ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/4448/22 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/326/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст. 125, ч.1 ст.162 КК України
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харків кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, вірменин, громадянин України, з середньою освітою, працюючого на посаді стажера з ремонту великої побутової техніки у сервісному центрі «Фаст сервіс», раніше не судимий, не одружений, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за:

- ч. 2 ст. 125 КК України до 1 (одного) року обмеження волі;

- ч. 1 ст. 162 КК України до 2 (двох) років обмеження волі;

В силу ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів у вигляді обмеження волі строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно вироку, ОСОБА_8 09.08.2022 року приблизно о 09 годині 30 хвилин, перебуваючи неподалік від одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , який огороджений шиферним парканом, що належить на праві власності його знайомому ОСОБА_9 .

Саме в той час у ОСОБА_8 , виник протиправний умисел спрямований на незаконне проникнення до прибудинкової території (подвір`я), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , належного на праві власності ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , спочатку підійшов до шиферного паркану, розбив його кулаком правої руки, а потім, оцінивши ситуацію, що склалася у зв`язку з тим, що вхідні ворота йому ніхто добровільно не відчинив та не дозволив увійти на прибудинкову територію (подвір`я), бажаючи досягти протиправного результату, спрямованого на порушення недоторканості житла, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, діючи всупереч ст. 30 Конституції України, що гарантує кожному громадянину право на недоторканість житла, протиправно, тобто без добровільної згоди власника ОСОБА_9 , здійснив незаконне проникнення на прибудинкову територію (подвір`я), перелізши через пошкоджений паркан, де використовуючи в якості знаряддя кримінального проступку лопату, яку він знайшов на території подвір`я, тримаючи її обома руками розбив потерпілому ОСОБА_9 , два метало пластикові та три звичайних дерев`яних вікна.

Після цього ОСОБА_8 , вважаючи виконаними до кінця усі дії щодо незаконного проникнення до прибудинкової території (подвір`я), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , самостійно припинив свої протиправні дії.

Крім того, ОСОБА_8 09.08.2022 приблизно о 09 годині 40 хвилин, знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_9 , на прибудинковій території (подвір`я) розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де став ініціатором конфлікту на ґрунті давно сформованих неприязних відносин з його знайомим ОСОБА_9 .

Саме в той час ОСОБА_8 вирішив спричинити ОСОБА_9 тілесні ушкодження будь якого ступеню тяжкості.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , спочатку розбивши одне з вікон одноповерхового, житлового будинку АДРЕСА_2 , та дочекавшись коли ОСОБА_9 , вигляне у нього, а потім, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проявляючи надмірну агресію, умисно, із застосуванням фізичної сили, передбачаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, використовуючи в якості знаряддя кримінального проступку, наявну у нього в обох руках лопату, де в ході словесного конфлікту, перебуваючи в положенні стоячи, тримаючи обома руками лопату, наніс металевою частиною лопати 1 удар потеплілому ОСОБА_9 , в ділянку обох губ, від чого останній відійшов на декілька кроків назад.

Після цього ОСОБА_8 , вважаючи виконаними до кінця усі дії щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , припинив свої протиправні дії.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 , спричинив потерпілому ОСОБА_9 , наступні тілесні ушкодження: наскрізна забита рана верхньої губи та забита рана нижньої губи.

За ступенем тяжкості: забиті рани, що обумовили до хірургічного втручання належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день), що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №09-1369/2022 від 08.12.2022.

Відповідальність за вчинення зазначених вище кримінальних проступків передбачена ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок в частині призначеного покарання застосувавши до її підзахисного більш м`який вид покарання передбачений санкціями статей, а саме штраф.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт вказує, що призначене покарання є занадто суворим за своїм видом та є явно несправедливим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається, з вироку обвинувачений винним себе в скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, а фактичні обставини встановлені у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження права оскаржувати їх (т. 1 а. с. 24 - 25).

Встановленим обставинам суд дав правильну кваліфікацію за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи та за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Звідси, апеляційна інстанція перевіряє вирок суду лише в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, не одружений, має місце реєстрації та постійне місце проживання; наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, при відсутності обтяжуючих покарання обставин, тож на підставі наведеного прийшов до правильного висновку про необхідність призначення покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Проте, колегія суддів, враховуючи правові підходи призначення покарання наведені у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме що із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Ґрунтуючись на вищенаведеному, колегія суддів приходить до висновку, що покарання призначене ОСОБА_8 в розумінні ст. 414 КПК України слід визнати несправедливим в наслідок суворості оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, обставини вчинених злочинів свідчать про наявність тривалих неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілим, наявність щирого розкаяння у вчиненому.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання про необхідність скористатися положенням п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України і пом`якшити ОСОБА_8 призначене покарання до менш суворого виду передбаченого санкціями відповідних статей закону.

Тож апеляційні доводи обвинуваченого колегія суддів визнає обґрунтованими, а апеляцію такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, п. 1 ч. 1 ст. 408, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2023 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначення ОСОБА_8 покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за:

- ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу в розмірі 70 (сімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

В силу ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів у вигляді штрафу в розмірі 70 (сімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді