Житомирський апеляційний суд
Справа №278/949/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 05.03.2021 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 20.04.2022 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Карвинівки, Романівського району Житомирської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 вирок суду просить скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді арешту строком на 3 місяці. Зазначає, що вирок суду є незаконним, а призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Вказує, що ОСОБА_7 за місцем проживання характризується негативно, офіційно не одружена, не працює, неодноразово судима за вчинення майнових злочинів, за чотирма вироками судимість не погашена, що свідчить про стійкий характер її протиправної діяльності. Вважає, що вказані обставини свідчать про те, що призначення основного покарання з іспитовим строком є занадто м`яким і не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченої. Зазначає, що наявність двох пом`якшуючих обставин щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також повернення викраденого у потерпілого майна не давали суду підстави призначати ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та звільняти її від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 20.04.2022 року ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.185 КК до покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом одного року шести місяців іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_7 судом покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, та при працевлаштуванні роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок судових витрат на залучення експертів при проведенні експертизи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Як визнав суд, 12.02.2020 близько 22 години ОСОБА_7 перебувала на території свого домоволодіння, що в АДРЕСА_2 , де побачила велосипед, належний ОСОБА_10 , на якому до вказаного домоволодіння приїхала ОСОБА_11 , та у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного велосипеда. Реалізуючи свій умисел, в цей же день, час та місці ОСОБА_7 , яка має непогашену судимість за вчинення майнового злочину, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно повторно викрала велосипед марки "Ardis Santana" вартістю 2054 грн. 72 коп. та заховала його на території вищевказаного домоволодіння. В подальшому ОСОБА_7 продала вказаний велосипед, тобто розпорядилася ним на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення поданої апеляційної скарги, обвинувачену, яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного злочину стверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і є обґрунтованим, а її дії за ч.2 ст.185 КК України, кваліфіковано правильно.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо відсутності достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував, що вона має непогашену судимість за корисливий злочин знову вчинила нове кримінальне правопорушення, а тому призначив їй покрання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, разом з тим за наявності таких обставин, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензії з боку потерпілої сторони та посередню характеристику з місця проживання, суд звільнив обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не достатньо врахував, що обвинувачена раніше 5 разів була засуджена за вчинення корисливих злочинів, має 4 непогашені судимості і знову вчинила корисливий злочин середньої тяжкості.

Отже, висновок суду першої інстанції про можливість призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, є не достатньо вмотивованим, а призначене ОСОБА_7 покарання є надмірно м`яким і таким, що не відповідає даним про її особу та обставинам, що обтяжують покарання.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до переконання, що виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів можливо в умовах її ізоляції від суспільства, тому вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати та постановити новий вирок, при цьому враховуючи, що ОСОБА_7 в минулому неодноразово судима, однак на шлях виправлення не стала, маючи 4 непогашені судимості знову вчинила корисливий злочин середньої тяжкості, а тому призначає їй покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді арешту.

Керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 20.04.2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: