ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/609/22 Справа № 703/4708/19 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0001493 від 25.03.2019 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 2 січня 2023 року, включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0001493 від 25.03.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.4 ст.296 КК України.

У судовому засіданні 03 листопада 2022 року ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 2 січня 2023 року, включно.

Продовжуючи даний запобіжний захід, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ч.3 ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, за який згідно санкції відповідної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років, при цьому судом враховано, що ОСОБА_7 не виправдав довіру суду, не дотримався своїх процесуальних обов`язків, в судові засідання не з`являвся, покинув місце проживання і був оголошений в розшук, вже притягувався до кримінальної відповідальності, за що судимість у встановленому законом порядку не знята і непогашена, однак належних висновків для себе не зробив та знову притягується до відповідальності за вчинення умисних злочинів, що об`єктивно вказує на існування ризиків переховуватися від суду та вчинення нового кримінального правопорушення. На існування таких ризиків вказує і відсутність у обвинуваченого офіційного джерела прибутку на момент його затримання, а також вчинення ним раніше злочинів проти власності. Враховуючи обізнаність обвинуваченого про суворість покарання, передбаченого санкцією статті за якою його притягують до відповідальності, не виключається можливість того, що він зі зміною запобіжного заходу стане уникати суду. Крім того, судом враховано, що обвинувачений, достовірно усвідомлюючи настання негативних для себе наслідків у виді можливого призначення його покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, з метою його уникнення, може незаконно впливати на свідків і потерпілого у даному кримінальному провадженні. Наведене об`єктивно вказує на ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2022 року, змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на будь який інший не пов`язаний з позбавленням волі.

Вважає оскаржуване рішення незаконне, необґрунтоване, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі посилаються на те, що ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ст.177 КПК України на сьогоднішній день відсутні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2022 року змінити в частині обраного запобіжного заходу, обравши відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язків.

Вважає, що процесуальні ризики зменшилися, а підстави тримання під вартою ОСОБА_7 є обтяжливими.

Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де проживає його родина, проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , від якого мають двох неповнолітніх дітей, 2010 та 2014 року народження. ОСОБА_7 надає дружині допомогу у вихованні дітей, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, ставлення сусідів до нього добре. Крім того, на волонтерських засадах ОСОБА_7 з своєю цивільною дружиною добровільно і постійно допомагав територіальній обороні та військовим ЗСУ.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили апеляційні скарги задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора про залишення апеляційних скарг без задоволення, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було врахував норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що про наявність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу також свідчить обставина, як суворість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання винуватим у вчиненні злочинів в яких він обвинувачується, оскільки він обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів, за один з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого та не нададуть можливості уникнути зазначених прокурором ризиків.

Крім того, із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2022 ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з покладенням ряду обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України, однак ОСОБА_7 в судові засідання не з`являвся, в зв`язку із чим останнього оголошено в розшук. Зазначена поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 свідчить про невиконання своїх процесуальних обов`язків, покладених судом, що полягло у переховуванні від суду.

При цьому, у ОСОБА_7 раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, який належних висновків для себе не зробив та знову притягується до відповідальності за вчинення умисних злочинів.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилаються на те, що ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ст.177 КПК України на сьогоднішній день відсутні, тоді як захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 посилаються на те, що процесуальні ризики зменшилися, а підстави тримання під вартою ОСОБА_7 є обтяжливими.

Колегія суддів вважає зазначені доводи апеляційних скарг неспроможними, оскільки із оскаржуваної ухвали вбачається, що продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою судом першої інстанції дотримано вимог КПК України та постановлено рішення, яке відповідає вимогам ст.370 цього Кодексу щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). На думку колегії суддів, з врахуванням сукупного аналізу обставин кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого, обрання останньому менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

З врахуванням фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , колегія суддів вважає неспроможними доводи захисника ОСОБА_8 про наявність постійного місця проживання, проживання у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , від якого є двоє неповнолітніх дітей, 2010 та 2014 року народження, надання дружині допомоги у вихованні дітей, наявність міцних соціальних зв`язків, позитивну характеристику за місцем проживання та те, що він з своєю цивільною дружиною на волонтерських засадах допомагав територіальній обороні та військовим ЗСУ.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника з мотивів, наведених в них, та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 2 січня 2023 року, включно, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді