Справа № 183/403/23
№ 1-кп/183/959/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000003 від 05 січня 2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська (нині м. Дніпро), громадянина України, з середньою спеціальною освітою, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в:

У відповідності до обвинувального акту та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, повністю згоден зі встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним, в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти такого розгляду, про що надала відповідну заяву.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року, у відповідності до вимог ст.ст. 381, 382 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, призначено до судового розгляду у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що 30 грудня 2022 року приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_3 прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 . В цей час та місці у ОСОБА_3 виник прямий умисел на незаконне проникнення до житла, а саме до вказаного будинку з метою зігрітися.

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та місці, усвідомлюючи, що не має законного права проникати до житла приватного будинку без дозволу власника, рукою витягнув металевий засов, який забезпечував утримання хвіртки в зачиненому стані, та відкривши хвіртку, потрапив на територію зазначеного вище домоволодіння, після чого підійшов до вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 та почав стукати у них.

Приблизно о 02 годині 05 хвилин 30 грудня 2022 року, коли ОСОБА_3 знаходився біля дверей будинку АДРЕСА_2 , двері відчинила ОСОБА_6 , та ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел на незаконне проникнення до житла, що перебуває у володінні іншої особи, відштовхнув у бік ОСОБА_6 , та зайшов у коридор будинок АДРЕСА_2 , тим самим незаконно проник до житла всупереч волі законного володільця ОСОБА_6 , порушивши право останньої на недоторканність житла, передбаченого ст. 30 Конституції України, статтею 12 Загальної декларації з прав людини, статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Окрім цього, 30 грудня 2022 року приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_3 знову прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , з метою випити горілки з сином останньої, ОСОБА_7 . В цей час та місці у ОСОБА_3 виник прямий умисел на незаконне проникнення до житла, а саме до вказаного будинку.

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та місці, усвідомлюючи, що не має законного права проникати до житла приватного будинку без дозволу власника, через незамкнену хвіртку потрапив на територію зазначеного вище домоволодіння та, підійшовши до вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 , схопив рукою за ручку дверей, та за допомогою своїх власних фізичних зусиль руки потягнув двері на себе, від чого вхідні двері у будинок відчинилися.

Продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел на незаконне проникнення до житла, що перебуває у володінні іншої особи, ОСОБА_3 зайшов у коридор будинок АДРЕСА_2 , де розмістився на стулі біля кухонного столу, тим самим незаконно проник до житла всупереч волі законного володільця ОСОБА_6 , порушивши право останньої на недоторканність житла, передбаченого ст. 30 Конституції України, статтею 12 Загальної декларації з прав людини, статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що події кримінальних правопорушень (проступків) мали місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у незаконному проникненні до житла при обставинах встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою повторно.

Водночас, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Також, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який є таким, що не має судимості, свою вину визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину.

Тому, з урахуванням особливостей даних кримінальних проступків та обставин їх вчинення, даних про особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу чи виправних робіт, оскільки останній офіційно не працює. Тому, суд доходить висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних проступків, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Також, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_3 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи зі змісту вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді обмеження волі на вищевказаний строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись статтями 100, 107, 370, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ оптичний диск DVD+R з відеозаписом з камери портативного відеореєстратора, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1