Справа № 165/2460/21 Провадження №11-кп/802/100/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.ч.1, 2 ст. 182, ч. 2 ст. 190, ч..ч.1, 2 ст. 222, ч.ч.1, 2 ст. 361 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 000191, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нововолинська, Волинської області, громадянина України, не працює, одружений, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 25 липня 2012 року за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт;

-вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 06 березня 2013 року за ч. 2 ст. 389 КК України на підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання у виді 1 місяця 5 днів арешту;

-вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 09 жовтня 2014 року за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. 01 червня 2018 року звільнений на підставі ст. 81 КК України із невідбутою частиною покарання 7 місяців 18 днів,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень: кримінальних проступків та злочинів, передбачених ч. 1 ст.182, ч. 2 ст. 182, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України і йому призначено покарання за:

- ч. 1 ст. 182 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.;

- ч. 2 ст. 182 КК України у виді арешту на строк 4 місяці;

- ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн.;

- ч. 1 ст. 222 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням та отриманням фінансових та банківських послуг на строк 1 рік;

- ч. 2 ст. 222 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59 500 грн. з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням та отриманням фінансових та банківських послуг на строк 2 роки;

- ч. 1 ст. 361 КК України (у редакції Закону України № 2149-IX від 24 березня 2022 року) у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.;

- ч. 2 ст. 361 КК України (у редакції Закону № 2149-IX від 24 березня 2022 року) у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень: кримінальних проступків та злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне до відбуття покарання у виді арешту на строк 4 місяці з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням та отриманням фінансових та банківських послуг на строк 2 роки.

Початок строку відбування основного покарання у виді арешту за даним вироком визначено обчислювати обвинуваченому ОСОБА_7 з моменту приведення вироку суду у цій частині до виконання.

В С Т А Н О В И В

Згідно із вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, отримавши, шляхом обману від ОСОБА_10 відомості (логін та пароль) для входу в її акаунт в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» з прив`язкою до її банківської картки № НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом 09 січня 2021 року близько 01 год. 00 хв. несанкціоновано втрутився в роботу вищевказаної автоматизованої системи, а саме - використовуючи мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», змінив в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» номер мобільного телефону ОСОБА_10 НОМЕР_2 , який був логіном входу в обліковий запис на номер власного мобільного телефону НОМЕР_3 , а також змінив пароль входу у вищевказаний акаунт « ОСОБА_11 » на новий « ОСОБА_12 », достовірно відомий лише йому, чим здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, що призвело до блокування інформації, у вигляді позбавлення можливості потерпілої здійснювати вхід у вищевказаний акаунт та користуватись ним, а також витоку, підробки інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації, внаслідок чого ОСОБА_10 втратила можливість отримувати інформацію, про стан власного банківського рахунку, а дану інформацію отримав ОСОБА_7 , якому вона не була адресована та від імені потерпілої, оформив кредити у фінансових установах ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в результаті чого на картковий рахунок № НОМЕР_4 09 січня 2021 року о 01.31 год. було нараховано 500 грн. 00 коп., 09 січня 2021 року о 02.22 год. було нараховано 2 000 грн., 10 січня 2021 року о 00.39 год. було нараховано 6 750 грн., таким чином підробивши інформацію про належного користувача облікового запису.

09 січня 2021 року о 01.12 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s» із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_3 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілу ОСОБА_10 та у порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 09 січня 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 500 грн. у фінансовій установі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про потерпілу, а саме паспорт громадянина України № НОМЕР_5 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 видані на ім`я потерпілої.

09 січня 2021 року близько 02.05 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_3 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілу ОСОБА_10 , та у порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 09.01.2020 онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 2000 грн. у фінансовій установі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_10 , а саме паспорт громадянина України № НОМЕР_5 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 видані на ім`я потерпілої.

10 січня 2021 року близько 00.15 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_3 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілу ОСОБА_10 , та у порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 10.01.2020 онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 6750 грн. у фінансовій установі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_10 , а саме паспорт громадянина України № НОМЕР_5 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 видані на ім`я потерпілої.

09 січня 2021 о 02.22 год. ОСОБА_7 , користуючись власним мобільним телефоном SAMSUNG A21s, з доступом до мережі Інтернет, маючи умисел на отримання шляхом шахрайства з фінансовими ресурсами кредиту на суму 2000 грн. в ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що являється фінансовою установою, знаючи обов`язкові умови для його отримання, а саме необхідність заповнення в електронному виді заяви відповідного зразка із зазначенням своїх анкетних даних, дати народження, паспортних даних та інших відомостей про особу, яка бажає отримати кредит, надав до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» анкетні відомості іншої особи, а саме ОСОБА_10 , яка не уповноважувала останнього на вчинення таких дій. Зокрема, ОСОБА_7 , з метою отримання кредиту для своїх потреб, умисно, подав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» щодо особи позичальника, надавши до вказаної фінансової установи через мережу Інтернет паспортні дані на ім`я ОСОБА_10 та ідентифікаційний код, вказавши також реквізити банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що стало підставою для надання йому кредиту в сумі 2000 грн. Після чого, 09 січня 2021 року о 04.07 год., з метою створення іміджу добросовісного позичальника та з метою збільшення кредитного ліміту у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ОСОБА_7 перерахував на рахунок ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» грошові кошти в сумі 1 994 грн. 93 коп. в якості погашення заборгованості про вже отриманому кредиту.

09 січня 2021 о 01.31 год. ОСОБА_7 , користуючись мобільним телефоном марки «SAMSUNG A21s», із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку «ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_3 з доступом до мережі Інтернет, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння шляхом обману чужим майном, надав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «АВЕНТУС Україна», а саме, діючи від імені ОСОБА_10 , яка не уповноважувала його на вчинення таких дій, незаконно підтвердив особу користувача банківської картки № НОМЕР_1 із прив`язкою до номеру мобільного телефону, оформивши таким чином на ім`я ОСОБА_10 заяву на отримання онлайн кредиту на суму 500 грн. у даній фінансовій установі, внаслідок чого відбулась видача кредиту на ім`я вказаної особи шляхом перерахування на її банківську картку грошових коштів в сумі 500 грн., якими ОСОБА_7 повторно незаконно заволодів чим спричинив ТОВ «АВЕНТУС Україна» майнову шкоду на вищевказану суму.

10 січня 2021 о 00.39 год. ОСОБА_7 , користуючись мобільним телефоном марки «SAMSUNG A21s» із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку «ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_3 з доступом до мережі Інтернет, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння шляхом обману чужим майном, надав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», а саме, діючи від імені ОСОБА_10 , яка не уповноважувала його на вчинення таких дій, незаконно підтвердив особу користувача банківської картки № НОМЕР_1 із прив`язкою до номеру мобільного телефону, оформивши таким чином на ім`я ОСОБА_10 заяву на отримання онлайн кредиту на суму 6 750 грн. у даній фінансовій установі, внаслідок чого відбулась видача кредиту на ім`я вказаної особи шляхом перерахування на її банківську картку грошових коштів в сумі в сумі 6750 грн., якими ОСОБА_7 повторно незаконно заволодів чим спричинив ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» майнову шкоду на вищевказану суму.

Окрім того, ОСОБА_7 , отримавши шляхом обману від ОСОБА_13 відомості (логін та пароль) для входу в його акаунт в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» з прив`язкою до його банківської картки № НОМЕР_7 , діючи з прямим умислом 14 січня 2021 року близько 04.50 год. несанкціоновано втрутився в роботу вищевказаної автоматизованої системи, а саме - використовуючи мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», змінив в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» номер мобільного телефону ОСОБА_13 , який був логіном входу в обліковий запис, на номер власного мобільного телефону НОМЕР_8 , а також змінив пароль входу у вищевказаний акаунт на новий, достовірно відомий лише йому, чим здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, що призвело до блокування інформації, у вигляді позбавлення можливості потерпілого здійснювати вхід у вищевказаний акаунт та користуватись ним, а також витоку, підробки інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації, внаслідок чого ОСОБА_13 втратив можливість отримувати інформацію, про стан власного банківського рахунку, а дану інформацію отримав ОСОБА_7 , якому вона не була адресована та від імені потерпілого, оформив кредити у фінансових установах ТОВ «АВЕНТУС Україна», ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «СС ЛОУН», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в результаті чого на картковий рахунок № НОМЕР_7 14.01.2021 о 04.56 год. було нараховано 4 000 грн., 14 січня 2021 року о 05.59 год. було нараховано 7750 грн., 14 січня 2021 року о 06.22 год. було нараховано 5 000 грн., 14 січня 2021 року о 07.30 було нараховано 2000 грн., 16 січня 2021 року о 01.36 год. було нараховано 2300 грн., 20 січня 2021 року о 00.20 год. було нараховано 450 грн., 20 січня 2021 року о 13.39 год. було нараховано 1 300 грн., 21 січня 2021 року о 00.54 год. було нараховано 1 000 грн., 30 січня 2021 року о 18.13 год. було нараховано 4 000 грн. та на картковий рахунок № НОМЕР_4 05 лютого 2021 року о 17.06 год. було нараховано 3 500 грн., 07 лютого 2021 року о 08.06 год. було нараховано 500 грн., 07 лютого 2021 року о 14.16 год. було нараховано 1 200 грн., підробивши інформацію про належного користувача облікового запису.

14 січня 2021 близько 04.55 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_13 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілого ОСОБА_13 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 14 січня 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 4 000 грн. у фінансовій установі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_9 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 видані на ім`я потерпілого.

14 січня 2021 року близько 05.55 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_13 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілого ОСОБА_13 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 14 січня 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 7750 грн. у фінансовій установі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_9 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 видані на ім`я потерпілого.

14 січня 2021 року близько 06.21 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_13 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілого ОСОБА_13 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 14 січня 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 5000 грн. у фінансовій установі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_9 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 видані на ім`я потерпілого.

14 січня 2021 року близько 07.27 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_13 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілого ОСОБА_13 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 14 січня 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 2 000 грн. у фінансовій установі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_9 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 видані на ім`я потерпілого.

16 січня 2021 року близько 01.34 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_13 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілого ОСОБА_13 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 16 січня 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 2 300 грн. у фінансовій установі ТОВ «СС ЛОУН», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_9 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 видані на ім`я потерпілого.

20 січня 2021 близько 00.25 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_13 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілого ОСОБА_13 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 20 січня 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 450 грн. у фінансовій установі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_9 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 видані на ім`я потерпілого.

20 січня 2021 року близько 13.35 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_13 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілого ОСОБА_13 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 20 січня 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 1300 грн. у фінансовій установі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_9 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 видані на ім`я потерпілого.

21 січня 2021 року близько 00.52 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_13 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілого ОСОБА_13 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 21 січня 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 1 000 грн. у фінансовій установі ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_9 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 видані на ім`я потерпілого.

30 січня 2021 року близько 18.12 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_13 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілого ОСОБА_13 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 30 січня 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 4000 грн. у фінансовій установі ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_9 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 видані на ім`я потерпілого.

05 лютого .2021 року близько 17.03 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_13 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілого ОСОБА_13 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 05 лютого 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 3 500 грн. у фінансовій установі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_9 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 видані на ім`я потерпілого.

07 лютого 2021 року близько 08.03 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_13 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілого ОСОБА_13 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 07 лютого 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 500 грн. у фінансовій установі ТОВ «МІЛОАН», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_9 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 видані на ім`я потерпілого.

07 лютого 2021 року близько 14.13 год. ОСОБА_7 , використовуючи власний мобільний телефон марки «SAMSUNG A21s», із прив`язкою до сім-картки мобільного оператора ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24», з прив`язкою до банківської картки № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_13 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілого ОСОБА_13 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 07 лютого 2021 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 1 200 грн. у фінансовій установі ТОВ «СОС КРЕДИТ», та надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_7 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_13 , а саме паспорт громадянина України НОМЕР_9 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 видані на ім`я потерпілого.

14 січня 2021 року о 07.30 год. ОСОБА_7 , користуючись власним мобільним телефоном SAMSUNG A21s з доступом до мережі Інтернет, маючи умисел на отримання шляхом шахрайства з фінансовими ресурсами кредиту на суму 2 000 грн. в ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», що являється фінансовою установою, знаючи обов`язкові умови для його отримання, а саме необхідність заповнення в електронному виді заяви відповідного зразка із зазначенням своїх анкетних даних, дати народження, паспортних даних та інших відомостей про особу, яка бажає отримати кредит, повторно надав до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» анкетні відомості іншої особи, а саме ОСОБА_14 , який не уповноважував останнього на вчинення таких дій. Зокрема, ОСОБА_7 , з метою отримання кредиту для своїх потреб, умисно, подав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» щодо особи позичальника, надавши до вказаної фінансової установи через мережу Інтернет паспортні дані на ім`я ОСОБА_13 та ідентифікаційний код, вказавши також реквізити банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , що стало підставою для надання йому кредиту в сумі 2000 грн. Після чого, 29 січня 2021 року о 13.58 год., з метою створення іміджу добросовісного позичальника та з метою збільшення кредитного ліміту у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» ОСОБА_7 перерахував на рахунок ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» грошові кошти в сумі 2 397 грн. 40 коп. в якості погашення заборгованості по вже отриманому кредиту.

20 січня 2021 року о 00.20 год. ОСОБА_7 , користуючись власним мобільним телефоном SAMSUNG A21s з доступом до мережі Інтернет, маючи умисел на отримання шляхом шахрайства з фінансовими ресурсами кредиту на суму 450 грн. в ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що являється фінансовою установою, знаючи обов`язкові умови для його отримання, а саме необхідність заповнення в електронному виді заяви відповідного зразка із зазначенням своїх анкетних даних, дати народження, паспортних даних та інших відомостей про особу, яка бажає отримати кредит, повторно з метою отримання кредиту надав ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» анкетні відомості іншої особи, а саме ОСОБА_14 , який не уповноважував останнього на вчинення таких дій. Зокрема, ОСОБА_7 , з метою отримання кредиту для своїх потреб, умисно, подав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» щодо особи позичальника, надавши до вказаної фінансової установи через мережу Інтернет паспортні дані на ім`я ОСОБА_13 та ідентифікаційний код, вказавши також реквізити банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , що стало підставою для надання йому кредиту в сумі 450 грн. Після чого, 20 січня 2021 року о 13.36 год. з метою створення іміджу добросовісного позичальника та з метою збільшення кредитного ліміту у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ОСОБА_7 перерахував на рахунок ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» грошові кошти в сумі 457 грн. 65 коп. в якості погашення заборгованості по вже отриманому кредиту.

20 січня 2021 року о 13.39 год. ОСОБА_7 , користуючись власним мобільним телефоном SAMSUNG A21s з доступом до мережі Інтернет, маючи умисел на отримання шляхом шахрайства з фінансовими ресурсами кредиту на суму 1 300 грн. в ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що являється фінансовою установою, знаючи обов`язкові умови для його отримання, а саме необхідність заповнення в електронному виді заяви відповідного зразка із зазначенням своїх анкетних даних, дати народження, паспортних даних та інших відомостей про особу, яка бажає отримати кредит, надав ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» анкетні відомості іншої особи, а саме ОСОБА_14 , який не уповноважував останнього на вчинення таких дій. Зокрема, ОСОБА_7 , з метою отримання кредиту для своїх потреб, умисно, повторно надав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» щодо особи позичальника, надавши до вказаної фінансової установи через мережу Інтернет паспортні дані на ім`я ОСОБА_13 та ідентифікаційний код, вказавши також реквізити банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , що стало підставою для надання йому кредиту в сумі 1300 грн. Після чого 30 січня 2021 року о 15.28 год., з метою створення іміджу добросовісного позичальника та з метою збільшення кредитного ліміту у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ОСОБА_7 перерахував на рахунок ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» грошові кошти в сумі 1 454 грн. 70 коп., в якості погашення заборгованості по вже отриманому кредиту.

21 січня 2021 року о 00.54 год. ОСОБА_7 , користуючись власним мобільним телефоном SAMSUNG A21s з доступом до мережі Інтернет, маючи умисел на отримання шляхом шахрайства з фінансовими ресурсами кредиту на суму 1 000 грн. в ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», що являється фінансовою установою, знаючи обов`язкові умови для його отримання, а саме необхідність заповнення в електронному виді заяви відповідного зразка із зазначенням своїх анкетних даних, дати народження, паспортних даних та інших відомостей про особу, яка бажає отримати кредит, повторно надав ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» анкетні відомості іншої особи, а саме ОСОБА_14 , який не уповноважував останнього на вчинення таких дій. Зокрема, ОСОБА_7 , з метою отримання кредиту для своїх потреб, умисно, подав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» щодо особи позичальника, надавши до вказаної фінансової установи через мережу Інтернет паспортні дані на ім`я ОСОБА_13 та ідентифікаційний код, вказавши також реквізити банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , що стало підставою для надання йому кредиту в сумі 1 000 грн. Після чого, 30 січня 2021 року о 17.43 год. з метою створення іміджу добросовісного позичальника та з метою збільшення кредитного ліміту у ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ОСОБА_7 перерахував на рахунок ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» грошові кошти в сумі 1 054 грн. в якості погашення заборгованості по вже отриманому кредиту.

14 січня 2021 року о 04.56 год. ОСОБА_7 , користуючись мобільним телефоном марки «SAMSUNG A21s», із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку «ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 з доступом до мережі Інтернет, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння шляхом обману чужим майном, надав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а саме діючи від імені ОСОБА_13 , який не уповноважував його на вчинення таких дій, незаконно підтвердив особу користувача банківської картки № НОМЕР_7 із прив`язкою до номеру мобільного телефону, оформивши таким чином заяву на ім`я ОСОБА_13 на отримання онлайн кредиту на суму 4 000 грн. у даній фінансовій установі, внаслідок чого відбулась видача кредиту на ім`я вказаної особи шляхом перерахування на його банківську картку вказаних грошових коштів в сумі 4 000 грн., якими ОСОБА_7 повторно незаконно заволодів чим спричинив ТОВ «АВЕНТУС Україна» майнову шкоду на вищевказану суму.

14 січня 2021 року о 05.59 год. ОСОБА_7 , користуючись мобільним телефоном марки «SAMSUNG A21s», із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 з доступом до мережі Інтернет, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння шляхом обману чужим майном, надав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», а саме діючи від імені ОСОБА_13 , який не уповноважував його на вчинення таких дій, незаконно підтвердив особу користувача банківської картки № НОМЕР_7 із прив`язкою до номеру мобільного телефону, оформивши таким чином заяву на ім`я ОСОБА_13 на отримання онлайн кредиту на суму 7 750 грн. у даній фінансовій установі, внаслідок чого відбулась видача кредиту на ім`я вказаної особи шляхом перерахування на його банківську картку вказаних грошових коштів в сумі 7 750 грн., якими ОСОБА_7 таким чином повторно незаконно заволодів, чим спричинив ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» майнову шкоду на вищевказану суму.

14 січня 2021 року о 06.22 год. ОСОБА_7 , користуючись мобільним телефоном марки «SAMSUNG A21s», із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 з доступом до мережі Інтернет, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння шляхом обману чужим майном, надав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а саме діючи від імені ОСОБА_13 , який не уповноважував його на вчинення таких дій, незаконно підтвердив особу користувача банківської картки № НОМЕР_7 із прив`язкою до номеру мобільного телефону, оформивши таким чином заяву на ім`я ОСОБА_13 на отримання онлайн кредиту на суму 5 000 грн. у даній фінансовій установі, внаслідок чого відбулась видача кредиту на ім`я вказаної особи шляхом перерахування на його банківську картку вказаних грошових коштів в сумі 5 000 грн., якими ОСОБА_7 таким чином повторно незаконно заволодів, чим спричинив ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» майнову шкоду на вищевказану суму.

16 січня 2021 року о 01.36 год. ОСОБА_7 , користуючись мобільним телефоном марки «SAMSUNG A21s», із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 з доступом до мережі Інтернет, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння шляхом обману чужим майном, надав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «СС ЛОУН», а саме діючи від імені ОСОБА_13 , який не уповноважував його на вчинення таких дій, незаконно підтвердив особу користувача банківської картки № НОМЕР_7 із прив`язкою до номеру мобільного телефону, оформивши таким чином заяву на ім`я ОСОБА_13 на отримання онлайн кредиту на суму 2 300 грн. у даній фінансовій установі, внаслідок чого відбулась видача кредиту на ім`я вказаної особи шляхом перерахування на його банківську картку вказаних грошових коштів в сумі 2 300 грн., якими ОСОБА_7 таким чином повторно незаконно заволодів, чим спричинив ТОВ «СС ЛОУН» майнову шкоду на вищевказану суму.

30 січня 2021 року о 04.56 год. ОСОБА_7 , користуючись мобільним телефоном марки «SAMSUNG A21s», із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 з доступом до мережі Інтернет, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння шляхом обману чужим майном, надав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», а саме діючи від імені ОСОБА_13 , який не уповноважував його на вчинення таких дій, незаконно підтвердив особу користувача банківської картки № НОМЕР_7 із прив`язкою до номеру мобільного телефону, оформивши таким чином заяву на ім`я ОСОБА_13 на отримання онлайн кредиту на суму 4 000 грн. у даній фінансовій установі, внаслідок чого відбулась видача кредиту на ім`я вказаної особи шляхом перерахування на його банківську картку вказаних грошових коштів в сумі 4 000 грн., якими ОСОБА_7 таким чином повторно незаконно заволодів, чим спричинив ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» майнову шкоду на вищевказану суму.

05 лютого 2021 року о 17.06 год. ОСОБА_7 , користуючись мобільним телефоном марки «SAMSUNG A21s», із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 з доступом до мережі Інтернет, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння шляхом обману чужим майном, надав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», а саме діючи від імені ОСОБА_13 , який не уповноважував його на вчинення таких дій, незаконно підтвердив особу користувача банківської картки № НОМЕР_4 із прив`язкою до номеру мобільного телефону, оформивши таким чином заяву на ім`я ОСОБА_13 на отримання онлайн кредиту на суму 3 500 грн. у даній фінансовій установі, внаслідок чого відбулась видача кредиту на ім`я вказаної особи шляхом перерахування на його банківську картку вказаних грошових коштів в сумі 3 500 грн., якими ОСОБА_7 таким чином повторно незаконно заволодів, чим спричинив ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» майнову шкоду на вищевказану суму.

07 лютого 2021 року о 08.06 год. ОСОБА_7 , користуючись мобільним телефоном марки «SAMSUNG A21s», із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 з доступом до мережі Інтернет, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння шляхом обману чужим майном, надав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «МІЛОАН», а саме діючи від імені ОСОБА_13 , який не уповноважував його на вчинення таких дій, незаконно підтвердив особу користувача банківської картки № НОМЕР_4 із прив`язкою до номеру мобільного телефону, оформивши таким чином заяву на ім`я ОСОБА_13 на отримання онлайн кредиту на суму 500 грн. у даній фінансовій установі, внаслідок чого відбулась видача кредиту на ім`я вказаної особи шляхом перерахування на його банківську картку вказаних грошових коштів в сумі 500 грн., якими ОСОБА_7 таким чином повторно незаконно заволодів, чим спричинив ТОВ «МІЛОАН» майнову шкоду на вищевказану суму.

07 лютого 2021 року о 14 год. 16 хв. ОСОБА_7 , користуючись мобільним телефоном марки «SAMSUNG A21s», із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсселл» НОМЕР_8 з доступом до мережі Інтернет, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння шляхом обману чужим майном, надав завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «СОС КРЕДИТ», а саме діючи від імені ОСОБА_13 , який не уповноважував його на вчинення таких дій, незаконно підтвердив особу користувача банківської картки № НОМЕР_4 із прив`язкою до номеру мобільного телефону, оформивши заяву на ім`я ОСОБА_13 на отримання онлайн кредиту на суму 1 200 грн. у даній фінансовій установі, внаслідок чого відбулась видача кредиту на ім`я вказаної особи шляхом перерахування на його банківську картку вказаних грошових коштів в сумі 1 200 грн., якими ОСОБА_7 повторно незаконно заволодів чим спричинив ТОВ «СОС КРЕДИТ» майнову шкоду на вищевказану суму.

Не погоджуючись із вироком суду, прокурор оскаржує його з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Вказує, що на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, диспозиція ч. 1 ст. 361 КК України встановлювала відповідальність за «несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, яке передбачає настання суспільно-небезпечних наслідків» та покарання у виді штрафу в розмірі від шестисот до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до двох років або без такого. Законом України № 2149-ІХ від 24 березня 2022 року, який набрав чинності 03 квітня 2022 року, редакція ст. 361 КК України зазнала змін, диспозиція ч. 1 ст. 361 КК України встановлює відповідальність за «несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, яке не передбачає настання суспільно-небезпечних наслідків» та передбачає покарання у виді штрафу в розмірі від однієї до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років. А тому, застосування судом санкції Закону у останнє згаданій редакції є неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність. Аналогічним чином, на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 361 КК України встановлювала кримінальну відповідальність за «ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або якщо вони заподіяли значну шкоду» та передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Тоді як поточна редакція вищевказаної норми Закону передбачає кримінальну відповідальність за «ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб» та покарання у виді штрафу в розмірі від трьох тисяч до семи тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк. При цьому, кримінальна відповідальність за дії у вигляді несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно - комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, які призвели до відповідних наслідків, на даний час, передбачена ч. 3 ст. 361 КК України (в редакції санкції Закону № 2149-IX від 24 березня 2022 року). Також вважає, що призначене засудженому ОСОБА_7 за ч. ч. 1 та 2 ст. 222 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з наданням та отриманням фінансових та банківських послуг, є недостатньо конкретизованим. При обранні виду та розміру покарання за кожне із вчинених ним кримінальних правопорушень, судом не з достатньою повнотою ураховано їх кількість, ступінь тяжкості, а також характеризуючі обвинуваченого обставини. У зв`язку із цим, просить вирок суду від 01 серпня 2022 року скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України та призначити йому покарання за: ч. 1 ст. 182 КК України у виді 3 місяців арешту; ч. 2 ст. 182 КК України у виді 3 років обмеження волі; ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі; ч. 1 ст. 222 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням та отриманням кредитних послуг, у тому числі, онлайн - кредитування на строк 3 роки; ч. 2 ст. 222 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням та отриманням кредитних послуг, у тому числі, онлайн - кредитування на строк 3 роки; ч. 1 ст. 361 КК України (в редакції санкції Закону України № 2289-IV від 23 грудня 2004 року, із змінами внесеними Законом України № 770-VIII від 10 листопада 2015 року) у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.; ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції санкції Закону № 2149-IX від 24 березня 2022 року) у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне до відбуття покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням та отриманням кредитних послуг, у тому числі, онлайн - кредитування на строк 3 роки.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка подану апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу прокурора заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим за всім обсягом пред`явленого обвинувачення та його протиправні дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 182 КК України, як незаконне використання, поширення конфіденційної інформації про особу; ч. 2 ст. 182 КК України, як незаконне використання, поширення конфіденційної інформації про особу, вчинене повторно; ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно; ч. 1 ст. 222 КК України, як надання завідомо неправдивої інформації іншим кредиторам з метою одержання кредитів у разі відсутності ознак кримінального правопорушення проти власності; ч. 2 ст. 222 КК України, надання завідомо неправдивої інформації іншим кредиторам з метою одержання кредитів у разі відсутності ознак кримінального правопорушення проти власності, вчинене повторно; ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, що призвело до підробки, блокування інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації; ч. 2 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, що призвело до підробки, блокування інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації, вчинене повторно.

Судом першої інстанції матеріали даного кримінального провадження, за згодою учасників судового провадження, розглянуто в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому, з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.

Доводи прокурора, викладені у поданій ним апеляційній скарзі, про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Статтею 4 КК України визначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно із ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

В ч. 4 ст. 5 КК України зазначено, що якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Підставами застосування норми закону є скоєння злочину, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає кримінальну відповідальність за його скоєння, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону - застосована не та частина статті закону, чи редакція статті, яка не була чинною на момент злочину, або ж не давала підстав для застосування її зворотної дії в часі, то таке застосування закону про кримінальну відповідальність є незаконним.

Установлено, що санкція ч. 1 ст. 361 КК України (в редакції Законів № 908-IV від 05 червня 2003 року, № 2289-IV від 23 грудня 2004 року; із змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10 листопада 2015 року), яка власне і передбачала відповідальність за несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку, що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації та діяла на момент вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення (проступку), передбачала покарання у виді штрафу в розмірі від шестисот до тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до двох років або без такого.

03 квітня 2022 року набрав чинності Закон України № 2149-IX від 24 березня 2022 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо підвищення ефективності боротьби з кіберзлочинністю в умовах дії воєнного стану», яким статтю 361 КК України викладено у новій редакції.

Тобто, на час ухвалення щодо ОСОБА_7 обвинувального вироку, вищевказаним Законом у редакцію ст. 361 КК України внесено зміни, і диспозиція частини 1 цієї статті, передбачає відповідальність за несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж та покарання у виді штрафу в розмірі від трьох до семи тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк.

Відтак, санкція ч. 1 ст. 361 КК України, в редакції Закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення (проступку), є більш м`якою у частині визначеного розміру покарання у виді штрафу, порівняно із (редакцією Закону України № 2149-IX від 24 березня 2022 року), яка застосована судом, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для зміни рішення суду у цій його частині.

Аналогічним чином ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції Законів № 908-IV від 05 червня 2003 року, № 2289-IV від 23 грудня 2004 року; із змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10 листопада 2015 року) передбачала відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, якщо вони заподіяли значну шкоду та покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

У відповідності до Закону України № 2149-IX від 24 березня 2022 року, діяння передбачені ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції Законів № 908-IV від 05 червня 2003 року, № 2289-IV від 23 грудня 2004 року; із змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10 листопада 2015 року), на даний час кваліфікуються за ч. 3 ст. 361 КК України, за що передбачено покарання у виді штрафу від семи тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Ураховуючи, що останнє згадана редакція санкції статті передбачає альтернативу призначення покарання у виді штрафу, а також призначення або без такого додаткового покарання - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в цій частині вказана редакція закону пом`якшує кримінальну відповідальність за вчинене ОСОБА_7 діяння та тим самим поліпшує його становище, тому слід застосовувати санкцію передбачену ч. 3 ст. 361 КК України (в редакції Закону України № 2149-IX 24 березня 2022 року).

Однак, із змісту прохальної частини апеляційної скарги убачається, що прокурор просить призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції Закону України № 2149-IX 24 березня 2022 року) покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ураховуючи положення ч. 2 ст. 404 КПК України, апеляційний суд не вправі вийти за межі апеляційної скарги, оскільки у цьому конкретному випадку, це призведе до погіршення становища обвинуваченого, тому залишає призначений судом першої інстанції за вказаною нормою кримінального закону вид та розмір покарання у виді штрафу, оскільки з урахуванням положень ч. 5 КК України, при призначенні покарання за ч. 2 ст. 361 КК України застосування санкції ч. 3 ст. 361 КК України (в редакції Закону України № 2149-IX 24 березня 2022 року), в силу зворотної дії закону, як такої, що пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого, буде правильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Водночас, оцінюючи доводи прокурора про призначення обвинуваченому, в цілому, надто м`якого покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого, особі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає їх підставними.

Висновки місцевого суду у цій частині пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції з достатньою повнотою ураховано ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів. По відношенню до особи обвинуваченого враховано, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, наявність у нього постійного місця проживання, дружини та малолітнього сина - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.к.п. 155).

Враховано судом і позицію обвинуваченого, який на стадії досудового слідства активно сприяв розкриттю злочинів, в суді винуватість за всім обсягом пред`явленого обвинувачення визнав повністю та беззастережно, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдані збитки, що підставно віднесено судом до обставин, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Відтак призначені обвинуваченому види та розміри покарань, а остаточне до відбуття покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 місяців арешту, є обґрунтованим та справедливим, і не є надто м`яким, як вважає прокурор.

У відповідності до ч. 1 ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Покарання, передбачене у ст. 55 КК України, полягає у позбавленні обвинуваченого його суб`єктивного права на посаду, яку він обіймав, або на службову, професійну чи іншу спеціальну діяльність, якою він займався під час вчинення злочину, а також у тимчасовому обмеженні його правоздатності - можливості обіймати певні посади або займатися певною діяльністю протягом строку, встановленого вироком суду.

Позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене лише у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане зі службовим становищем підсудного або із зайняттям ним певною діяльністю.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, загалом, не заперечуючи призначення обвинуваченому судом обов`язкового додаткового покарання за ч. ч. 1, 2 ст. 222 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, вважає його недостатньо конкретизованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За змістом пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_7 не обіймав посад і не займався діяльністю, яка б сприяла йому у вчиненні вказаних злочинів.

Тому, зважаючи на викладене, законні підстави для призначення ОСОБА_7 додаткового покарання, у зазначеному випадку, відсутні, а тому вказівка на його застосування за ч. ч. 1, 2 ст. 222 та ч. 1 ст. 70 КК України підлягає виключенню.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання - зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - змінити.

Зменшити призначене покарання за ч. 1 ст. 361 КК України, з урахуванням санкції ч. 1 ст. 361 КК України (в редакції Законів № 908-IV від 05 червня 2003 року, № 2289-IV від 23 грудня 2004 року; із змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10 листопада 2015 року) до 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн.

Виключити додаткове покарання за ч. ч. 1 та 2 ст. 222 та ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з наданням та отриманням фінансових та банківських послуг.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: