У Х В А Л А

16 лютого 2023 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання Бориспільського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000145, внесеному 12.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :

Дізнавач сектору дізнання Бориспільського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна. В обґрунтування вказаного клопотання, дізнавач послався на те, що 12.02.2023 близько 15 год. 55 хв. працівниками Бориспільського РУП ГУНП в Київській області під час патрулювання ввіреної території за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Серія Камінського, 4, на блокпосту зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Останній для перевірки надав посвідчення водія на власне ім`я, серії та номеру НОМЕР_1 під час перевірки якого виявлено ознаки підробки. В подальшому в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_2 вилучено: Посвідчення водія, серії та номеру НОМЕР_1 ;

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речового доказу та враховуючи, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, дізнавач просить накласти арешт на посвідчення водія, серії та номеру НОМЕР_1 .

Належним чином повідомлений про судове засідання дізнавач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що на підставі протоколу огляду від 12.02.2023 року, було вилучено посвідчення водія, серії та номеру НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , оскільки вони містять ознаки підробки. Постановою дізнавача від 12.02.2023 зазначене майно визнано речовим доказам.

Отже, зазначене вище майно в повній мірі відповідає ознакам, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, власниками майна не надано та слідчим суддею не встановлено. Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя погоджується із доводами дізнавача щодо необхідності накладення арешту на майно шляхом заборони відчуження з метою забезпечення збереження речового доказу та враховуючи, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Керуючись ст.100, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання дізнавача сектору дізнання Бориспільського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході огляду посвідчення водія, серії та номеру НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1