ОСОБА_6 слід продовжити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме по 25.04.2023 року включно.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою по 25 квітня 2023 року включно.

У разі внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2023 року в розмірі 134200 грн., покласти на підозрюваного ОСОБА_6 зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, та продовжити по 25.04.2023 року включно термін дії покладених на ОСОБА_6 цією ж ухвалою обов`язків:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні щодо обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України, у випадку наявності.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала діє по 25 квітня 2023 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя