Справа № 175/4075/20
Провадження № 1-в/175/25/23
Ухвала

Іменем України

23 березня 2023 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське клопотання представника потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування процесуальних витрат, понесених на правову допомогу у кримінальному провадженні № 0001718 відносно ОСОБА_5 ,

встановив:

21.02.2023 року до канцелярії Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання представника потерпілого ОСОБА_6 про стягнення по справі № 175/4075/20 з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілого ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 23000 (двадцять три тисячі) гривень у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_6 зазначає, що за ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.02.2023 року у справі № 175/4075/20 (провадження № 11-кп/803/834/23) вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2022 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України скасовано. На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001718 відносно ОСОБА_8 закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У зв`язку із не вирішенням питання компенсації заявлених процесуальних витрат потерпілого ОСОБА_7 на правову допомогу, нею, адвокатом ОСОБА_6 як його представником, 14.02.2023 року на адресу Дніпровського апеляційного суду подано клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, яке на підставі ухвали цього суду від 15.02.2023 року повернуто без розгляду з посиланням на те, що відповідно до ч.5 ст.534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішуються судом першою інстанції, в даному випадку Дніпропетровським районним судом. Процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли.

На підтвердження понесених витрат на отримання правової допомоги потерпілим, які станом на 20.02.2023 року складають 23000 грн., надано копії: Договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.11.2020 року і Додаткової угоди до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.11.2022 року, а також довідку адвоката від 16.01.2023 року і дві довідки адвоката від 13.02.2023 року про отримання від потерпілого 4000 грн. і 1500 грн.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 і потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не викликалися на підставі викладеної у п.2 клопотання вимоги про розгляд клопотання без їх участі.

Прокурор вважав клопотання підлягаючим задоволенню в межах наданих доказів про понесені витрати на правову допомогу.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання у зв`язку зі звільненням ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності судом апеляційної інстанції на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження № 0001718 на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

ОСОБА_10 підтримав позицію свого захисника.

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001718 та судову справу № 175/4075/20 (провадження № 1кп/175/220/20), а також документи, долучені до клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються: із витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Частиною першою статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною першою статті 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до ч.5 ст.534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Оскільки інші питання, пов`язані з виконанням ухвали суду, вирішує суд, який постановив таку ухвалу (ст.534 КПК України), то й питання, які підлягали вирішенню ухвалою суду, повинні бути вирішені судом, який виніс таку ухвалу.

У випадку подання учасниками кримінального провадження клопотання про відшкодування (компенсацію) процесуальних витрат, суд має його вирішити.

У постанові ВП ВС від 27.06.2018 року у справі N 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат".

Відповідно до Акта про прийняття-передачу наданих послуг від 25.11.2022 року (т.1,а.с.п.230), довідки адвоката від 25.11.2022 року (т.1,а.с.п.231), Додаткової угоди до Договору від 25.11.3022 року, а також довідок адвоката, долучених до клопотання (а.с.п.8,9,15), які суд визнає достатніми, убачається, що потерпілий ОСОБА_11 фактично поніс витрати в розмірі 23000 грн. за надані адвокатом ОСОБА_6 послуги по вивченню справи, за складання та подачу позовної заяви, за підготовку відповіді на відзив на позовну заяву, за участь у судових засіданнях у судах першої та апеляційної інстанцій, складання та подачу заперечення на апеляційну скаргу та за участь у судовому засіданні з розгляду цієї скарги, складання та подачу клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу.

Вказані вище документи повністю підтверджують проведену адвокатом роботу по захисту інтересів потерпілого у кримінальному провадженні.

При цьому суд враховує висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом і часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Витрати на правову допомогу на вказану суму 23000 грн. є співмірними зі складністю справи, наданим обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат і розумності їхнього розміру, а відповідні клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу не заявлені, тому суд вважає клопотання підлягаючим задоволенню у повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду (далі ВП ВС) в постанові від 21.11.2018 року (справа № 462/6473/16-ц, провадження № 14-400цс18) зазначила, що питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК. Якщо це питання не було вирішене судом, сторони кримінального провадження, свідок, експерт, спеціаліст і перекладач мають можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі судове рішення в апеляційному та касаційному порядку, а тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства. Водночас ВП ВС вважає, що потерпілий від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути йому компенсовані. Таке право залишається у потерпілого незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено винесенням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованою позицію захисника про відмову у задоволенні клопотання через закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.118,124,126,534,537,539 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 про відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні № 0001718 від 17.12.2019 року відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Лошкарівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, ІПН невідомий) на користь потерпілого ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1 ) 23000 (двадцять три тисячі) гривень у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1