Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/122/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 15 лютого 2023 року, якою стосовно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, не маючого утриманців, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з 15.02.2023 року до 08.04.2023 року, без визначення розміру застави.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 15 лютого 2023 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з 15.02.2023 року до 08.04.2023 року, без визначення розміру застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 повідомлено про підозру у тому, що він 01.02.2022, у світлу пору доби керував технічно-справним автомобілем «Skoda superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_12 , рухався по автомобільній дорозі М-13 Кропивницький-Платонове зі сторони м. Новоукраїнка в напрямку м. Кропивницький та здійснював перевезення трьох пасажирів, а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14

Рухаючись в зазначеному напрямку, водій ОСОБА_11 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України)(п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну… і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху.

Під час подальшого руху, близько 10 год. 40 хв., на вказаному автомобілі, у вказаному напрямку ОСОБА_11 , рухаючись за межами населеного пункту по території Новоукраїнського району Кіровоградської області, нехтуючи вимогами п. 12.1 ПДР України (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) самовпевнено перевищив безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, що позбавило його можливості контролювати його рух, внаслідок чого, не впоравшись із керування, на відстані 2 км 791 м до повороту на с. Костянтинівка, на горизонтальній ділянці дороги, допустив його занос, після чого здійснив виїзд на праве узбіччя по ходу свого руху, де на відстані 7 м до краю дороги, здійснив наїзд на дерево, від якого автомобіль відкинуло на відстань 55,1 м.

Тобто, грубе порушення водієм ОСОБА_11 вищевказаних вимог ПДР України перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої, пасажир заднього пасажирського сидіння з права ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 12 від 24.03.2022 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення та в даному випадку призвели до смерті останнього; пасажир переднього пасажирського сидіння з права ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 81 від 27.10.2022 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення; пасажир заднього пасажирського сидіння зліва ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 80 від 27.10.2022 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть одного потерпілого, тяжкі тілесні ушкодження іншому потерпілому та середньої тяжкості тілесні ушкодження ще одному потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який спричинив смерть потерпілого ОСОБА_15 , тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_14 , а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_11 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у яких він підозрюється, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_11 тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, суд не визначив розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_10 просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Свої вимоги обґрунтував тим, що у матеріалах клопотання немає жодного прямого доказу на підтвердження причетності ОСОБА_11 до відповідного кримінального правопорушення. Підозра є необгрунтованою, адже обставини викладені в ній не підтверджуються жодними наданими суду доказами, а є лише припущенням досудового слідства, що згідно ст. 62 Конституції України трактується на користь підозрюваного. Стосовно ризиків передбачених ст.177 КПК України, вказує, що твердження стороною обвинувачення про надання ОСОБА_11 як свідком неправдивих показів може бути підтверджено виключно обвинувальним вироком, який набрав законної сили, а тому такі твердження прокурора є грубим порушенням принципу презупції невинуватості, дотримання якого є завданням самого прокурора. З дати ДТП пройшло вже більше року, і до цього часу ОСОБА_11 навіть не намагався покинути місце постійного проживання чи підконтрольну Україні територію, а тим більше виїхати за кордон. Сторона обвинувачення не надала жодного доказу про те, що ОСОБА_11 намагався чи готується покинути підконтрольну територію України. Більше того, ОСОБА_11 в силу закону не зможе покинути територію України як військовозобов`язаний. Матеріали справи не містять доказів повідомлення ОСОБА_11 з дотриманням вимог ст. 137 КПК України, а рапорти слідчої, які долучено до матеріалі справи слідчий суддя не міг брати до уваги, оскільки вони є лише відображенням версії слідчої щодо виконання обов`язку своєчасного повідомлення особи про виклик до слідчої. Вказані рапорти не підтверджені жодним письмовим доказом. Такі рапорти не передбачені КПК України і є тільки внутрішнім документом листування слідчої із начальником, а тому жодного процесуального значення не мають. При цьому, ОСОБА_11 як у якості свідка так і у якості підозрюваного з`явився за першим викликом слідчого, матеріали справи містять копії протоколів допиту. Також, ОСОБА_11 з`явився на розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу. ОСОБА_11 упродовж більше як одного року з дати ДТП не впливав на жодного із учасників ДТП. Дана обставина підтверджується всіма допитаними свідками, а також показами потерпілого ОСОБА_16 , які стороною обвинувачення оцінюються як щирі. Також матеріали клопотання не містять і доказів про спроби якимось чином тиснути чи впливати на інших учасників ДТП та/або інших свідків. Крім того, сторона обвинувачення обгрунтовує ухиленням ОСОБА_11 від виконання постанови прокурора про відібрання у нього біологічних зразків, а також тим, що поведінка ОСОБА_11 впродовж усього часу розслідування кримінального провадження залишається спрямованою на уникнення та унеможливлення проведення слідчих дій з останнім. Водночас, дані твердження є неспроможними, оскільки всі слідчі дії для проведення яких викликався ОСОБА_11 проведені. Слідчим суддею також проігноровано обставину того, що ОСОБА_11 вважається несудимим, та також презумпцію невинуватості.

Заслухавши доповідача, захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, та потерпілих які просили відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що в провадженні слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000031 від 01.02.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

08.02.2023 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_11 не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей чи інших утриманців не має, не працює, підозрюваний зазначив, що він є особою з інвалідністю та потребує постійного лікування, але доказів цього не надано, характеристики з місця проживання не надано, що не свідчить про його міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, раніше не судимий на підставі ст. 89 КК України, наявність двох кримінальних проваджень, де він є обвинуваченим. ОСОБА_11 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть одного потерпілого, тяжкі тілесні ушкодження іншому потерпілому та середньої тяжкості тілесні ушкодження ще одному потерпілому за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Крім того, слід зазначити, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом огляду місця ДТП від 01.02.2022, де зафіксовано місце наїзду транспортного засобу на дерево, кінцеве розташування автомобілів, розташування тіла потерпілого ОСОБА_13 , а також стан дорожніх та погодних умов; протокол огляду трупа ОСОБА_13 , де зафіксовано локалізацію тілесних ушкоджень отриманих внаслідок дорожньо - транспортної події; висновок інженерно-транспортної експертизи від 28.03.2022 № СЕ-19/112-22/912-ІТ, відповідно до якого встановлено контактування транспортного засобу із нерухомими перешкодами; висновок інженерно-транспортної експертизи від 26.04.2022 №750/22-27, відповідно до якого встановлено, в якому напрямку діяли сили інерції по відношенню до тіл людей, що перебували в автомобілі на момент дорожньо-транспортної пригоди; висновок судово-медичної експертизи від 24.03.2022 №12 та додаткового висновку №12 трупа ОСОБА_13 , відповідно до якого встановлена причини смерті та наявні тілесні ушкодження, крім того, визначено місце розташування у салоні автомобіля на момент ДТП - пасажир заднього сидіння; висновок судово-медичної експертизи від 27.10.2022 № 79, відповідно до якого встановлено тілесні ушкодження ОСОБА_11 та місце його розташування у салоні автомобіля на момент ДТП - місце водія; висновок судово-медичної експертизи від 27.10.2022 № 81, відповідно до якого встановлено тілесні ушкодження ОСОБА_7 та місце його розташування у салоні автомобіля на момент ДТП - місце пасажира переднього сидіння; висновок судово-медичної експертизи від 27.10.2022 № 80, відповідно до якого встановлено тілесні ушкодження ОСОБА_14 та місце його розташування у салоні автомобіля на момент ДТП - пасажир заднього сидіння; протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 02.02.2022, під час якого встановлено, що загиблий ОСОБА_13 ніколи не керував транспортним засобом «Skoda superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та втратив посвідчення водія, крім того, зазначено про манеру керування автомобілем водієм ОСОБА_11 ; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.08.2022, у якому останній зазначив місце розташування кожної особи на момент ДТП, крім того вказав, що остерігається впливу на нього зі сторони ОСОБА_11 та ОСОБА_14 щодо надання ним неправдивих показань, можуть бажати, щоб він надав показання на їх користь, Позняк є другом Жилика; висновок судово-психологічної експертизи від 30.11.2022 № 3552/22-27 відповідно до якого встановлено, що показання ОСОБА_7 відповідають критеріям психологічної достовірності; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 20.06.2022, відповідно до якого останнім надано недостовірну інформацію з приводу обставин дорожньо - транспортної події; висновок судово-психологічної експертизи від 02.12.2022 № 3553/22-27 відповідно до якого встановлено, що показання ОСОБА_14 мають ознаки психологічної недостовірності та виявлений повний комплекс ознак нещирості; протокол допиту свідка ОСОБА_11 , відповідно до якого останнім надано недостовірну інформацію з приводу обставин дорожньо - транспортної події; висновок судово-психологічної експертизи від 28.11.2022 № 2319/22-27 відповідно до якого встановлено, що показання ОСОБА_11 мають ознаки психологічної недостовірності та виявлений повний комплекс ознак нещирості; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 18.08.2022, відповідно до якого вона повідомила про розташування учасників дорожньо - транспортної події зі слів свого сина, коли останній прийшов до тями в лікарні; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 09.02.2022, відповідно до якого встановлено, що транспортний засіб знаходився у її користуванні, а також її рідного брата ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 ; висновок судово-біологічної експертизи від 14.12.2022 № СЕ-19/102-22/12978-БД відповідно до якого встановлено, що генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на подушці безпеки з РБК з керма, на подушці безпеки з РБК з переднього пасажирського сидіння, на вирізі з РБК з чохла водійського сидіння, на чохлі з РБК з переднього водійського сидіння автомобіля, генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на чохлі з РБК з переднього водійського сидіння збігаються між собою, з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 , не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_13 , зразків букального епітелію свідка ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_7 .

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду , оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Крім того у підозрюваного відсутні стійки соціальні зв`язки, та використовуючи всі можливості та засоби, може переховуватись від органів досудового розслідування, та враховуючи, що на всій території України введено військовий стан.

3) підозрюваний ОСОБА_11 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні , що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань, оскільки зміст показань потерпілого ОСОБА_7 , який дає викривальні показання щодо вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення та до моменту вручення клопотання з матеріалами 14.02.2023, був невідомий підозрюваному.

Крім того, потерпілим ОСОБА_7 під час допиту були зазначені його побоювання впливу на нього зі сторони ОСОБА_11 та ОСОБА_14 щодо надання ним неправдивих показань, які можуть бажати, щоб він надав показання на їх користь.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, підозрюваний вказує на інші обставини вчинення дорожньо - транспортної події, ніж зазначають свідки і потерпілі, ОСОБА_11 може впливати на свідків та потерпілих, оскільки має доступ до їх анкетних даних, а також шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тим саме матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них. При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України. З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Крім того, при цьому, колегія суддів також враховує пояснення потерпілого ОСОБА_7 , та потерпілої ОСОБА_8 , яка вказала, що на неї здійснюється тиск зі сторони ОСОБА_11 та його друзів, надані в судовому засіданні апеляційної інстанції.

4) підозрюваний ОСОБА_11 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини вчинення кримінального правопорушення та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні, в тому числі, інформацію щодо часу місця та обставин подій, які відбувались в день вчинення злочину та мають значення, оскільки у ході досудового розслідування ОСОБА_11 ухилявся від виконання вимог постанови прокурора про відібрання біологічних зразків, його поведінка впродовж усього часу розслідування кримінального провадження, починаючи з 01.02.2022 до теперішнього часу, залишається спрямованою на уникнення та унеможливлення проведення слідчих дії з останнім, чим він перешкоджає подальшому проведенню досудового розслідування кримінального провадження.

5) ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки в матеріалах клопотання містяться вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2013, яким ОСОБА_19 визнано винуватим за ч. 1 ст. 125 КК України та вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2011, яким ОСОБА_19 визнано винуватим за ч. 1 ст. 122 КК України; крім того, підозрюваний ОСОБА_11 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у галузі забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме, у період 2019 - за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, у період 2021 - за ч. 6 ст. 121, ст.121-1, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП, за період 2022 - ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ст. 121-1, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 та ч. 2 ст. 126, ч. 6 ст. 121, ст. 125 КУпАП.

Також слідчим суддею правильно враховано, що хоча на день розгляду клопотання ОСОБА_11 по кримінальним провадженням, за якими його було засуджено, вважається раніше не судимим, по справам про адміністративне правопорушення, є таким, що не притягався до адміністративної відповідальності, а по кримінальним провадженням, де він є обвинуваченим, немає судового рішення, яке набрало законної сили, проте, ці відомості характеризують особу підозрюваного ОСОБА_11 , як схильного до вчинення правопорушень, його небажання стати на шлях виправлення, та доводять ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

При цьому, колегія суддів враховує, що відносно ОСОБА_11 на час розгляду клопотання в судах області перебуває на розгляді три обвинувальних акта.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України правильно не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що підозра та ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки обґрунтованість підозри підтверджується дослідженими доказами по справі, а ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що належна поведінка останнього на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою або визначення розміру застави.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення не встановлено.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційна скаргу захисника - адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 15 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з 15.02.2023 року до 08.04.2023 року, без визначення розміру застави - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)