Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 288/1099/19
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого: 14.03.2016 р. Попільнянським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 05.04.2019 із Райківської ВК (№73) по відбуттю строку покарання, 03.06.2020 р. Попільнянським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 30.06.2019 у невстановлений слідством час у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна із відкритої території за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, 30.06.2019 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_8 , пройшов на відкриту територію за адресою: АДРЕСА_2 де взяв один мішок із цементом марки «М - 500» вагою 25 кг. вартістю 74 грн., що знаходився серед інших мішків із цементом складених на земельній ділянці за вказаною адресою. Викрадене майно ОСОБА_8 передав ОСОБА_10 , що знаходився за 100 м. від зазначеного місця та не усвідомлював, що ОСОБА_8 вчиняє крадіжку.
Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на викрадення чужого майна, ОСОБА_8 повернувся до місця, де знаходились складені мішки із цементом у АДРЕСА_2 де взяв ще один мішок із цементом марки «М - 500» вагою 25 кг. вартістю 74 грн. та почав йти із викраденим у напрямку смт. Попільня. Подолавши відстань 80 м. від місця вчинення кримінального правопорушення, злочинні дії ОСОБА_8 було викрито ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які почали вимагати у ОСОБА_8 зупинитись та повернути викрадене майно.
Однак, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що його дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна, викриті іншими особами, не відмовився від своїх злочинних намірів та почав втікати із викраденим майном, яке через 240 м. викинув, таким чином відкрито заволодів двома мішками цементу марки «М - 500», вагою 25 кг., вартістю 74 грн. 00 коп. за одну одиницю, що належать фізичній особі підприємцю ОСОБА_7 після чого, із місця події зник, чим заподів майнової шкоди потерпілому на суму 148 грн. 00 коп.
Дії ОСОБА_8 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
У судовому засіданні спочатку обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих йому злочині визнав повністю та пояснив, що подія була влітку минулого року, але точно не пам`ятає, близько 23 години, він йшов по вулиці сам, зайшов на відкриту територію металобази, взяв мішок цементу і ніс його на плечі, його помітив якийсь молодий хлопець, чи він кричав щось до нього не пам`ятає, після цього він викинув мішок на узбіччя. З мішком він пройшов 50 метрів. Хлопець їхав на велосипеді і кричав «стій, поверни» і він викинув мішок, потім його затримали. Також уточнив , що викрав два мішки цементу. В подальшому вину не визнав та пояснив, що разом з компанією на свято ОСОБА_13 відпочивали на ставку, крім нього була жінка на ім`я ОСОБА_14 з дітьми та її чоловік ОСОБА_15 , було чоловік п`ять, розпивали спиртні напої. Потім з`явився знайомий йому хлопець на ім`я ОСОБА_16 , прізвище ОСОБА_17 чи ОСОБА_18 , та попросив допомогти перенести два мішки цементу. Сказав що зайдуть на точку, зайшли на територію яка була пуста, він взяв мішок цементу і пішов попереду, а він взяв також мішок цементу з палета і йшов позаду. Коли проходив повз будинку дільничного інспектора поліції ОСОБА_19 його наздогнали охоронники підприємства, де викрали цемент, та почали бити, тоді він зрозумів що цемент вони викрали, до цього думав, що то майно Жені і він просто просив йому допомогти перенести. Охоронники привезли додоми, потім приїхали працівники поліції, сказали наступного дня прийти до відділку, дати пояснення. Коли прийшов давати пояснення то слідчий сказав взяти вину на себе, бо той хлопець що просив допомогти перенести цемент хворий на туберкульоз і скоро помре.
Незважаючи на зміну показів та невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , що розцінено судом як намагання уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення, на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, органом досудового розслідування були здобуті, а прокурором у судовому засіданні в основу обвинувачення покладені, та судом дослідженні, письмові докази, що підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, та процесуальні документи, які знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді, а саме.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він є підприємцем, та продає будівельні матеріали і у нього викрали два мішки цементу за місцем його підприємницької діяльності, по АДРЕСА_2 . Дати події не пам`ятає, але близько 2-х років тому, йому зателефонував сторож з роботи ОСОБА_20 та повідомив про крадіжку. На той час з сторожем був ОСОБА_21 , який не працював у нього, але був присутній на території. Сторож та ОСОБА_21 наздоганяли особу з викраденим цементом і впіймали його, чи повертали йому цемент не пам`ятає, мішок розірвався і він там розсипався, була темна пора доби 23 год. чи 00 год. Коли йому зателефонували то він відразу приїхав на місце, викликав поліцію, але точно не пам`ятає хто викликав поліцію.
Також повідомив, що обвинуваченого раніше не знав і ніколи не зустрічався з вказаною особою. Коли проводилась слідча дія то обвинуваченого привозили до нього на роботу. Збитки йому на даний час не відшкодовано. Вважає, що покарати обвинуваченого потрібно, але не сильно, можливо штраф. Вибачення у нього ніхто не просив.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що це було влітку, близько 23 години, півтора року тому, на території ФОП ОСОБА_22 в АДРЕСА_1 , в той час він був на цій території, ремонтував машину, охоронник сидів у себе в сторожці. Потім охоронник його гукнув, сказав, що якась людина пішла. Ця особа прийшла через вагову, де лежали мішки і вони побачили що особа щось несе перед собою, потім вони побачили, що палєти були розірвані, тому вони взяли велосипеди і наздогнали вказану особу. Перед цим охоронець обходив територію і бачив, що палети були запечататні, а потім він підійшов то вже були розірвані. Коли ця особа побачила, що її наздоганяють, він почав тікати, пробіг ще м. 200. Коли вони їхали на велосипедах то до нього кричали « стій, куди пішов» і він це чув, тому йому не було куди діватися, він кинув цемент, в цей час він був один. Вони його зупинили, викликали власника та поліцію. Що особа пояснював не пам`ятає. Цю особу вони наздогнали він був один.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що це було влітку, близько двох років тому, в темну пору доби, в с. Попільня, по вул. Промисловій, він на той час працював сторожем у свого зятя ОСОБА_22 , він чергував вночі з 18 год. до 06 год.
Того дня свідок ОСОБА_21 ремонтував автомобіль на території бази , потім вони сиділи в сторожці. Він побачив людину, що щось несе, побіг подивився, побачив що розірваний палет з цементом і вигукнув, що вкрали цемент. ОСОБА_21 взяв велосипед і поїхав за ним, він також взяв велосипед і поїхав за ними. Коли вони його наздогнали то мішок був на землі розірваний, потім приїхали працівники поліції.
Так як світло світило із мийки то він спочатку побачив за м. 150 силует людини зі спини, який заходив у поворот, на території він його не бачив, а вже побачив на дорозі. Коли вони наздоганяли цю людину то ОСОБА_21 був перший, а він підїхав то вже побачив, що мішок лежав на землі. Вони зупинили вказану особу, зателефонували власнику, і чи він чи власник телефонував в поліцію. На той час обвинувачений нічого не пояснював. Від того місця де лежав цемент до того де зупинили особу близько 400 до 500 м. Коли ОСОБА_21 їхав і кричав до вказаної особи щоб він зупинився, він спочатку біг, а потім зупинився. Чи був хтось там крім обвинуваченого він не бачив. Територія підприємства не закрита, цемент лежав під навісом.
Крім того в ході судового розгляду на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 стороною обвинувачення надано письмові матеріали кримінального провадження, які буди дослідженні в судовому засіданні, а саме:
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 03.07.2019, ОСОБА_7 повідомив про обставини події, а саме: « 30.06.2019 р., близько 23 год. невідомі особи, викрали з території поблизу будинку за адресою: с. Попільня, вул. Промислова, 11, два мішки з цементом марки «М - 500» (Т.2 а.с. 2-3).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.07.2019 з фототаблицями до нього, було проведено огляд перехрестя вул. Б.Хмельницького та вул. 40-річчя Перемоги в смт. Попільня Житомирської області, де під час огляду було виявлено пошкоджений мішок з-під цементу та від мішка через проїжджу частину розсипану речовину сірого кольору (Т.2 а.с. 4-5).
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 03.07.2019 з фото таблицею до нього, свідок ОСОБА_11 розповів та показав коли і звідки було викрадено мішки з цементом та де перебував чоловік із викраденим мішком, коли вони його побачили, а також показав де вони його наздогнали та де останній кинув мішка. Відомості зазначені в протоколі про час, місце, спосіб вчинення злочину відповідають показанням свідка, які надані ним в судовому засіданні (Т.2 а.с.10-15)..
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 03.07.2019 з фото таблицею до нього, свідок ОСОБА_12 розповів та показав коли і звідки було викрадено мішки з цементом та де перебував чоловік із викраденим мішком, коли вони його побачили, а також показав де вони його наздогнали та де останній кинув мішка. Відомості зазначені в протоколі про час, місце, спосіб вчинення злочину відповідають показанням свідка, які надані ним в судовому засіданні (Т.2 а.с.16-21).
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 03.07.2019 з фото таблицею до нього, свідок ОСОБА_10 розповів та показав куди ОСОБА_8 пішов за цементом, де потім його наздогнав із мішком цементу, де чоловіки наздогнали ОСОБА_8 та де останній залишив мішок. (Т.2 а.с.22-26).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.07.2019, свідок ОСОБА_11 на фото № 4 впізнав громадянина ОСОБА_8 , якого 30.06.2019 року, близько 23 години затримав з викраденим мішком цементу. (Т.2 а.с.27-29).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.07.2019, свідок ОСОБА_12 на фото № 2 впізнав чоловіка, який представився як ОСОБА_8 , якого 30.06.2019 року, близько 23 години він затримав з викраденим мішком цементу, що зберігався на території ТОВ «Антонець». (Т.2 а.с.30-32)..
Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.07.2019 з фототаблицями до нього, було проведено огляд території за адресою : с. Попільня Попільнянського району Житомирської області, вул.Промислова,11, від автомобільної дороги «Житомир-Попільня» до вказаної території де під час огляду було оглянуто загальний вигляд території, де розміщені чотири упаковки з цементом на дерев`яних піддонах, обтягнуті прозорою плівкою в середині розміщені паперові мішки з цементом по 25 кг. кожен, марки -500 «Суперцет». (Т.2 а.с. 34-35).
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 04.07.2019 з фото таблицею до нього, підозрюваний ОСОБА_8 розповів та показав коли, звідки та як саме він викрадав мішки з цементом і де його наздогнали та він кинув мішок. Відомості зазначені в протоколі про час, місце, спосіб вчинення злочину відповідають показанням обвинуваченого, які надані ним в судовому засіданні (Т.2 а.с.54-60).
Відповідно актового запису про смерть №141 від 01.07.2020 року виданого Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.Попільня Попільнянського району Житомирської області (Т.2 а.с.141).
Суд визнає, що потерпілий, ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 дали суду правдиві показання, які відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом.
Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_8 , який спочатку визнав свою вину у вчиненому, а в подальшому, після того як дізнався, що свідок по справі який не був допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_10 , помер змінив покази в частині невизнання ним своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ст.186 ч.2 КК України повністю, посилаючись на те, що ОСОБА_10 попросив його допомогти перенести мішки з цементом, та про те, що вони здобуті незаконним шляхом він не знав, суд визнає неправдивими, розцінює їх як систему захисту, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, які спростовуються дослідженими судом доказами.
Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_8 спростовуються доказами, дослідженими судом, що зазначені вище.
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення за ч.2 ст. 186 КК України, підтверджено в результаті судового розгляду.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, є тяжким злочином проти власності.
Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що він раніше судимий, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин вчинення злочину, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції , передбаченої ч.2 ст.186 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та неможливим обрати відносно нього покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Водночас, судом встановлено, що вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 03 червня 2020 року ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162 КК України, ч.3 ст.185 КК України , до 3 років 1 місяця позбавлення волі .
Таким чином, у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 вчинив інкримінований йому злочин до постановлення вироку Попільнянського районного суду Житомирської області від 03 червня 2020 року за ч.1 ст. 162 КК України, ч.3 ст.185 КК України ,суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань.
Суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах "Бакланов проти Росії" від 09.06.2015 р. та "Фрізен проти Росії" від 24.03.2015 р., в яких ЄСПЛ зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У рішенні по справі "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 р. ЄСПЛ вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистого надмірного тягаря для особи".
Оскільки строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_8 за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 03.06.2020 року закінчується до набрання даного вироку законної сили, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 слід рахувати з 19 січня 2020 року (згідно часу його затримання за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 03 червня 2020 року) .
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта-відсутні, цивільні позови не заявлені.
Керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та покарання призначеного за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 03 червня 2020 року за ч.1 ст. 162 КК України, ч.3 ст.185 КК України , остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (Шести ) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу, обрати у виді, тримання під вартою, але не більше ніж на 60 діб.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 19 січня 2020 року, зарахувавши строк перебування під вартою по вказаній справі.
Речовий доказ : пошкоджений мішок з-під цементу марки М 500, який знаходиться на зберігані в кімнаті зберігання речових доказів при Попільнянському ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області - повернути власнику ОСОБА_7 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської облсті протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_23 .