печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що майно є доказом кримінального правопорушення. Метою накладення арешту є збереження речових доказів.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції м. Києва, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001491 від 02.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування розпочато за зверненням ОСОБА_4 , згідно пояснень якої встановлено що на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради Народних депутатів від 26.10.1963 №277 ОСОБА_5 стала членом ЖБК «Радянський гігієніст».

Надалі на підставі рішення виконкому Радянської районної ради депутатів трудящих від 05.10.1964 №742 громадянці ОСОБА_5 виданий ордер на житлову квартиру за адресою АДРЕСА_1 , для проживання сім`ї у складі трьох осіб.

В подальшому 25.10.1978 ОСОБА_5 було в повному обсязі сплачена сума пайового внеску 1750 рублів, та відповідно ОСОБА_5 стала власником вищезазначеної квартири.

Однак ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6 .

Єдиним спадкоємцем залишився їх син ОСОБА_7 , який з моменту смерті батька почав здійснювати дії направлені на оформлення спадку.

На теперішній час ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_4 встановили що до вищезазначеної квартири проникли невідомі особи та розпочали ремонтні роботи.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_8 08.02.2022 здійснено реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за громадянкою ОСОБА_9 на підставі договору дарування серія та номер 717 від 04.12.2007 посвідченого нібито приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_9 здійснено продаж зазначеної квартири громадянину ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 2699 від 21.10.2022 посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_12 .

Однак встановлено що договір купівлі продажу серія та номер 717 від 04.12.2007 посвідчений нібито приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_13 має ознаки підробки, у зв`язку з тим що посвідчений нібито 04.12.2007, а фактично дарувальник - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищевикладене наявні достатні підстави вважати що громадяни ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_11 та іншими невстановленими на теперішній час особами, шахрайським шляхом, з використанням завідомо підроблених документів заволоділи правом власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно постанови процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3. від 07.12.2022 обьєкт нерухомого майна - квартиру за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000) визнано речовим доказом, у зв`язку з наявністю достатніх підстав що вона є об`єктом кримінально протиправних дій, право на яке набуте протиправним шляхом, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження..

Вказані обставини в повній мірі підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

В теперішній час є велика ймовірність продовження незаконних дій з вказаним об`єктами нерухомого майна, автомобілями та грошовими коштами шляхом їх відчуження.

Зазначене нерухоме майно, автомобілі та грошові кошти, що розміщуються на банківських рахунках, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор до судового засідання не з`явився. Прокурор надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, доводи клопотання підтримав у повному обсязі.

Слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність власника майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт на об`єкти будівництва, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчий суддя не вбачає.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення спеціальної конфіскації як виду покарання, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт заборонивши відчуження, розпорядження та користування, заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1