ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 Справа №607/21853/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000087 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дереньово Калараського району Республіки Молдова, із середньою освітою, одруженого, громадянина України, безробітного, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 09 грудня 2020 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 23 липня 2020 року близько 04 год. 30 хв. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував у вагоні №13 поїзда сполученням «Ужгород-Одеса», у той час коли вказаний поїзд проїжджав через м.Тернопіль, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який він тоді ж і там же, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав звідти жіночу сумочку, всередині якої знаходились грошові кошти в сумі 3 000 грн., після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно таємно, оскільки в той час всі спали, викрав у вагоні №13 поїзда сполученням «Ужгород-Одеса» жіночу сумочку, всередині якої знаходились грошові кошти в сумі 3 000 грн., після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік. На даний час про вчинене він, обвинувачений, щиро шкодує.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його вік, однак, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, що позитивно характеризується за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння кримінального правопорушення та відвернення заподіяних кримінальним правопорушенням збитків.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі ближче до нижчої межі санкції.

При цьому, як слідує з матеріалів судового провадження ОСОБА_3 09 грудня 2020 року був засудженим Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Оскільки кримінальне правопорушення за даним вироком було вчинено ОСОБА_6 до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання йому слід визначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим за вироком Галицького районного суду м.Львова від 09 грудня 2020 року, остаточно визначивши ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, залишивши, з урахуванням, у тому числі, пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_6 обставин, відсутності обтяжуючих його, позитивних даних про його особу, в силі звільнення даного обвинуваченого за вироком Галицького районного суду м.Львова від 09 грудня 2020 року на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Речові докази у кримінальному впровадженні, а саме грошові кошти в сумі 3 000 грн., що повернуто потерпілій ОСОБА_5 необхідно залишити у розпорядженні останньої.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим за вироком Галицького районного суду м.Львова від 09 грудня 2020 року, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 вважати звільненим від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки з покладенням на останнього згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України наступних обов`язків:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному впровадженні, а саме грошові кошти в сумі 3 000 грн., що повернуто потерпілій ОСОБА_5 залишити у розпорядженні останньої.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1