08.12.2022
справа №642/1613/22
провадження № 1-кс/642/893/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0001075 від 23.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України,-

встановив:
До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся прокурор з вищезазначеним клопотанням. В обґрунтування зазначив, що Слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за процесуального керівництва прокурорами спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001075 від 23.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 22.11.2022, м. Харків, вул. Сіверська, 184-Б, водій ОСОБА_4 , (інші дані встановлюються), несе службу в 1-й Вінницькій окремій стрілковій бригаді, прикомандирований до 66-ї бригади, керуючи автомобілем ФОЛЬКСВАГЕН Т5, н.з. відсутні, здійснив наїзд на перешкоду, а саме бетонні блоки.

В наслідок ДТП, водій та пасажири отримали тілесні ушкодження. Потерпілі пасажири вказаного автомобіля, всього 11 чоловік. 23.11.2022 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено: Транспортний засіб «Volkswagen Transporter», в.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску.

На даний час встановлено, що виявлені та вилучені в ході проведення огляду вищевказані речі та документи, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі були об`єктом кримінально протиправних дій та імовірно набуті кримінально протиправним шляхом.

В ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Транспортний засіб «ВАЗ» моделі 2109, д.н.з. НОМЕР_2 , 1988 р.в., належить ОСОБА_5 , відповідно до вищевказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Транспортний засіб «Volkswagen Transporter», в.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, належить військовій частині НОМЕР_3 , відповідно реєстраційних даних транспортного засобу.

У даному кримінальному провадженні підставами для арешту майна є збереження речових доказів.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане, знищене або пошкоджене.

Прокурор подав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, просив задовольнити клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Представник військової частини НОМЕР_4 , як особа якій належить транспортний засіб, подав до суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, проти накладення арешту на транспортний засіб не заперечували.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за процесуального керівництва прокурорами спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001075 від 23.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

23.11.2022 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено: Транспортний засіб «Volkswagen Transporter», в.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості,

які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього

Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд, -

ухвалив:
Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0001075 від 23.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, вилучене 23.10.2022 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме - Транспортний засіб «Volkswagen Transporter», в.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску.

Місцем зберігання майна, визначити Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві, за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 37 та майданчик зберігання транспортних засобів, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 106.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити прокурору Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1