Справа № 203/5256/21
Провадження № 1-кп/0203/314/2023
В И Р О К

іменем України

02 лютого 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

представника потерпілих - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001019 від 13.11.2021 року, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

22.10.2021 приблизно о 20:30 годині в квартирі АДРЕСА_3 на ґрунті особистих неприязних стосунків виник конфлікт між ОСОБА_8 та раніше знайомою йому потерпілою ОСОБА_6 , у ході якого у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, бажаючи заподіяти ОСОБА_6 тілесні ушкодження, ОСОБА_8 , діючи умисно, раптово наблизився до потерпілої ОСОБА_6 , хапаючи останню двома руками за ліве та праве передпліччя, при цьому стискаючи їх, наніс удар в область лівого плеча.

Далі, знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_8 , не зупиняючись на досягнутому, доводячи свій протиправний умисел до кінця, знаходячись у безпосередній близькості від потерпілої, умисно наніс потерпілій ОСОБА_6 почергово не менше 6 разів удари правою ногою в область нижньої та верхньої частини правої та лівої ноги.Внаслідок чого, ОСОБА_8 згідно висновку експерта №2986е від24.11.2021 року спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді:11-ти синців по зовнішній поверхні лівого плеча у верхній та нижніх третинах, по задньо-внутрішній поверхні лівого плеча у нижній третині, по зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, по зовнішній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, в проекції правої підколінної ямки, по зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, по передньо-зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині, по передній поверхні лівого колінного суглобу та по передній поверхні лівої гомілки у верхній третині, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

В цей же день о 20.40 годині, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел та не зупиняючись на досягнутому, у ОСОБА_8 в приміщенні своєї квартири АДРЕСА_3 , де в нього на ґрунті особистих неприязних стосунків виник конфлікт з раніше знайомою йому потерпілою ОСОБА_7 , виник протиправний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, бажаючи заподіяти ОСОБА_7 тілесні ушкодження, ОСОБА_8 , знаходячись на сходовому майданчику біля своєї квартири, діючи умисно, раптово наблизився до потерпілої ОСОБА_7 та наніс правою ногою не менше двох ударів по правій та лівій нозі потерпілій ОСОБА_7 , від яких вона впала на підлогу. Згідно висновку експерта №2987е від 24.11.2021 року ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: трьох синців по задній поверхні лівого стегна у середній третині, по задньо- внутрішній поверхні лівого стегна у нижній третині, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав суду, що він зі своєю цивільною дружиною мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , під їх квартирою в кв. АДРЕСА_4 мешкають ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .. Конфліктів та неприязних стосунків з сусідами немає. Ввечері приблизно о 21:00 годині в двері дуже гучно постукали, побачив, що це були ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , бажання відчиняти не мав, однак вони були наполегливі. Відчинивши двері, одразу в нецензурній формі почув претензії, що вони їх затопили. ОСОБА_8 пустив їх до ванної кімнати, щоб вони переконались, що в його ванній кімнаті все сухо, однак останні почали голосно кричати, та вимагали, щоб він щось зробив та пішов до їх квартири переконатись, що він їх топить. На голосні крики ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вийшли малолітні діти ОСОБА_8 , тому останній попросив потерпілих покинути його квартиру, однак ті продовжували кричати, тому він випровадив їх з квартири, не застосовуючи силу. При цьому ОСОБА_7 наполегливо не хотіла виходити з квартири, тому перекрила собою вихід в вхідних дверях. Після того як вони пішли, обвинувачений знайшов тапок однієї з потерпілих, який його цивільна дружина віднесла потерпілим, у яких не було слідів затоплення. Крім того, повідомив, що покази дані ним в ході дізнання пам`ятає, але його пояснення були неправильно відображені в протоколі допиту, також пояснив, що тілесні ушкодження нікому не наносив, причину виникнення синців у потерпілих йому не відомі та позовні вимоги морального характеру не визнає в повному обсязі, оскільки правопорушення не вчиняв.

Незважаючи на повне невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраних під час досудового розслідування та досліджених судом.

Так, потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що їх квартиру неодноразово заливали сусіди, 22.10.2021 року приблизно о 21:00 годині текла вода по стояку, вони разом з матір`ю ОСОБА_6 вирішили піти на другий поверх в квартиру АДРЕСА_5 та з`ясувати причину. Підійшовши до квартири, де мешкав ОСОБА_8 , постукали, ніхто не відчиняв, вона пригрозила, якщо ніхто не відчинить вона покличе поліцію, на що почула нецензурну лайку. Двері відчинила співмешканка обвинуваченого, вони їй повідомили, що вони їх затопили тому їм потрібно пройти до ванної кімнати, щоб подивитись. ОСОБА_8 раптово вискочив з погрозами, його співмешканка намагалась зупинити, на що він вдарив останню. Він через маму намагався дотягнутись до обличчя ОСОБА_7 , щоб вдарити, однак тільки зміг в двох місцях пошкрябати обличчя та по дотичній ударити в ліву частину голову, від чого виникла шишка. Після цього він схопив маму за руки та прижав до стінки, при цьому наносив їй удари в передпліччя, гомілки та верхні частини стегон . ОСОБА_7 встала між ними та сказала матері бігти, після чого остання вийшла на сходи та спустилась на перший поверх. Потім потерпіла вирвалась від ОСОБА_8 та побігла до матері, де обвинувачений її наздогнав, вдарив ззаду по ногам, від чого вона впала та розбила коліно, потім обвинувачений схопив її за голову, нахилив та почав погрожувати розправою, якщо вони викличуть поліцію. Після цього потерпілі забігли до себе додому. Також пояснила, що поліцію вони не викликали, так як мати, яка була дуже налякана, заборонила. В лікарню одразу також не звертались, лікувались самотужки та боялись погроз ОСОБА_11 , через 9 днів, тобто 31.10.2021 року звернулись до міської лікарні № 16. 03.11.2021 року звернулись до травматолога, а вже потів с заявою до поліції. При цьому вказала, що тілесних ушкоджень в неї було набагато більше, ніж ті, які були встановлені експертом, та пояснила це лікуванням та спливом часу.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що обвинувачений їй доводиться сусідом, конфліктів до 22.10.2021 між ними не виникало. 22.10.2021 року ввечері дочка повідомила, що їх затопили сусіди, вона вирішала піти на один поверх вище до ОСОБА_8 . Двері квартири ніхто не відчиняв, через деякий час підійшла дочка, двері відчинив ОСОБА_11 , однак той навіть не став їх слухати, почав ображати нецензурною лайкою, бив по руках та ногах , притиснувши її до стінки. Коли дочка намагалась її захистити, обвинувачений вдарив ОСОБА_7 по обличчю, також в останньої були синці та подряпини. Потім ОСОБА_6 вдалось вирватись і вибігти на сходовий майданчик першого поверху. За нею вибігла дочка, яку наздогнав обвинувачений та продовжував погрожувати. Вказала, що в лікарню одразу не звертались, лікувались самотужки та боялись погроз ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що свідком подій, які є предметом кримінального провадження, вона не була. Дізналась про них через декілька днів, коли зустріла у під`їзді сусідку ОСОБА_13 , яка розповіла їй, що сусід з другого поверху побив їх, також показала синці на руках та ногах. Маму її вона не бачила, хто саме їх побив знає лише зі слів ОСОБА_14 , відомо, що це мешканці квартири АДРЕСА_5 . Також повідомила, що скарг від мешканців на ОСОБА_8 вона не чула. Причину конфлікту вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона працює двірником у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_6 . ОСОБА_16 , її матір та обвинуваченого знає як мешканців даного будинку. У підвальному приміщені вона зберігає свій робочий інвентар. Восени 2021 року (місяць та день не пам`ятає) приблизно з 20:00 години по 21:00 годину, знаходячись в підвальному приміщені, в комірці почула сварку між чоловіком та жінкою, на деталі якої не звернула увагу, так як зробила припущення, що це сімейна сварка. Через декілька днів вона зустріла ОСОБА_16 , котра розповіла їй, що їх з мамою побив ОСОБА_8 та показала синці, де саме не пам`ятає, причина конфлікту їй не відома.

Від допиту інших свідків, показання яких просив дослідити прокурор при встановленні порядку та обсягу дослідження доказів, сторона обвинувачення відмовилась під час судового розгляду, клопотань про їх допит від інших учасників кримінального провадження не надходило.

Відповідно до протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.11.2021 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили притягнути до відповідальності сусіда з кв. АДРЕСА_3 , який 22.10.2021 року близько 20.20 годині за адресою: АДРЕСА_6 , в третьому під`їзді на другому поверсі завдав їм тілесні ушкодження.

Згідно з актами судово-медичного дослідження № 2782, 2783 від 04.11.2022 року у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій верхній та нижніх кінцівках, а у ОСОБА_7 на нижніх кінцівках, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), невиключно, що і в термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

З висновку судово-медичної експертизи № 2986е від 24.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: 11-ти синців по зовнішній поверхні лівого плеча у верхній та нижній третинах, по задньо-внутрішній поверхні лівого плеча у нижній третині, по зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, по зовнішній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, в проекції правої підколінної ямки, по зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, по передньо-зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині, по передній поверхні лівого колінного суглобу та по передній поверхні лівої гомілки у верхній третині. Виходячи з характеру, локалізації та кількості даних ушкоджень, дані ушкодження не є характерними для спричинення їх при одномоментному падінні з висоти власного зросту, могли утворитись від дії тупого предмету (предметів), в термін понад 12-ть діб до моменту огляду, невиключно, що і в термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки

З висновку судово-медичної експертизи № 2987е від 24.11.2021 року вбачається, що у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох синців по задній поверхні правого стегна на межі середньої та нижньої третини, по задній поверхні лівого стегна у середній третині, по задньо-внутрішній поверхні лівого стегна у нижній третині, які могли утворитись від дії тупого твердого предмету (предметів). Виходячи з характеру, локалізації та кількості даних ушкоджень, вони не є характерними для спричинення їх при одномоментному падінні з висоти власного зросту, могли утворитись від дії тупого предмету (предметів), в термін понад 12-ть діб до моменту огляду, невиключно, що і в термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Під час слідчих експериментів від 26.11.2021 року, проведених за участю потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , вони показали, як ОСОБА_8 , хапаючи ОСОБА_6 за руки та стискаючи їх, наніс останній удар в область лівого плеча, а також наніс не менше шести ударів по ногах з різних сторін своєю правою ногою почергово.

В ході слідчих експериментів від 26.11.2021 року, проведених за участю потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_6 , вони показали як ОСОБА_8 , знаходячись біля своєї квартири, на сходовому майданчику наніс не менше двох ударів своєю правою ногою по ногах ОСОБА_7 почергово.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

При цьому суд зазначає, що деякі розбіжності в показаннях потерпілих щодо того, кому вперше наніс ОСОБА_8 тілесні ушкодження пояснюється значним проміжком часу, що минув з моменту досліджуваних подій, та характеристиками пам`яті, що полягають, зокрема, в неможливості згадати або відтворити сприйняту раніше інформацію. В цей час також враховано похилий вік потерпілої ОСОБА_6 та її дуже емоційний стан під час судового засідання, який був викликаний хвилюванням.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_8 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, знаходиться в цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей.

При цьому суд не приймає до уваги характеристику ОСОБА_8 , видану ДОП СДОП Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, оскільки в ній зазначено, що на обвинуваченого надходили скарги зі сторони сусідів, характеризується як особа неадекватна, а потім зазначено, що він характеризується позитивно, тобто містить відомості, які суперечать один одному.

Обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є проступком, обставини справи, з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого правопорушення, а саме невизнання ним вини, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.125 КК України. При цьому суд зазначає, що покарання у виді громадських робіт не буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та є явно несправедливим внаслідок суворості.

По справі потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлені цивільні позовні заяви про відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 грн. та 5000 гривень відповідно, оскільки внаслідок зазначених вище неправомірних дій обвинуваченого їм було завдано моральних та фізичних страждань, викликаних тілесними ушкодженнями, неможливістю працювати на час хвороби, втратою спокою, депресією, постійними душевними стражданнями, нервовими зривами.

Відповідно до вимог ч.4 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розрахунку позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.

При вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, ступеня доведеності завданої шкоди, і виходить з засад розумності, виваженості та справедливості.

У суду не виникає сумніву, що у зв`язку з вчиненим правопорушенням потерпілі зазнали душевних страждань, пригніченість та страх.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування слід врахувати тяжкість фізичних і моральних страждань позивачів, їх тривалість, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках. Суд вважає, що потерпілим була заподіяна моральна шкода, але враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення цивільного позивача з боку цивільного відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б принципам законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. При цьому суд відхиляє доводи позивачів щодо неможливості працювати на період хвороби, оскільки останні не працюють, а ОСОБА_6 є пенсіонером.

За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини справи, діяння обвинуваченого, моральні страждання потерпілих, відсутність істотних вимушених змін у їх життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково і стягнути на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, на користь потерпілої ОСОБА_7 2000 гривень.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, 2000 (дві тисячі) гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1