Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-в/733/1/23
Єдиний унікальний №733/249/16-к
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2023 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 та

секретаря ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня заяву ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення його до виконання по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 304, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 304, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 357 КК України,

установив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що отримати виконавчий лист та пред`явити до виконання протягом трьохрічного строку він не зміг, так як 2018-2021 років він неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в медичних лікувальних закладах. Крім того, матеріали кримінального провадження стосовно засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з 2016 року по 2020 рік знаходились на розгляді в Апеляційному та Верховному Суді у зв`язку з розглядом апеляційних та касаційних скарг, заяв за нововиявленими обставинами.

Потерпілий ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 не з`явилися, які про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися через органи виконання покарань.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Статтею 533 КПК України встановлено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 535 КПК України,у разі, якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Відповідно до положень статей 537, 539 КПК України, під час виконання вироків суд, який ухвалив вирок, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як убачається з виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 направлявся до ДУ «Інститут урології НАМН України» 20 лютого 2018 року та вибув 20 березня 2018 року.

Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3765 ОСОБА_4 перебував на лікуванні в Центральному госпіталі МВС України з 10 квітня 2019 року по 26 квітня 2019 року.

Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1902 ОСОБА_4 перебував на лікуванні в Центральному госпіталі МВС України з 13 лютого 2020 року по 02 березня 2020 року.

Із виписки з історії хвороби № 1606/21 убачається, що ОСОБА_4 перебував на лікуванні в ДУ «Інститут серця міністерства охорони здоров`я України» з 09 березня 2021 року по 12 березня 2021 року.

Так, судом установлено, вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 304, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна; ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 304, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна; ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років без конфіскації майна.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2017 року вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишено без змін.

Також стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_4 300 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Перелік поважних причин законодавчо не визначений, їх наявність чи відсутність суд розцінює у кожній конкретній ситуації за своїм внутрішнім переконанням. При цьому, поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасної реалізації сторонами своїх процесуальних прав.

У справі «Пономарьов проти України» (03 квітня 2008 року) Європейський суд з прав людини, встановив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки, визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Положення ст. 129-1 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

За загальними правилами поважні причини пропуску строку законом не передбачені, ці обставини оцінюються судом в залежності від конкретної справи та з урахуванням основних положень цивільного судочинства.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що викладені у заяві підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не є поважними, оскільки перебування на короткостроковому лікарняному декілька разів протягом трьох років не є беззаперечним доказом неможливості звернення до суду із заявою про видачу виконавчого листа протягом встановленого строку. Крім того, наявність перебування матеріалів кримінального провадження на розгляді у Чернігівському апеляційному суді та Верховному Суді ніяким чином не перешкоджало потерпілому звернутися до Ічнянського районного суду Чернігівської області із заявою про видачу виконавчого листа.

За таких обставин у задоволенні заяви ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення його до виконання слід відмовити.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, ст. 128, 357, 359 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення його до виконання відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1