Справа № 127/1760/23
Провадження №11-сс/801/160/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

з участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6

заявника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_8 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2022 року,

якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за заявою ОСОБА_7 від 27.07.2022, про вчинення кримінального правопорушення,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_7 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за заявою ОСОБА_7 від 27.07.2022, про вчинення кримінального правопорушення.

У скарзі заявник просить слідчого суддю зобов`язати посадову особу СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та розпочати розслідування, за його заявою 27.07.2022 про вчинення кримінального правопорушення.

Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав за обставин викладених у ній.

Представник Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду скарги повідомлявся своєчасно, неодноразово та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2023 року скаргу ОСОБА_7 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за заявою ОСОБА_7 від 27.07.2022, про вчинення кримінального правопорушення залишено без задоволення.

Роз`яснено, що ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2023, так як вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено ним з поважних причин, оскільки слідчий суддя зазначивши в оскаржуваній ухвалі, що вона оскарженню не підлягає, ввів його в оману, чим перешкодив зверненню до апеляційного суду за захистом своїх прав.

Також в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2023 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 27.07.2022. Вважає, що судом належним чином не було досліджено зміст та вимоги поданої ним скарги. Викладене в оскаржуваній ухвалі не відповідає змісту його скарги, оскільки кримінальним правопорушенням за його заявою до СВ Вінницького РУП є вимагання, приведення його сестри ОСОБА_9 до каліцтва, наклеп, пошкодження майна, приховування злочину, погрози.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2023 з підстав викладених у ній. На запитання суду пояснив, що власником квартири в якій проживає сестра, є вона сама. Поряд з будинком сестри проживає її рідна донька, яка стверджує, що власником квартири є саме вона, і забрала ключі від квартири собі. Проте, він так не вважає, оскільки квартира в подальшому повинна належати йому. Також звернув увагу суду на те, що на його сестру цькують сусіди собаку, через яку сестра впала і поламалась, що також є злочином.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечувала щодо задоволення клопотання апелянта про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2023, при цьому заперечила щодо задоволення самої апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, вважаючи ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення скаржника та думку прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги щодо поновлення строку, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 20.02.2023 підлягає до задоволення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч.3 зазначеної статті якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Зі змісту ч.1 ст.117 КПК України встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Вказане узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності; див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Встановлено, що 14.03.2023 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2023 з клопотанням про поновлення строку та об`єктивними даними, які свідчать про наявність поважних причин для поновлення йому строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Дослідивши матеріали судового провадження, заслухавши пояснення скаржника та думку прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги в частині оскарження ухвали слідчого судді від 20.02.2023, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частин 1, 3 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Системний аналіз положень ст.ст.214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже , критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зі змісту заяви ОСОБА_7 від 26.07.2022, отриманої Відділом поліції №2 Вінницького районного УП ГУНП у Вінницькій області згідно штампу вхідної кореспонденції 27.07.2022 за №К-342 вбачається, що останній вказує на те, що саме дії гр. Ріти, яка проживає по АДРЕСА_1 та є сусідкою його рідної сестри ОСОБА_10 , 1946 р.н., яка проживає по АДРЕСА_2 містять ознаки кримінального правопорушення, так як внаслідок падіння через велику собаку гр. Ріти його сестра отримала ушкодження, а саме зламала тазобедренний суглоб. У зв`язку з чим, лікування сестри має відбуватися за рахунок власника собаки.

Також вказував, що шантаж, погрози зламали психіку сестри ОСОБА_10 , так як попередньо вона мала залежність від соціальної служби, її пильнували, були погрози на її адресу від спадкоємців, що причетні до розподілу трикімнатної квартири. Після лікування, сестру з лікарні завезли в с. Пиків і подальша доля йому її невідома. Тому вважає, що в даному випадку також є ознаки кримінального правопорушення, які виражаються у вимаганні, підбурювані щодо відчужування власності під впливом важких обставин.

Згідно відповіді наданої ОСОБА_7 Відділом поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 08.08.2022 за №К-342/232/01-22, під час розгляду вказаного звернення із громадянкою Ритою, було проведено бесіду профілактичного характеру про неприпустимість протиправної поведінки та попереджено про адміністративну відповідальність. Одночасно проінформовано, що у фактах викладених у його заяві ознаки кримінального правопорушення відсутні, а інформація введенню в ЄДРСР не підлягає.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_7 пояснив, що з його сестрою ОСОБА_10 проживає її рідна донька, яка вважає себе власником трикімнатної квартири, однак він з цим не згоден, так як в подальшому власником квартири має бути він, оскільки є її рідним братом.

Положенням ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність уповноваженої особи СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку за результатами такої оцінки, що відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що ОСОБА_7 звернувся до СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області із заявою 27.07.2022 про вчинення кримінального правопорушення, вчиненого у вересні 2021 року. До тепер, за вищевказаною заявою відомості до ЄРДР не внесено. Разом з тим, було встановлено, що заява ОСОБА_7 не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки в ній відсутні обґрунтовані відомості з посиланням на докази вчинення кримінального правопорушення. А тому звернення ОСОБА_7 за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, даного роду повідомлення не може бути внесене до ЄРДР.

Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_7 з урахуванням вимог ч.2 ст.94 КПК України, колегія суддів вважає, що заявник шляхом реалізації наданого йому права порушення перед слідчим суддею питання щодо здійснення судового контролю щодо дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, обирає для себе найменш обтяжливий спосіб захисту цих прав. Оскільки в даному випадку вбачається належність даних відносин до категорії цивільно-правових.

Тому, не зважаючи на те, що заява ОСОБА_7 хоча й складена таким чином, що має назву, як заява про злочин, але сама по собі містить лише перелік фактичних обставин, пов`язаних із цивільними правовими відносинами, які існують між заявником та іншими учасниками правовідносин, коло яких визначено категорією відповідних цивільних спорів, а тому, на переконання колегії суддів, таку заяву за своєю суттю не можна визнати як заяву про вчинене кримінальне правопорушення в розумінні положень ст.214 КПК України.

Разом з тим, посилання заявника на вимоги ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки вбачається, що ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Крім того, уповноваженим органом досудового розслідування в межах компетенції заявнику було надано відповідну відповідь та роз`яснення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а наведені доводи в апеляційній скарзі викладених в ній висновків суду не спростовують.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.117, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4