Справа № 456/2436/22
Провадження № 1-кп/456/331/2022
ВИРОК

іменем України

01 грудня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрий матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхнє Висоцьке, Турківського району, Львівської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, інваліда 3 групи загального захворювання, одруженого, на утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, - за ч.1 ст. 286-1 КК України,

встановив:

25.10.2021 близько 02:10 години ОСОБА_4 , проявивши злочинну недбалість, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Вокзальна, м. Стрий, Львівської області, при проїзді її ділянки неподалік будинку АДРЕСА_3 , яка виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки на дорозі із двохстороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, без причин технічного характеру, не впорався із керуванням та виїхав за межі проїзної частини дороги, де здійснив зіткнення з деревом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримав закритий перелом правої стегнової кістки на границі с/3 і н/3 зі зміщенням кісткових уламків, садно правої гомілки, садно правої кисті і за ступенем відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм вказаного автомобіля ОСОБА_4 , а саме:

п. 1.5. (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків);

п. 2.3 (підпункту «д» водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху);

п. 12.1. (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним); і вказані порушення ОСОБА_4 вимог ПДР України є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.286-1 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

29.11.2022 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про примирення.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України 1500 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 25500 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, оскільки обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченою частиною 1 статті 286-1 КК України, у скоєному щиро розкаявся, добровільно відшкодував потерпілому завдану кримінальним правопорушенням шкоду.

Вказані вид, міра покарання визначені сторонами угоди з врахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого.

Також з угоди вбачається, що потерпілий та обвинувачений були ознайомлені з наслідками укладення та затвердження угоди передбаченими ст. 473 КПК України, а також з наслідками невиконання угоди, передбаченими ст.476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить затвердити угоду про примирення від 29.11.2022 року, укладену між ним та потерпілим ОСОБА_6 , він повністю розуміє наслідки укладення угоди про примирення,а також наслідки невиконання угоди.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що обвинувачений повністю відшкодував заподіяну йому шкоду та просить затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду про примирення від 29.11.2022 року та призначити обвинуваченому погоджене сторонами угоди покарання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти затвердження угоди про примирення від 29.11.2022 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про про примирення від 29.11.2022 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною 3 статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Слід зазначити те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Свою винуватість у вчиненні злочину обвинувачений ОСОБА_4 визнав беззастережно.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про примирення.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.

Також судом перевірено угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації, узгодженої міри покарання.

Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.

Відповідно до статті 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно правового висновку, який міститься у Постанові Верховного суду України від 14.04.2016 у справі № 5-23кс15/16, справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією з умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення шкоди.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Таким чином, дослідивши обставини справи, угоду про примирення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду потерпілому, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе обвинуваченим зобов`язання можуть бути реально виконані, встановивши, що угода про примирення відповідає вимогам КПК та КК України, а підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, заслухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд із урахуванням вимог ст.69 КК України визнає обставини, що пом`якшують покарання та дані про його особу такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а тому вважає за доцільне перейти до іншого більш м`якого виду основного виду покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, призначивши ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, затвердити угоду про примирення та ухвалити обвинувальний вирок.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 29 листопада 2022 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн. (двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 про його обов`язок виконання умов угоди про примирення та передбачену ст.389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про примирення.

Речовий доказ: автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що зберігається на автостоянці Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області по вул. Коссака, 11 м. Стрий Львівської області повернути власнику ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3604 грн. (три тисячі шістсот чотири гривні) витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_9 ОСОБА_10