В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 542/408/23

Кримінальне провадження № 1-кп/542/58/23

24 березня 2023 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2023 за № 0000003 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Драбинівка Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дитину,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

28.06.1996 Верховною Радою України прийнято Основний Закон України - Конституцію України.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України та міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24.02.2022 російська федерація розпочала відкрите повномасштабне військове вторгнення на територію України.

Законом України № 2915-ІХ, що набрав чинності 14.02.2023 затверджено Указ Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 18 квітня 2022 року 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 17 травня 2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, від 12 серпня 2022 року №753/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Громадянин України ОСОБА_4 , з метою обміну інформацією з невизначеним колом осіб, використовував власний мобільний телефон марки «НОКІА, модель «ТА-1043» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) із сім-картою ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 та мобільний додаток (телефонний месенджер) «Vіbеr».

01.04.2022, о 21 год. 44 хв., ОСОБА_4 , займаючи антиукраїнську позицію та підтримуючи дії держави-агресора (російської федерації) у проведенні агресивної війни проти України, маючи злочинний умисел, спрямований на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також доведення цих матеріалів до відома користувачів мобільним додатком (телефонним месенджером) «Vіbеr», усвідомлюючи, що вказана інформація може бути поширена великій кількості адресатів, у тому числі з числа громадян України, перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «НОКІА, модель «ТА-1043» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) із сім-картою ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , шляхом відправлення текстового повідомлення, здійснив поширення серед своїх знайомих - користувачів (контактів) під ім`ям « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Відповідно до висновку судово-лінгвістичної експертизи №833/834/3048-3049/3050-3051 від 21.10.2022, проведеної експертами Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, у даній публікації наявні висловлювання, у яких виправдано збройну агресію російської федерації проти України, а саме: «Господь уготовал России спасение. В первую неделю Великого поста из нее станут уходить все сатанинские продукты, а затем и вся нечисть уйдет из Святой Руси. И это из-за того, что весь многонаииональный народ этой страны встанет воевать с диаволом. В России воцарятся мир и благодать. Христиане и мусульмане будут сообща защищать свою Родину. Везде будут голодать, а в Руси хлеб будет в изобилии. Болезни и беды уйдут. Потому что начнет умножаться любовь друг ко другу у каждого российского человека. Будут молиться христиане за мусульман - оба эти народа восстанут против диавола. Для очищения Святой Руси Господь поднимет все Свое Небесное воинство! Вместо иуд продажных Господь поставит своих людей - таких у Него много. Если будете крепко молиться, то на Победительной юбилей Господь дарует победу. А победа эта будет не Руси над содомом и Украиной, а Бога над сатаной. Бог с тем, кто с Русью. А кто без нее, тот с диаволом.».

Зміст даної публікації був доведений ОСОБА_4 до відома та доступний до вільного перегляду своєму знайомому, який зазначений в телефонній книзі його мобільного телефону марки «марки «НОКІА, модель «ТА-1043» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) із сім- картою ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 під ім`ям « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - користувачам мобільного додатку (телефонного месенджеру) «Vіbеr».

Тобто, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних суспільно-небезпечних наслідків, з політичних та ідеологічних мотивів, з метою швидкого розповсюдження інформації антиукраїнської спрямованості та донесення її до осіб, з числа своїх знайомих, здійснив поширення з використанням мобільного додатку (телефонного месенджеру) «Vіbеr» матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

15 березня 2023 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали укладену угоду про визнання винуватості, просили її затвердити, при цьому обвинувачений підтвердив свою згоду на застосування узгодженої в угоді міри покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2КК України, визнав беззастережно, пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 436-2 КК України як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році. Враховуючи, що між прокурором та підозрюваним досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень статтей 474, 475 КПК України.

Судом встановлено, що між сторонами кримінального провадження - прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 15 березня 2023 року укладено угоду про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався дотримуватися наступних умов угоди: беззастережно визнавати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі підозри, повідомленої 13.03.2023, надавати правдиві показання під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження та сприяти у встановленні органом досудового розслідування та судом обставин вчинення інкримінованого правопорушення.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам статтей 468-470, 472 КПК України, закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у швидкому здійсненні правосуддя, призначення особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінального правопорушення, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.

Судом вивчалась особа обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлено, що він має постійне місце проживання, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, визнав вину.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України, а також характер обвинувачення та вид покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Зі змісту угоди вбачається, що узгоджуючи міру покарання, сторони врахували загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, правила призначення покарання, що визначені ст. 75 КК України. Сторонами угоди узгоджено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без конфіскації майна, та на підставі ст. 75 КК України сторони угоди погодили звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на наведене, а також приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між прокурором і підозрюваним угоди про визнання винуватості, призначення останньому узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без конфіскації майна та на підставі ст. 75 КК України звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік 3 місяці з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Суд звертає увагу, що положення ст. 96-1, 96-2 КК України є імперативними, а тому суд зобов`язаний застосувати спеціальну конфіскацію до речей, які є знаряддям вчинення злочину.

Оскільки мобільний телефон «NОКІА», моделі ТА-1043 (ІМЕІ: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 був використаний під час вчинення кримінального правопорушення та є знаряддям вчинення злочину, то він підлягає спеціальній конфіскації у власність держави.

Під час судового провадження клопотань від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило, підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 березня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2023 за № 0000003, укладену у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 3 місяці.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

- мобільний телефон «NОКІА», моделі ТА-1043 (ІМЕІ: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 конфіскувати у власність держави;

- «георгіївську стрічку» знищити.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Роз`яснити учасникам провадженням, що згідно із ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1