Номер провадження: 11-кп/813/2180/22
Справа № 519/886/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.11.2022 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні №0000122 від 05.06.2019, -

встановила:

Вказаною ухвалою клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та продовжено відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний ухвалою від 30 серпня 2019 року на строк 60 днів з 04 листопада 2022 року до 03 січня 2023 року.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник-адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована доводами про, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, оскільки такий запобіжний захід є надто суворим, що не відповідає обставинам кримінального провадження та підлягає зміні.

Зазначає, що ОСОБА_8 перебуває під вартою з 05.06.2019, обидва потерпілі надали письмові підтвердження того, що у них відсутні претензії до обвинуваченого.

Також, у сторони обвинувачення відсутні докази переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, належні та актуальні докази намірів обвинуваченого впливати на свідків, потерпілих, оскільки обидва потерпілі вже допитані у судовому засіданні, інші свідки протягом тривалого часу не з`являються у судове засідання та їхнє місцезнаходження невідоме.

Повідомляє про можливість перебування обвинуваченого під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_1 .

В цій квартирі, на підставі укладеного договору оренди проживає ОСОБА_9 , з якою обвинувачений перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

Просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.11.2022, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який вважав апеляційну скаргу захисника-адвоката безпідставною, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились та існує об`єктивна загроза вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_8 може ухилятися від правосуддя, може впливати на потерпілих та свідків, допит яких ще не проведено в рамках судового розгляду, чи іншим способом зашкодити здійсненню правосуддя,і що вони виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі.

Суд зазначає, що враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , за один з яких передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, тому продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_8 може ухилятися від правосуддя, може впливати на потерпілих та свідків, допит яких ще не проведено в рамках судового розгляду, чи іншим способом зашкодити здійсненню правосуддя, тому існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження захисника-адвоката ОСОБА_7 , які були зазначені ним у апеляційній скарзі, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, судом не було встановлено.

Суд апеляційного інстанції враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 та приписи ст. 28 та 318 КПК України, та рекомендувати суду першої інстанції дотриматися принципу розумних строків у даному кримінальному провадженні, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 28 КПК України, якою регламентовано, що кримінальне провадження щодо особи (осіб), яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Керуючись ст. 376 ч.2 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.11.2022 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28, 318 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4.