Провадження № 1-кс/344/5215/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000226 від 20.03.2018,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управління ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000226 від 20.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Установлено, що 26.10.2017 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 прибули до свого знайомого ОСОБА_12 який проживає у будинку в АДРЕСА_1 з метою вчинення крадіжки з квартири АДРЕСА_2 в якій проживають ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Після цього 26.10.2017 в період часу з 06.00 год. по 17.10 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою, умисно, з корисливих спонукань з метою наживи, шляхом пошкодження механізму замка дверей балкону, проникли в приміщення квартири АДРЕСА_3 , в якій проживають ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , звідки діючи спільно, умисно таємно викрали майно ОСОБА_13 та ОСОБА_14 а саме грошові кошти в сумі 28000 гривень, грошові кошти в сумі 12 000 доларів США (що станом на час крадіжки по курсу НБУ еквівалентно 231 240 гривень), ювелірні вироби та інші цінні речі, всього на загальну суму 1 057 550 гривень, чим завдали потерпілим матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

20.03.2018 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Болехів, житель АДРЕСА_4 , не одруженого, не працюючого, не депутата, раніше не судимого оголошено повідомлення про підозру його у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 185 КК України, яка вручена матері підозрюваного ОСОБА_15 .

Установлено, що підозрюваний ОСОБА_7 11.11.2017 року виїхав з України за кордон на територію Республіка Польща у пункті перетину «Краківець» , з того часу не повертався, точне місце його перебування не відоме.

Вина ОСОБА_7 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілого, протоколом огляду місця події, показаннями підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , а також протоколами слідчих експериментів та негласних слідчих дій.

Згідно з інформації яка надійшла з УКР ГУНП в Івано-Франківській області відділенням поліції № 1 (м. Долин) Калуського районного відділу поліції здійснюється розшук ОСОБА_7 , з 14.05.2018 проте на даний час місце перебування останнього невідоме.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів за вчинення якого відповідно до санкції ч. 5 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі до дванадцяти років та він усвідомлює неминучість покарання за вчинення даного злочину;

- п. 2 знищити, сховати або спотворити речі викрадені у потерпілих;

- п. 3 незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відомо їхнє місце проживання працював з ними на а також може впливати на підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні корисливого злочину, тобто у крадіжці, за попередньою змовою групою осіб, може знову вчинити аналогічний злочин.

ОСОБА_7 усвідомлюючи про неминучість та тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, може продовжувати переховуватись від органів досудового розслідування, також може незаконно впливати, шляхом вчинення психологічного та фізичного тиску, на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні .

Наведене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 .

В зв`язку тим, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, ОСОБА_7 29.11.2022 оголошений в міжнародний розшук, з метою його арешту та екстрадиції на територію України забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Постанову про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного разом з відповідними матеріалами скеровано до сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Івано-Франківській області для подальшої організації проведення розшуку ОСОБА_7 .

На даний час точне місцезнаходження розшукуваного ОСОБА_7 органу досудового розслідування не відоме. Виконати ухвалу слідчого судді про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не представилося можливим, а тому просив обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання посилаючись на його необгрунтованість.

Заслухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч.1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З матеріалів клопотання встановлено, що 20.03.2018 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Болехів, жителю АДРЕСА_4 , не одруженому, не працюючому, раніше не судимому, оголошено повідомлення про підозру його у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 185 КК України, яка вручена матері підозрюваного ОСОБА_15 .

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів за вчинення якого відповідно до санкції ч. 5 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років.

Підозрюваний ОСОБА_7 11.11.2017 року виїхав з України на територію Республіка Польща у пункті перетину «Краківець», з того часу не повертався, точне місце його перебування не відоме.

Постановою слідчого від 29.11.2022 року ОСОБА_7 оголошений в міжнародний розшук.

Постанову про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного разом з відповідними матеріалами скеровано до сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Івано-Франківській області для подальшої організації проведення розшуку ОСОБА_7 .

Винесена органом досудового розслідування постанова про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук та направлення такої постанови до сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Івано-Франківській області для подальшої організації проведення міжнародного розшуку ОСОБА_7 , з використанням каналів та можливостей Інтерполу, на переконання слідчого судді, є достатнім для підтвердження факту оголошення особи в міжнародний розшук у розумінні вимог ст. 281 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, підтверджується показаннями потерпілого, протоколом огляду місця події, показаннями підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , а також протоколами слідчих експериментів та іншими матеріалами в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені п. п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, прокурором жодним чином не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею враховується вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка загрожує у разі доведення вини, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного, а тому клопотання слід задовольнити та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до абз. 7 ч.4 ст.183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 196, 205, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження органу досудового розслідування доставити ОСОБА_7 до слідчого судді для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1