У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Оленівка Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000421.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29.04.2023 р. з визначенням застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 67 100 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки прокурором не доведено обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Зазначає, що обов`язковою ознакою хуліганства є вчинення таких умисних дій, що супроводжуються особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, проте у чому полягає особлива зухвалість в діях ОСОБА_5 , ні органами досудового розслідування, ні слідчим суддею не зазначено, а додані до клопотання докази не доводять цих обставин, оскільки, жоден з них не вказує на невмотивованість дій підозрюваного та його безпричинність, а також на грубе порушення громадського порядку з особливою зухвалістю. Відсутні й докази того, що підозрюваним застосовувалась вогнепальна зброя, що є обов`язковою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Підозрюваний має статус внутрішньо-переміщеної особи, за місцем реєстрації в с. Оленівка Миколаївського району не проживає, оскільки житло повністю знищено через бойові дії, мешкає з вітчимом та матір`ю, неофіційно працює, що в сукупності свідчить про можливість обрання менш суворого запобіжного заходу.

Крім того, ступінь ризиків на які посилається слідчий суддя в ухвалі не дають підстав вважати, що належна поведінка підозрюваного може бути забезпечена виключно застосуванням найбільш суворого запобіжного заходу.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000421 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 01.03.2023 р. близько 16.50 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на відкритій місцевості у громадському місці, а саме: на вулиці біля житлового будинку № 99 по вул. Чкалова в м. Миколаєві, вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, ззовні схожого на зброю за таких обставин.

У вказаний час ОСОБА_5 коли вийшов з місця свого проживання, з кв. АДРЕСА_3 , та опинився на відкритій місцевості, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці, незважаючи на наявність поблизу інших житлових будинків та дитячого ігрового майданчику, поряд з яким перебували діти, а саме: неповнолітній ОСОБА_8 2008 року народження, та малолітній ОСОБА_9 2012 року народження, маючи умисел на вчинення хуліганства з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та проявилось у нахабному та зневажливому ставленні до норм громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності та те, що його дії під час воєнного стану можуть стати підставою для хаотичного та стурбованого настрою громадян, маючи при собі предмет, зовні схожий на зброю, усвідомлюючи, що від його дій можуть постраждати сторонні особи, безпідставно здійснив 1 постріл у повітря.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_5 порушено право мешканців вказаного будинку та сусідніх будинків на спокій, нормальний відпочинок громадян, уклад життя в присутності малолітнього та неповнолітнього потерпілого в умовах збройної військової агресії.

01.03.2023 р. в порядку ст. ст. 208-211, 213 КПК України ОСОБА_5 затримано, та 02.03.2023 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що наявні ризики передбачені 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, особу підозрюваного, який раніше не судимий, неодружений, дітей на утриманні не має, не працює, має задовільний стан здоров`я, проживає в кв. АДРЕСА_3 з матір`ю та відчимом-інвалідом 3 групи, як внутрішньо-переміщена особа, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема, дані протоколів огляду місця події від 01.03.2023 р., допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 01.03.2023 р., допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 та малолітнього потерпілого ОСОБА_9 від 01.03.2023 р. та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, є обґрунтованою, і дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Отже, доводи захисника про те, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень необґрунтована, є безпідставними та спростовуються наданими матеріалами.

При цьому на даному етапі провадження апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно наданих матеріалів клопотання слідчого є ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існують та підтверджуються тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, проживає за незареєстрованим місцем мешкання з батьками, які не зможуть гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з огляду на те, що ОСОБА_5 діяв у мовах воєнного стану, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, застосував зброю, є особою працездатного віку, однак офіційно не працює, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання наявні ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Окрім того, підозрюваному ОСОБА_5 відомі особи свідків у даному кримінальному провадженні, що не виключає можливості незаконного впливу на них для уникнення кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні.

За наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.03.2023 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3