Провадження №11-кп/801/41/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2020 за №0001552,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, яка брала участь у справі в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2022 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Глухівці Козятинського району Вінницької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.07.2018 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за частиною третьою статті 185 КК до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, зі звільненням відповідно до статті 75 КК від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 06.02.2021 Калинівським районним судом Вінницької області за частинами першою та другою статті 185, частиною другою статті 186 КК з урахуванням частини першої статті 70 КК до покарання у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням відповідно до статті 75 КК від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. На підставі вироку Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021 ОСОБА_7 засуджений за частинами першою та другою статті 185, частиною другою статті 186 КК з урахуванням частини першої статті 70 до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі частини п`ятої статті 72 КК ОСОБА_7 зараховане до строку призначеного покарання перебування під вартою з 16.06.2021 по 19.11.2021 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі,

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2022 року визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно з частиною четвертою статті 70 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021 призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до речення другого частини четвертої статті 70, частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України зараховано ОСОБА_7 до строку остаточного призначеного покарання відбуте покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021, тобто з 16.06.2021 по день набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України зарахувано ОСОБА_7 до строку призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 05.10.2020 по 07.10.2020 з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Також судовим рішенням вирішені питання про долю речових доказів, скасування накладеного на них арешту та стягнення процесуальних витрат.

Згідно вироку судом першої інстанції встановлено, що 04.10.2020 біля 21.00 год. ОСОБА_7 перебуваючи біля центрального входу до приміщення залізничного вокзалу за адресою: вул. Привокзальна, 1 в м. Вінниці, помітив раніше не знайомого йому ОСОБА_10 , який в цей час стояв та розмовляв по телефону.

В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань та умисно, ОСОБА_7 під`їхав на велосипеді до ОСОБА_10 , після чого відкрито шляхом ривка вирвав у останнього з рук мобільний телефон марки Xiaomi вартістю 6484,10 грн.

В подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення діяння зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 6484,10 грн.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В апеляційній скарзі захисник просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26.08.2022 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке є явно несправедливим через суворість. Вважати обвинуваченого ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені пунктам 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України цей вирок та вирок Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021 щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно.

В доводах апеляційної скарги захисник посилається на те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом не в достатній мірі враховано дані про особу винного, його молодий вік, він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, зареєстрований та проживає за місцем разом із матір`ю, яка потребує матеріальної допомоги, а його цивільна дружина має малолітню дитину та також потребує матеріальної допомоги з його боку. Окрім того, як на досудовому слідстві та під час судового розгляду ОСОБА_11 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся та співпрацював зі слідством, висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки. Таким чином, наявна така пом`якшуюча покарання обставина як активне сприяння розкриттю злочину. Також зазначає, що ОСОБА_7 є військовозобов`язаним та спроможний захищати Україну на даний час воєнного стану. За таких обставин вважає, що у випадку призначення покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст. 75 КК України оскаржений вирок та вирок Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021 щодо ОСОБА_7 повинні виконуватись самостійно.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про зарахування ОСОБА_7 відповідно до речення другого ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до строку остаточно призначеного покарання відбуте покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021, тобто з 16.06.2021 по день набрання цим вироком законної сили. Вказати, що на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати частину відбутого покарання за попереднім вироком Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про початок строку відбування покарання ОСОБА_7 з дня набрання вироком законної сили.

Вказати, що початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з моменту ухвалення вироку судом першої інстанції, тобто з 26.08.2022.

В решті вирок залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги прокурор посилається на наявність підстав для зміни вироку в частині зарахування частково відбутого покарання за попереднім вироком та визначення початку строку відбування покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. 3окрема, з вироку Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021 щодо ОСОБА_7 вбачається, що фактично відбутою частиною покарання за даним вироком є перiод з 19.11.2021 по день ухвалення оскаржуваного вироку судом першої інстанції, тобто по 26.08.2022. А тому місцевий суд при ухваленні оскаржуваного вироку дійшов до вірного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вищевказаного вироку, однак невірно зазначив перiод відбутого покарання за попереднім вироком, який підлягав зарахуванню в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків. Окрім того, в доводах апеляційної скарги прокурор звертає увагу на те, що строк з 19.11.2021 по день ухвалення Вінницьким міським судом вироку 26.08.2021 є відбутою частиною покарання за попереднім вироком, яка мала бути зарахована судом в оскаржуваному вироку при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, відтак початок строку відбування покарання обвинуваченому необхідно було рахувати caме з 26.08.2021, тобто з дня ухвалення оскаржуваного вироку.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник та обвинувачений подану захисником апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні. Також заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор подану прокурором апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Також заперечив проти задоволення апеляційної скарг захисника.

Потерпілий ОСОБА_10 повідомлений апеляційним судом про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте до суду не з`явився та не повідомив суд про поважні причини свого неприбуття, а тому згідно ч. 4 ст. 405 КПК України за відсутності заперечень прокурора, захисника та обвинуваченого судовий розгляд відбувся у його відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга прокурора задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. Проте, з такими клопотаннями учасники судового провадження до Вінницького апеляційного суду не зверталися.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, вірно кваліфікував дії обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Даний висновок суду першої інстанції в поданих апеляційних скаргах захисником та прокурором не заперечується і перевірці в апеляційній інстанції не підлягає.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з наведеними захисником в апеляційній скарзі доводами про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , яке на думку сторони захисту є явно несправедливим через суворість.

Так, відповідно до вимог статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому необхідно брати до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходити із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні у суді першої інстанції свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та суду пояснив, що вчинив його за обставин, викладених в обвинувальному акті, а тому згідно вимог ч. 3 ст. 26, ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і клопотання про дослідження яких не було заявлене сторонами кримінального провадження, з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового процесу зміст зазначених вище обставин, переконався у відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку учасники судового процесу будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Крім того, суд роз`яснив учасникам судового процесу принципи змагальності та диспозитивності, зміст яких розкритий у статтях 22, 26 КПК. За таких підстав місцевий суд вважав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і клопотання про дослідження яких не було заявлене сторонами кримінального провадження, обмежившись дослідженням: висновку експерта № 6877/20-21 від 04.10.2020, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки Xiaomi Mi Note 10 Lite становила 6484,10 грн.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції встановив та правильно виходив з того, що ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин, на час його вчинення був особою, раніше не судимою згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 89 КК, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, у вчиненому розкаявся. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені. З огляду на викладене, аналізуючи надані суду матеріали, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, приписи статей 50, 65 КК, роз`яснення ВС, викладені у постанові від 17.04.2018, суд дійшов до переконання, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді позбавлення волі.

Натомість судом першої інстанції також правильно враховано те, що обвинувачений ОСОБА_7 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав, при цьому щиро розкаявся, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а тому суд вважав за можливе призначити ОСОБА_7 мінімально допустимий строк покарання.

Окрім того, апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника про те, що місцевим судом не з`ясовано можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з встановленням іспитового строку. Зокрема, судом враховано обставини кримінального провадження, а саме те, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, однак винуватість у його вчиненні визнав, надав суду чіткі та послідовні показання щодо обставин його вчинення, при цьому у вчиненому розкаявся. Разом з тим, ОСОБА_7 вчинив ненасильницький грабіж, вчиненню якого передувало вчинення ряду ненасильницьких злочинів. Наведені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства не можливе, а тому правові підстави для його звільнення від відбування призначеного покарання відповідно до положень частини першої статті 75 КК відсутні. Окрім того, судом враховано і те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, кримінальне правопорушення (злочин), у вчинені якого за результатами судового розгляду доведена винуватість ОСОБА_7 , було вчинене останнім 04.10.2020, тобто до постановлення вироку від 06.02.2021.

За таких підстав апеляційний суд не вбачає достатніх обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Водночас доводи апеляційної скарги прокурора дають достатні підставі апеляційному суду для її задоволення та зміни оскаржуваного судового рішення, з огляду на таке.

Так, в роз`ясненнях п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 зазначається, що зміст резолютивної частини вироку має бути викладено чітко і ясно, щоб при його виконанні не виникало сумнівів щодо виду i розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Разом з тим, таких вимог кримінального процесуального закону та роз`яснень постанов Пленуму місцевий суд при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 не дотримався.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021 за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в термін відбування покарання термін попереднього ув`язнення в період з 16.06.2021 з дня затримання на виконання ухвали апеляційного суду по день ухвалення вироку - 19.11.2021, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі. Початок строку відбування ОСОБА_7 покарання судом постановлено обчислювати з дня ухвалення вироку апеляційним судом - 19.11.2021. Таким чином, з викладеного вбачається, що фактично відбутою частиною покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021, є період з 19.11.2021 по день ухвалення оскаржуваного вироку судом першої інстанції, тобто по 26.08.2022.

За таких Вінницький міський суд при ухваленні оскаржуваного вироку дійшов до вірного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021, однак, невірно зазначив перiод відбутого покарання за попереднім вироком, який підлягав зарахуванню в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 був попередньо ув`язнений з 05.10.2020 по 07.10.2020, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано Вінницьким міським судом до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Однак, в подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 на підставі ухвали судді Вінницького міського суду від 18.01.20122 переведений з Державної установи «Могилів-Подільська виправна колонія (№ 114)», де він відбував покарання за попереднім вироком від 19.11.2021.

Таким чином, строк з 19.11.2021 по день ухвалення Вінницьким міським судом вироку 26.08.2021 є відбутою частиною покарання за попереднім вироком, яка мала бути зарахована судом в оскаржуваному вироку при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Відтак початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно було рахувати саме з 26.08.2021, тобто з дня ухвалення оскаржуваного вироку.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, Вінницький міський суд Вінницької області неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність тa допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для зміни вироку судом апеляційної інстанції на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 409, ст. ст. 412, 413 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413, 419, 425, 426, 532, 615 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора, яка брала участь у справі в суді першої інстанції ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про зарахування ОСОБА_7 відповідно до речення другого ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до строку остаточно призначеного покарання відбуте покарання за вироком Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021, тобто з 16.06.2021 по день набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати частину відбутого покарання за попереднім вироком Вінницького апеляційного суду від 19.11.2021.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про початок строку відбування покарання ОСОБА_7 з дня набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з моменту ухвалення вироку судом першої інстанції, тобто з 26.08.2022.

В решті вирок залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до суду Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3