Справа № 373/67/23
Номер провадження 1-кп/373/87/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000159 від 19 квітня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, Полтавської області, громадянина України, українця, військовослужбовця військової служби за контрактом, на посаді розвідника-далекомірника самохідно-артилерійського відділення, управління командира батареї взводу управління, командира самохідно-артилерійської батареї самохідно-артилерійського дивізіону НОМЕР_1 окремої артилерійської бригади імені ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони України) зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 неодруженого, раніше не судимого,

в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду розвідника-далекомірника самохідно-артилерійського відділення управління командира батареї взводу управління командира самохідно-артилерійської батареї самохідно-артилерійського дивізіону НОМЕР_1 окремої артилерійської бригади імені ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони України), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та дозволу командира і начальника, о 13 год. 30 хв. 10.02.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та до 09 год. 00 хв. 25.02.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

У подальшому, 25.02.2022 близько о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , та заявив про себе, чим закінчив вчиняти кримінальне правопорушення.

Протиправні дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні, прокурором та обвинуваченим суду надано угоду про визнання винуватості, укладену 09.02.2023 між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 , яка здійснює відповідно до вимог ст. 36 КПК України повноваження прокурора в даному провадженні з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника: адвоката ОСОБА_5 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4050 від 05.10.2011) з другої сторони.

Ініціатива укладення даної угоди належала ОСОБА_4 .

З змісту угоди про визнання винуватості від 09.02.2023 яка надана суду, вбачається наступне:

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

Також, в укладеній угоді сторонами визначено, що у випадку укладення та затвердження даної угоди обвинувачений та прокурор вправі оскаржити вирок з наступних підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Також згідно тексту угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є: для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст.424 КПК України, обвинуваченому роз`яснені та є зрозумілими.

Обвинуваченому ОСОБА_4 додатково роз`яснено судом його право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди.

Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості, в поданій суду редакції.

Добровільність позиції ОСОБА_4 у суду сумніву не викликала.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у обсязі пред`явленого йому обвинувачення.

В ході судового засідання ОСОБА_4 підтвердив, що визнання винуватості з його боку було беззастережним, добровільним та без будь якого примусу.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , враховані сторонами в угоді, відповідно до ст. 66 КК України є: беззаперечне визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, в угоді про визнання винуватості, сторонами не вказано.

Сторонами в угоді про визнання винуватості сторони угоди дійшли згоди, щодо призначення ОСОБА_4 покарання ч. 4 ст. 407 КК України у виді 2 (двох) місяців арешту з відбуванням арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Сторонами в угоді узгоджено інший, більш м`який вид основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини КК України, із застосуванням положення статті 69 КК України. Обгрунтовуючи застосування цієї норми закону, сторонами угоди враховано наявність пом`якшуючих покарання обставин та особу обвинуваченого, який позитивно характеризується та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Дослідивши дану угоду, заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, суд дійшов наступних висновків.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 12, ч. 4 ст. 407 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні.

Укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним.

Укладена під час досудового розслідування угода про визнання винуватості щодо змісту та порядку її укладання відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Стосовно застосування в угоді про визнання винуватості положення статті 69 КК України при призначенні покарання, суд зауважує, що застосування даної норми кримінального закону може відбуватись лише за наявності певних обставин, а саме наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

В даному випадку, пом`якшують покарання наступні обставини: беззаперечне визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням. Обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності. Усвідомлення вчиненого та бажання виправитись проявилось у щирому каятті. А з`явлення із зізнанням в сукупності з тим, що ОСОБА_4 продовжує служити в лавах ЗСУ і має намір виправитись та нести службу в подальшому істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ці обставини були обгрунтовані сторонами в ході обговоронення змісту угоди, в суовому засіданні.

За таких умов суд вважає за можливе застосувати статтю 69 КК України при призначенні покарання та міра покарання, узгоджена сторонами в угоді на думку суду, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), є необхідною і достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає принципам справедливості та гуманності та вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб, відповідають інтересам суспільства.

Обставин, які перешкоджають затвердженню угоди, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд прийшов до висновку про затвердження укладеної між сторонами угоди та призначення обвинуваченому покарання, визначеного в даній угоді, із застосуванням ст. 69 КК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався запобіжний захід.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 475,615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09.02.2023 між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 , яка здійснює відповідно до вимог ст. 36 КПК України, повноваження прокурора в даному провадженні з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4050 від 05.10.2011) з другої сторони.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 09.02.2023 в кримінальному провадженні № 0000159 від 19 квітня 2022 року, із застосуванням статті 69 КК України у виді 2 (двох) місяців арешту з відбуванням арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Строк відбуття покарання рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_6