Справа № 589/1795/21
Провадження № 1-кп/589/196/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні встановлено, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 12 листопада 2022 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив змінити тримання під вартою на домашній арешт. Зазначив, що він позитивно характеризується за місцем проживання, до ув`язнення працював, перебуває у цивільному шлюбі, має неповнолітніх дітей, які потребують його допомоги і уваги. Зауважив, що має захворювання, що потребують належного лікування та нагляду. Зобов`язався сумлінно з`являтись за кожним викликом органу досудового розслідування та суду та зазначив, що не має наміру впливати на свідків та потерпілих. Додатково вказав, що доказів його причетності до інкримінованих кримінальних правопорушень немає, свою вину він не визнає.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання обвинуваченого заперечувала, заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , посилаючись на наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначені ризики, на думку прокурора, підтверджуються тими обставинами, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимий, може ухилятись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також існує ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд бере до уваги, що відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування від органів досудового розслідування і суду, небезпека якого може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інших чинників.

При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна.

Крім того, ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення злочинів проти власності та життя людини. Більш того, потерпілим у даному кримінальному провадженні є особа, яка була потерпілою у іншому кримінальному провадженні, де ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину проти власності.

Також встановлено, що обвинувачений не має постійного легального джерела прибутку. Крім того, ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яка з 2014 року перебуває під контролем самопроголошеної «ДНР», не має в м. Шостка та Шосткинському районі будь-якого житла.

При цьому, наявність у ОСОБА_5 певних соціальних зв`язків у місці проживання не стало стримуючим фактором у його поведінці. У суду відсутні підстави вважати, що певні соціальні зв`язки, схильності обвинуваченого, зможуть виступити превентивним засобом у його поведінці.

Більш того, суду не надано доказів щодо можливості будь-яких осіб забезпечити утримання ОСОБА_5 у разі обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, суд приходить до переконання про обґрунтованість ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вказане свідчить про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи і вимагає застосування щодо обвинуваченого відповідного запобіжного заходу. (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії», та інші).

При цьому, посилання обвинуваченого на його хворобливий стан як обставину, що може слугувати підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу є недостатньо обґрунтованими.

Так, стороною захисту не доведено, що захворювання, на яке страждає обвинувачений, перешкоджає перебуванню його в умовах попереднього ув`язнення.

Слід зауважити, що стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу обов`язок дбати про фізичний добробут осіб, яких позбавлено волі. Разом з тим, наявність хвороб у ОСОБА_5 не може бути підставою для не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за наявності для цього підстав, передбачених ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Викладені обставини в повному обсязі свідчать про те, що у кримінальному провадженні застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання доведеним ризикам, що виключає можливість обрання відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами клопотання прокурора та вважає, що його слід задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - до 08 січня 2023 року включно.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 200, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 січня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення, а для особи, яка тримається під вартою, з моменту її отримання в той же строк.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1