Провадження № 1-кп/932/10/23
Справа № 932/539/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під

№ 0000130, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Золочів, Золочівського району, Харківської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, у військовому званні «сержант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2020 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №31-ОС «Про особовий склад», сержанта ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом, строком на 3 роки та зараховано до списків осіб особового складу НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом виконуючого обов`язки начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 03.09.2021 №389-ОС «Про особовий склад», сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України та приступив до виконання службових обов`язків відповідно до займаної посади.

Сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно- психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який у подальшому продовжено до 19 лютого 2023 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

26 лютого 2022 року, сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, самовільно залишив тимчасове місце дислокації відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Про своє місцезнаходження сержант ОСОБА_4 до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

У подальшому, 12 грудня 2022 року, сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та повідомив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 26 лютого 2022 року сержант ОСОБА_4 самовільно залишив тимчасове місце дислокації відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану та незаконно перебував за його межами до 12 грудня 2022 року.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами обвинуваченого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що він є військовослужбовцем за контрактом та перебуває на посаді дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні «сержант». Йому відомо, що на території України введено воєнний стан. Вказав, що 26 лютого 2022 року він самовільно, без дозволу командирів та начальника, самовільно залишив тимчасове місце дислокації відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та займався власними справами.

12 грудня 2022 року він самостійно прибув до військової прокуратури та повідомив про скоєне.

В скоєному щиросердно покаявся.

В ході досудового розслідування примусові заходи фізичного та психологічного примусу з боку робітників поліції до нього не застосовувалися.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:

- копією контракту про проходження військової служби громадянином ОСОБА_4 в Державній прикордонній службі України (том 1 а.с. 27-28);

- копією витягу з наказу про зарахування ОСОБА_4 у списки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1 а.с. 37);

- копією витягу з наказу про призначення ОСОБА_4 дільничним інспектором прикордонної служби (том 1 а.с. 38);

-копією висновку службового розслідування (том 1 а.с. 39-78);

- копією наказу про призначення службового розслідування (том 1 а.с. 79-80);

- копією наказу про продовження терміну службового розслідування (том 1 а.с. 81-82);

- копією листа начальника НОМЕР_1 прикордонного загону. (том 1 а.с. 83-89)

Під час судового розгляду, учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, вищезазначені докази, зібрані в ході досудового розслідування та фактичні обставини справи, встановлені в ході досудового слідства, не оспорюють, правильно розуміють зміст цих обставин, а також у суда немає сумнівів у добровільності такої їхньої позиції, у зв`язку із чим, інші докази відповідно до ст.349 КПК України в суді не досліджувались.

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_4 оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким кримінальними правопорушеннями, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також його відношення до скоєного.

Щире каяття, з`явлення із зізнанням, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, а також враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення вперше, його відношення до вчиненого, щире каяття, усвідомлення вчиненого, та те, що ОСОБА_4 самостійно з`явився та повідомив про вчинений злочин, надав належну оцінку своїй поведінці, висловив готовність нести передбачену законом відповідальність, усвідомив обставини скоєного кримінального правопорушення, а також те, що згiдно статті 50 КК України покарання має на метi не тiльки кару, а й виправлення засуджених, а тому суд, з врахуванням наведених обставин, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання за ч.5 ст. 407 КК України із застосуванням ст.69 КК України нижче нижчої межі, встановленої в санкції ч.5 ст.407 КК України, яке є достатнім для його виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем суд вважає за можливе, керуючись ст. 58 КК України замість позбавлення волі призначити покарання ОСОБА_4 у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк із відрахуванням із суми його грошового забезпечення в дохід держави.

Крім цього, станом на час розгляду справи набрав чинності Закон України від 13 грудня 2022 року № 2839-ІХ, який набув чинності з 27 січня 2023 року та відповідно до якого внесені зміни до статті 69 КК України, що значно погіршують становище особи.

Таким чином, суд вважає за необхідне при призначенні покарання, із урахуванням статті 5 КК України, застосувати положення статті 69 КК України, які діяли на час скоєння інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, оскільки останні пом`якшують кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370-371, 373- 376, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 58 КК України замість позбавлення волі строком на 1 (один) рік призначити ОСОБА_7 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 15 % із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1