Справа № 953/6674/22
н/п 1-кс/953/492/23
"19" січня 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2
1) накласти арешт шляхом встановлення заборони на відчуження та розпорядження майном, що належить ОСОБА_4 , а саме на:
- ј квартири, загальною площею 47,6 кв.м., адреса: Автономна Республіка Крим, м. Феодосія, с. Южне, вулиця Дорожня, будинок 3, квартира 1.
- транспортний засіб СЗАП 8527, (1991), зелений, №шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;
2) накласти арешт шляхом встановлення заборони на відчуження та розпорядження майном, що належить ОСОБА_5 , а саме на:
- трикімнатну квартиру, загальною площею 57.9 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 ;
- 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 55,2 кв.м, адреса: АДРЕСА_3 .
В порядку ч. 2 ст. 172 КПК України прокурор просить розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна та/або його представників.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає наступне.
11 березня 2023 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.
Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.
Відповідно до інформаційних довідок з державних реєстрів, у тому числі Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наданої ГУ Держгеокадастру в Харківській області, РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області інформації, зазначене в клопотанні майно належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Прокурор вважає, що усвідомлюючи наслідки відповідальності за ч. 4 ст. 111-1 КК України, в тому числі конфіскації майна у випадку доведеності вини, підозрювані мають реальну можливість як особисто, так і через рідних, знайомих, чи уповноважених осіб вільно розпорядитися вказаним майном, чи в інший спосіб перешкодити його вилученню і збереженню, що поставить під загрозу досягнення завдання кримінального провадження.
Необхідність накладення арешту на майно, власником якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтовано сукупністю підстав вважати, що таке майно може підлягати конфіскації у випадку прийняття в подальшому відповідного рішення судом. А ризиком, для запобігання якого необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна з метою уникнення його можливої конфіскації як виду покарання, що підтверджує існування потреби у такому заході забезпечення кримінального провадження.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття прокурора не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно вимог частини 2 вказаної статті, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що підозрювані, отримавши відомості про можливий арешт їх майна, мають можливість приховати майно від органу досудового розслідування, що унеможливить його арешт.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне здійснити розгляд клопотання відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України без участі власників майна з метою забезпечення арешту майна.
Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про його задоволення з наступних підстав.
11 березня 2023 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
- ј квартири, загальною площею 47,6 кв.м., адреса: Автономна Республіка Крим, м. Феодосія, с. Южне, вулиця Дорожня, будинок 3, квартира 1.
- транспортний засіб СЗАП 8527, (1991), зелений, №шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_5 на праві приватної власності належать:
- трикімнатна квартира, загальною площею 57.9 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 ;
- 2-х кімнатна квартира, загальною площею 55,2 кв.м, адреса: АДРЕСА_3 .
Враховуючи, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, належить на праві приватної власності підозрюваним ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та з урахуванням того, що арешт спрямований на забезпечення конфіскації майна як виду покарання, санкція статті кримінального закону, за якою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді конфіскації майна, слідчий суддя вважає наявними передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України підстави для арешту належного на праві власності підозрюваним майна.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна. Слідчий суддя вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. На даній стадії слідчий не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майна, а тому вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження
Враховуючи викладене, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом заборони відчуження зазначеного майна, що відповідає вимогам ч.1 ст.170 КПК України, та є найменш обтяжливим способом арешту майна, який не позначиться на інтересах власника майна та інших осіб.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Накласти арешт шляхом встановлення заборони відчуження на майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме:
- ј квартири, загальною площею 47,6 кв.м., адреса: АДРЕСА_4 .
- транспортний засіб СЗАП 8527, (1991), зелений, №шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
Накласти арешт шляхом встановлення заборони відчуження на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме:
- трикімнатну квартиру, загальною площею 57.9 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 ;
- 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 55,2 кв.м, адреса: АДРЕСА_3 .
Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1