ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/596/23

Провадження № 11-сс/4820/67/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000112 від 19 січня 2023 року, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року клопотання слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області про накладення арешту на майно задоволено частково. Накладено арешт на павербанк марки «ERGO Li-15B», ємністю 10000 mahіз забороною права відчуження та здійснення будь-яких експертних досліджень, передано на відповідальне зберігання власнику, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України. В решті вимог клопотання відмовлено.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що такий спосіб обмеження є найменш обтяжливим для потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 про накладення арешту на павербанк чорного кольору марки «ERGO», моделі«Li-15B», ємністю 10000 mah, власником якого є ОСОБА_7 , який добровільно видав ОСОБА_8 .

Не оспорюючи ухвалу слідчого судді про часткове задоволення клопотання про арешт майна, вважає, що вказане рішення в частині заборони проведення експертних досліджень, є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Так, слідчий суддя, встановивши, що вказане майно є предметом злочину, що може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, фактично заборонив використання павербанку як доказ у кримінальному провадженні з метою підтвердження обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що не відповідає будь-якій розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження. Окрім того, в ході досудового розслідування з метою встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення планувалось проведення ряду експертиз із вказаним речовим доказом, що стало неможливим, беручи до уваги оскаржуване рішення.

Вказує, що слідчий суддя ніяким чином не обґрунтував та не мотивував прийняття такого рішення.

Звертає увагу, що прокурор не був присутній під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Вказані обставини є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та слугують в даному випадку підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, щодо законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з п.9 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала слідчого судді про арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У дотриманні вимог ч.1 ст.171 КПК України в клопотанні слідчого належним чином зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідно обґрунтування необхідності арешту, що належить арештувати.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000112 від 19.01.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.01.2023 в період часу з 21:30 по 22:00 невстановлена особа, під час дії воєнного стану на території України, перебуваючи в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу умисно, таємно викрала павербанк чорного кольору, ємністью 10000 mAh, який належить ОСОБА_7 , чим самим спричинила майнову шкоду останньому.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_8 встановлено, що останній добровільно видав слідчому павербанк чорного кольору, марки «ERGO», моделі «Li-15В», ємністю 10000 mAh, що підтверджується протоколом добровільної видачі та огляду речей, предметів наданих стороні кримінального провадження від 19.01.2023. Відповідно до постанови слідчого від 20.01.2023 павербанк марки "ERGO", моделі "Li- 15В", ємністю 10000 mAh, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000112.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст.98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження, доводів клопотання про арешт майна, слідчим суддею зроблено висновок про те, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно слід задоволити частково та накласти арешт на майно - марки "ERGO", моделі "Li- 15В", ємністю 10000 mаh з метою збереження речового доказу із забороною права відчуження, який передано на відповідальне зберігання власнику майна, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України, оскільки такий спосіб обмеження є найменш обтяжливим для потерпілого.

Колегія суддів вважає висновок слідчого судді таким, що не відповідає засадам ст.132, 98, 170-173 КПК України.

Слідчий суддя, накладаючи арешт, всупереч наведених вимог законодавства заборонив проводити будь які експертні дослідження, та при цьому згідно положень ст.170 КПК України арешт майна полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Разом з тим, слідчим суддею в порушення вимог чинного законодавства, не взято до уваги вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, згідно якої, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також вимогам ч. 4 даної статті, згідно якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей про те, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження призведе до надмірного обмеження права власності на зазначене майно, шляхом заборони його відчуження, оскільки на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, постановивши таке рішення, слідчий суддя вийшов за межі наданих йому кримінальним процесуальним законодавством повноважень щодо здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, безпідставно заборонивши проводити експертні дослідження з вилученим майном, чим незаконно збільшив межі судового контролю під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження.

З метою проведення невідкладних слідчих дій, збереження доказів вчинення кримінального правопорушення, зазначений речовий доказ підлягає арешту шляхом заборони будь-кому розпоряджатися та користуватися ним.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи прокурора про незаконність ухвали слідчого судді, з посиланням на порушення принципу змагальності у зв`язку із розглядом клопотання про арешт майна без участі прокурора, суд апеляційної інстанції визнає неспроможними, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В цій частині слід звернути увагу, що в своїх рішеннях Європейський Суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Однак, з матеріалів судового провадження не вбачається, що протягом вказаного терміну слідчий та прокурор, будучи достовірно обізнаним про подачу клопотання слідчого до суду, цікавився ходом розгляду клопотання, зокрема звертався до суду першої інстанції із запитами щодо розгляду клопотання.

Слідчий суддя, постановляючи ухвалу про часткове задоволення клопотання про арешт майна, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки таке рішення слідчого судді суперечить вимогами КПК України, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 171-174, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчогоСВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно задовільнити.

Накласти арешт на павербанк чорного кольору марки «ERGO», моделі « Li-15B», ємністю 10000 mah.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді