Справа № 128/3340/21
ВИРОК

Іменем України

20 березня 2023 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції з Державною установою «Стрижавська виправна колонія (№81)», кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 27.08.2021 за № 0000449, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області, громадянина України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, непрацюючого, зі слів одруженого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи ряд незнятих та непогашених судимостей, в тому числі за вироком Вінницького міського суду від 16.02.2016 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності. Так, 17.08.2021 близько 16 год 00 хв ОСОБА_4 перебував на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де тимчасово проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_4 виник раптовий умисел на власне незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, розміщеного в підсобному приміщенні, що розташоване на території домоволодіння за вищевказаною адресою. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, діючи таємно, ОСОБА_4 проник через незамкнені двері до підсобного приміщення, що розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та вчинив крадіжку електричної ланцюгової пили марки «Expert Garden» моделі «YT-4978» в корпусі сіро-зеленого кольору, вартість якої, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-21/14912-ТВ від 20.10.2021, становить 1583,55 грн. У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1583,55 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи ряд незнятих та непогашених судимостей, в тому числі за вироком Вінницького міського суду від 16.02.2016 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності. Так, ОСОБА_4 26.08.2021 близько 18 год 00 хв, володіючи інформацією, що господарі домоволодіння відсутні за адресою: АДРЕСА_2 , прибув до зазначеного домоволодіння з метою вчинити крадіжку майна з будинку, розташованого за даною адресою. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, діючи таємно, через хвіртку зайшов на подвір`я вказаного домоволодіння. Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом демонтажу шибки вікна проник до будинку, з веранди якого вчинив крадіжку належного ОСОБА_6 майна, а саме: електричного тримеру марки «Foresta» моделі «FT-16» в корпусі зеленого кольору, вартість якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-21/14912-ТВ від 20.10.2021, становить 1667,40 грн; велосипеда марки «Mustang», моделі «Sport», вартість якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-21/14912-ТВ від 20.10.2021, становить 1083,33 грн. Після цього ОСОБА_4 через вхідні двері будинку залишив місце вчинення злочину та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2750,73 грн.

В судовому засіданні 16.03.2023 обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі. Суду показав, що він з дружиною та її батьками проживали в смт Стрижавка. Потім переїхали проживати в м. Вінниця. В смт Стрижавка залишилися деякі речі. Вирішив їх здати в ломбард, бо потрібні були гроші на прожиття. Після отримання зарплати планував викупити ці речі назад. Оскільки ключів від будинку не було, вирішив залізти через вікно. Проникав у будинок двічі. Про свої плани нікому не розказував. Коли теща та дружина приїхали на дачу, виявили, що речей немає, тому написали заяву в поліцію, йому про це нічого не сказали. Викрадений велосипед дав знайомому під заставу грошей, пізніше віддав йому гроші, а велосипед повернув власнику. У вчиненому розкаюється, зазначив, що йому соромно.

Під час судових дебатів обвинувачений ОСОБА_4 просив суворо його не карати, застосувати статтю 69 КК України та призначити йому покарання менше від найнижчої межі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 під час судових дебатів просив при призначенні покарання застосувати статтю 69 КК України, оскільки ОСОБА_4 одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, а також він дав покази в суді.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд даного кримінального провадження без їхньої участі, просили ОСОБА_4 суворо не карати, потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що обвинувачений відшкодував завдану шкоду.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Врахувавши думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого, процесуальних витрат та речових доказів. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та відшкодування потерпілим завданої шкоди.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання обвинувачений ОСОБА_4 просив призначити покарання нижче від найнижчої межі.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, основними підставами для застосування положень статті 69 КК України є дві або більше пом`якшуючі покарання обставини, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу (позитивні характеристики, відсутність судимостей тощо).

Суд враховує, що ОСОБА_4 з 25.04.2014 до 25.04.2015 перебував на профілактичному наркологічному обліку в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів зі шкідливими наслідками»; на обліку у лікаря-психіатра не перебуває; раніше неодноразово судимий.

ОСОБА_4 раніше уже відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний корисливий злочин.

Верховний Суд у постанові від 30.06.2020 (справа № 724/1535/19) зазначив, що неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності свідчить про небажання перевиховуватись та унеможливлює застосування статті 69 КК України.

У ще одній своїй постанові від 03.02.2021 (справа № 629/2739/18) Верховний Суд вказував на те, що для застосування статті 69 КК наявності сукупності пом`якшуючих обставин замало, такі обставини повинні істотно зменшувати тяжкість вчиненого злочину.

Наявність дружини та неповнолітньої дитини у ОСОБА_4 , про що вказував захисник обвинуваченого під час судових дебатів, жодним чином не впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння та, відповідно, не знижують ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину.

Тому суд не вбачає підстав для застосування статті 69 КК України у даному випадку.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також те, що на даний час ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)» (початок строку 05.01.2022, кінець строку 05.07.2023), думку прокурора щодо можливості призначення ОСОБА_4 мінімального строку покарання, визначеного ч. 3 ст. 185 КК України, суд вважає, що необхідним для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, з застосуванням положень статті 71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2021.

Судом враховано правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 01.06.2020 (справа № 766/39/17), відповідно до якої при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст.70 КК (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків). При цьому скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині покарання з підстав неправильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню ст. 71 КК, оскільки в такому разі апеляційний суд не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вироку в цій частині, а навпаки посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально.

Оскільки по даному кримінальному провадженню злочин ОСОБА_4 було вчинено в серпні 2021 року після постановлення 02.07.2021 вироку Вінницьким міським судом Вінницької області, на даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вказаним вироком в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)» (кінець строку 05.07.2023), тому суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за правилами, передбаченими статтею 71 КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2021 арешт слід скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

З обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на загальну суму 1201 грн 34 коп. (висновок експерта № СЕ-19/102-21/14895-Д від 19.10.2021 витрати в сумі 514 грн 86 коп., висновок експерта № СЕ-19/102-21/14912-ТВ від 20.10.2021 витрати в сумі 686 грн 48 коп.).

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, клопотань про їх застосування до суду не надходило.

Цивільні позови не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 395, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2021 та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення вироку.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2021 на майно, а саме: електричну ланцюгову пилу марки «Expert Garden» моделі «YT-4978», серійний номер YAT160601039, у корпусі сіро-зеленого кольору, скасувати.

Речовий доказ: електричну ланцюгову пилу марки «Expert Garden» моделі «YT-4978», серійний номер НОМЕР_1 , у корпусі сіро-зеленого кольору, передану на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити власнику.

Речовий доказ: спеціальний пакет експертної служби МВС України № 5250099 з об`єктами дослідження знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню в загальній сумі 1201 (одна тисяча двісті одна) грн 34 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА