УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.11.2022 Справа №607/10781/22

Провадження №1-кп/607/1454/2022

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, матеріали кримінального провадження №0000381 про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Під час судового розгляду кримінального провадження №0000381 прокурор звернулася із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, оскільки продовжують існувати ризики незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що визначені при застосуванні йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а строк такого заходу забезпечення кримінального провадження закінчується 30 листопада 2022 року.

Захисник адвокат ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та подав клопотання про зміну щодо його підзахисного зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження на домашній арешт в певний період доби. Вважає, що у зв`язку із новими фактичними обставинами даного кримінального правопорушення, встановленими після застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, згідно допиту ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та ознайомлення з матеріалами з матеріалами кримінального провадження і отримання обвинувальних актів, подальше тримання обвинуваченого під домашнім арештом цілодобово не є виправданим. В матеріалах даного кримінального провадження немає прямих та вагомих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України. З моменту винесення попередньої ухвали обвинувачений ОСОБА_4 дисципліновано систематично прибував в судові засідання та жодним чином не спілкувався з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні, що дає підстави змінити йому застосований запобіжний захід.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали позицію захисника ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_8 не заперечив щодо заявленого прокурором клопотання.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк дії домашнього арешту.

Відповідно до ухвали судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2022 року, під час підготовчого судового розгляду була встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строк якого закінчується 30 листопада 2022 року.
Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України та ч. 6 ст. 181 КПК України, якими суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку домашнього арешту, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під домашнім арештом.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, дані, що характеризують його особу зокрема вік, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, зокрема: постійного місця реєстрації та проживання, майновий стан, не працює, наявність судимостей, та наявність ризиків, а саме:

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, що підтверджуються тим, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно здійснювати на них тиск та погрози з метою дачі ними неправдивих показів або відмови від добровільно наданих показань;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що обвинувачений раніше вчиняв умисні корисливі злочини, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, оскільки будучи раніше судимим, обвинувачується у вчиненні нового злочину із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого;

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, тому усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, за відсутності міцних соціальних зв`язків. може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Отже, обставини кримінального провадження свідчать, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, а тому строк такого слід продовжити.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 та заборонити йому залишати житло за адресою місця проживання цілодобово до 21 січня 2023 року.

За таких обставин, беручи до уваги обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби, не зможе попередити ризики, встановлені ст. 177 КПК України.

Посилання захисника ОСОБА_6 на належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , як на підставу для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає не обґрунтованою, оскільки, на думку суду, саме застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту забезпечує виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігає ризикам, зазначеним в ухвалі. Тому в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. ст. 181, 199, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити ОСОБА_4 залишати місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: з`являтися до прокурора та суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали, щодо продовженого запобіжного заходу, до 23 год. 59 хв. 21 січня 2023 року.

Копію ухвали направити на виконання в Тернопільське РУП ГУНП в Тернопільській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_1