Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/10/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представників власника

майна, адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 грудня 2022 року, про арешт майна у кримінальному провадженні №0000258 від 23.09.2022 на речі та документи, вилучені 21-22 листопада 2022 року в ході обшуку в пункті обміну валют «Fin Union», розташованому за адресою: м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка, 5, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 грудня 2022 року задоволено клопотання прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000258 від 23.09.2022, на речі та документи, вилучені 21-22 листопада 2022 року в ході обшуку в пункті обміну валют «Fin Union», розташованому за адресою: м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка, 5, а саме:

1. мобільний телефон Redmi M1810F6L6 з сім-карткою Life НОМЕР_1 ;

2. мобільний телефон iPhone 7+ ІМЕІ НОМЕР_2 з сім-карткою МТС НОМЕР_3 ;

3. мобільний телефон iPhone 13 ІМЕІ НОМЕР_4 з сім-карткою;

4. мобільний телефон iPhone model A1688 сірого кольору;

5. ноутбук «Acer» чорного кольору, модель «Travel Mate» із зарядним пристроєм;

6. наказ ТОВ «Фінансова компанія «Центрофінанс», на 2 арк.;

7. бланки з відбитками печатки ТОВ «ФК «Центрофінанс», на 3 арк.;

8. копії документів щодо власника (оренди, суборенди) приміщення за адресою: м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка, 5, на 18 арк.;

9. розписки осіб щодо приналежності криптовалютних гаманців, на 7 арк.;

10. картку пам`яті Micro SD 8 Гб та сім-картка № НОМЕР_5 ;

11. ноутбук сірого кольору «НР» з зарядним пристроєм, який належить ОСОБА_10 ;

12. грошові кошти на загальну суму 30000 (тридцять тисяч) доларів США;

13. грошові кошти на загальну суму 2042678 (два мільйона сорок дві тисячі шістсот сімдесят вісім) гривень.

Заборонивши користування та розпорядження вищевказаним майном.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити прокурору у накладені арешту на грошові кошти на загальну суму 30 000 (тридцять тисяч) доларів США та на грошові кошти на загальну суму 2 042 678 (два мільйона сорок дві тисячі шістсот сімдесят вісім тисяч) гривень.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що немає правових підстав для накладення арешту грошові кошти, оскільки відсутній дозвіл слідчого судді, в ухвалі про надання дозволу на обшук, на вилучення грошових коштів. Тобто, ухвалою слідчого судді не надавався дозвіл на вилучення будь-яких грошових кошів, тому у слідчого під час проведення обшуку взагалі не було підстав для їх вилучення.

Крім того, апелянт вважає, що виявлені грошові кошти не відповідають критеріям речового доказу, не мають жодного значення для кримінального провадження, не мають до нього відношення, та не можуть бути в контексті ст. 98 КПК України речовими доказами.

Всі виявлені та вилучені грошові кошти належать ОСОБА_11 , який не має ніякого відношення до даного кримінального провадження, є фізичною особою підприємцем який займається роздрібною торгівлею, ще здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет.

Грошові кошти вилучені за адресою: АДРЕСА_1 ., є законними та отримані ФОП ОСОБА_11 внаслідок здійснення господарської діяльності. Арешт даних грошових коштів є незаконним, та фактично є протиправним втручанням в господарську діяльність. Арешт коштів ставить під загрозу подальшу діяльність ФОГ ОСОБА_11 , що безумовно вказує на відсутність як і законної мети для накладення арешту, так самої підстави. Вилучені грошові кошти не відносяться до кримінальної провадження, не є речовими доказами, підстав для накладення арешту не має, а мета з якою слідчий просить накласти арешт свідчить про упереджене ставлення останнього.

Також апелянт зазначає, що зі змісту ухвали слідчого судді на підставі якої проводився обшук, відомо про те, що в рамках кримінального провадження були повідомлені про підозру ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Власник будинку АДРЕСА_1 є: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , виробничо - торгове підприємство «Полькотекс-Україна».

Власник грошових коштів ОСОБА_11 не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження. Орган досудового розслідування, окрім вилучення майна, ніяких слідчих дій відносно ОСОБА_11 не проводив. Слідчий не викликав останнього на допит, ніяких пояснень не відбирав.

Також, апелянт звертає увагу на те, що клопотання прокурора не містить взагалі жодного документа, який би підтверджував право власності підозрюваних ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та власників будинку АДРЕСА_1 на вилучені грошові кошти.

У клопотанні також відсутні посилання на конкретні факти та докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження переліченими вище особами майном, яке було арештоване.

Таким чином, арешт, який було накладено на грошові кошти ОСОБА_11 , призводить до незаконного позбавлення останнього права власності, що є неприпустимим з огляду на норми діючого законодавства.

Заслухавши доповідь судді, представників власника майна, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесене до ЄРДР за № 0000258 від 23.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 332 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що громадяни України ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та інші невстановлені особи, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, організували канал та здійснюють незаконне переправлення громадян України, у тому числі військовозобов`язаних, через державний кордон України.

Згідно з відповіддю на доручення № 61/5/1/4909/нт від 21.11.2022 ОСОБА_12 , за вказівками ОСОБА_21 , через контакти ОСОБА_13 , готівкові кошти у валюті, отримані у злочинній діяльності, конвертує та передає на невстановлені рахунки можливостями пункту обміну валют «Fin Union», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка, 5.

В період з 10 год. 52 хв. 21.11.2022 по 01 год. 54 хв. 22.11.2022, на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.11.2022, було проведено обшук в пункті обміну валют «Fin Union», розташованому за адресою: м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка, 5, під час якого було виявлено та вилучено:

1. мобільний телефон Redmi M1810F6L6 з сім-карткою Life НОМЕР_1 ;

2. мобільний телефон iPhone 7+ ІМЕІ НОМЕР_2 з сім-карткою МТС НОМЕР_3 ;

3. мобільний телефон iPhone 13 ІМЕІ НОМЕР_4 з сім-карткою;

4. мобільний телефон iPhone model A1688 сірого кольору;

5. ноутбук «Acer» чорного кольору, модель «Travel Mate» із зарядним пристроєм;

6. наказ ТОВ «Фінансова компанія «Центрофінанс», на 2 арк;

7. бланки з відбитками печатки ТОВ «ФК «Центрофінанс», на 3 арк;

8. копії документів щодо власника (оренди, суборенди) приміщення за адресою: м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка, 5, на 18 арк;

9. розписки осіб щодо приналежності криптовалютних гаманців, на 7 арк;

10. картка пам`яті Micro SD 8 Гб та сім-картка № НОМЕР_5 …;

11. ноутбук сірого кольору «НР» з зарядним пристроєм, який належить ОСОБА_10 ;

12. грошові кошти на загальну суму 30000 (тридцять тисяч) доларів США;

13. грошові кошти на загальну суму 2042678 (два мільйона сорок дві тисячі шістсот сімдесят вісім) гривень.

В межах даного кримінального провадження, 23.11.2022 прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на вищевказане майно, обґрунтовуючи тим, що вилучені речі мають суттєве значення для об`єктивного, повного і всебічного проведення досудового розслідування, встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та мати доказове значення для доведеності вини осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Також вилучені речі та документи мають доказове значення для доведеності вини осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також містить на собі докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вони, з урахуванням положень ст. 98 КПК України, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 грудня 2022 року вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на вищевказане майно

На переконання колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. А також врахована та обставина, що виявлені та вилучені речі були визнані речовими доказами. Наслідки накладення арешту на майно, тому вважав за необхідне задовольнити клопотання, оскільки це необхідно задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а незастосування арешту може призвести до приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно можливо може бути майном, яке могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Слідчим суддею перевірено, що вказане майно вилучено саме 21-22 листопада 2022 року в ході обшуку в пункті обміну валют «Fin Union», розташованому за адресою: м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка, 5, та відношення цього майна до обставин кримінального провадження № 0000258 від 23.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.3 ст. 332 КК України.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вилучені грошові кошти не відповідають критеріям речових доказів, та прокурором не доведено необхідність арешту такого майна, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Доводи апеляційної скарги про те, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_11 , який не має ніякого відношення до кримінального провадження та отримані ФОП ОСОБА_11 внаслідок здійснення господарської діяльності, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді на даному етапі досудового розслідування.

Питання належності та законності походження вилучених грошових коштів підлягають встановленню під час подальшого досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Апеляційні доводи про те, що ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук в пункті обміну валют «Fin Union», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , не надавався дозвіл на вилучення грошових коштів, та доводи про порушення прокурором вимог ч. 5 ст. 171 КПК України при зверненні з клопотанням, ретельно перевірялися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження, враховуючи наступне.

Як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З урахуванням наведеного, відсутність вилучених грошових коштів у переліку, щодо якого прямо було надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про його арешт за умови дотримання вимог ч. 5 ст. 171 КПК України.

Як убачається із матеріалів судового провадження, грошові кошти вилучено під час санкціонованого обшуку 21-22 листопада 2022 року, тоді як із клопотанням про арешт майна прокурор звернувся до слідчого судді 23 листопада 2022 року, тобто у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України для звернення до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 376 ч.2, 170-173, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 грудня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000258 від 23.09.2022 на речі та документи, вилучені 21-22 листопада 2022 року в ході обшуку в пункті обміну валют «Fin Union», розташованому за адресою: м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка, 5, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4