Справа № 461/6128/22
Провадження № 1-кп/461/256/23
УХВАЛА

10.03.2023 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, стосовно якої вирішується

питання про застосування заходів

медичного характеру ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

якому оголошено підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння укримінальному провадженні № 001373 від 06.09.2022 року за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05.09.2022 року близько 09 год. 55 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні ДП «Документ», що за адресою: м. Львів, вул. Словацького, 1, під час дії воєнного стану (відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 №2500-ІХ, воєнний стан в Україні продовжено з 23.08.2022 строком на 90 діб), не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи можливості керувати ними, шляхом вільного доступу таємно викрав із кабінки №3 планшет «Lenovo Таb 3 710F 7 IPS», серійний номер HGCDADZD( 10), який належить ДП «Документ», чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 2000,00грн.

Вказані суспільно небезпечні дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити вказане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 , оскільки органом досудового розслідування зібрані належні та допустимі докази того, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. На час вчинення протиправного діяння ОСОБА_7 перебував у стані неосудності, тому до нього слід застосувати заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомогизі звичайним наглядом.

В судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 визнав повністю свою провину у скоєнні суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та пояснив, що він дійсно скоїв кримінальне правопорушення за вказаних в клопотанні обставин.

Захисник та законний представник особи, стосовно якої розглядається клопотання у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечували.

Представник потерпілої юридичної особи адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, повідомила, що збитки ОСОБА_7 відшкодовано в повному обсязі.

Так, відповідно до ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, тому до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Винність діяння ОСОБА_7 доведена у судовому засіданні належними та допустимими доказами, зокрема:

-показаннями представника потерпілого ОСОБА_8 від 12.09.2022;

-протоколом огляду предметів від 12.09.2022, а саме компакт диску, типу «DVD-R», округлої форми білого кольору, із наявними на ньому файлами mp4, на яких встановлено, що відеозапис здійснюється з камери внутрішнього відеоспостереження, за 05-09-2022 в період часу з 09:55:10 год., по 09:55:22 год. та на вказаному відеозаписі фіксується вхід/вихід з приміщення ДП "Документ" , що розташований за адресою м. Львів вул. Словацького, 1. На 09:55:13 даного відео видно, як особа чоловічої статі, який одягнутий у кофту зеленого кольору, штани сірого кольору, куртку сірого кольору, взуття темного кольору заходить у приміщення ДП "Документ", що за адресою: м. Львів, вул. Словацького, 1. При відтворенні файлу із назвою «192.168.33.10 03 0246813.mp4»,встановлено, що відеозапис здійснюється з камери внутрішнього відеоспостереження, за 05-09-2022 в період часу з 09:55:30 год., по 09:56:54 год., де на записі фіксується приміщення однієї з кабінок ДП "Документ" , що розташований за адресою м.Львів вул. Словацького, 1. На 09:55:40 даного відео помітно, як особа чоловічої статі, який одягнутий у кофту зеленого кольору, штани сірого кольору, куртку сірого кольору, взуття темного кольору підходить до робочого столу та в подальшому на 09:55:52 бере планшет та виходить із приміщення;

-постановою про визнання DVD-R диску із відеозаписами з приміщення ДП «Документ» речовим доказом від 06.09.2022;

-протоколом допиту підозрюваного від 12.09.2022;

-відеозаписами з камер відеоспостереження.

Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про яке зазначено у клопотанні прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру.

Судом встановлено, що учасники кримінального провадження не оспорюють формулювання оголошеної підозри, та правову кваліфікацію суспільно небезпечних дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, а відтак суспільно небезпечне діяння, яке поставлено йому у провину, дійсно мало місце, вчинене саме ним, і має правильну кримінально-правову оцінку.

Крім того, як безспірно встановлено дослідженням висновку експерта № 489 від 17.02.2023 року ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного розладу особи і поведінки змішаного ґенезу (менінгоенцефаліт, наркотична інтоксикація, перенесена черепно-мозкова травма) з вираженим психоорганічним синдромом і не може усвідомлювати свої дії і керувати ними В період інкримінованої йому дії, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також страждав хронічним психічним захворюванням - органічним розладом особи і поведінки змішаного ґенезу (менінгоенцефаліт, наркотична інтоксикація, перенесена черепно-мозкова травма) з вираженим психоорганічним синдромом і не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 , потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Вивченням особи ОСОБА_7 встановлено, що він не працює, раніше не судимий, перебуває з 14 липня 2007 року на обліку та лікуванні у лікаря-психіатра з діагнозом наслідки органічного ураження головного мозку у вигляді вираженого психоорганічного синдрому з параноїдними станами та на обліку у лікаря-нарколога з 26 листопада 1997 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опідоїдів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 93 та ст. 94 КК України до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, судом можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру певного виду.

Відповідно до ст. 94 ч. 1 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

У відповідності до абзаців 1,2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб ( частина 1 статті 94 КК України суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру ( тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

У відповідності до вимог ст. 94 КК України суд враховує при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання; 2) тяжкість вчиненого діяння; 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння виявляв і в теперішній час виявляє хронічне психічне захворювання у вигляді органічного розладу особи і поведінки змішаного ґенезу (менінгоенцефаліт, наркотична інтоксикація, перенесена черепно-мозкова травма) з вираженим психоорганічним синдромом, а тому суд приходить до обґрунтованого висновку, що останній потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах звичайного нагляду.

Відповідно до ст.513 КПК України суд встановивши, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила в стані неосудності, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру .

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 94 КК України , ст.ст. 512 - 513 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази, а саме:

DVD-R диски - зберігати при матеріалах справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня її оголошення.

Копії ухвали вручити негайно учасникам судового розгляду.

Суддя ОСОБА_1