ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/682/23 Справа № 201/7759/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисниці ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , та захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року було продовжено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03 лютого 2023 року.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 у свої 24 роки є особою, раніше чотири рази судимою за скоєння умисних корисливих злочинів, в тому числі і за злочин, передбачений ч. 1 ст. 390 КК України ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків.

Суд першої інстанції вказав, що під час розгляду клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 звільнився з місць позбавлення волі в травні 2019 року і вже 6 жовтня 2019 року знову був затриманий та арештований. Вчинення першого злочину за наявними обвинуваченнями ОСОБА_7 інкримінується 22 липня 2019 року, тобто через 2 місяці після звільнення, тому суд першої інстанції зробив висновок, що обвинувачений схильний до вчинення злочинів.

Суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_7 обвинувачується в організації втечі з-під варти в той саме час, коли він перебував в попередньому ув`язненні.

Суд першої інстанції зазначив, що ухвалою Жовтневого районною суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2022 року було звернено у дохід держави заставу в розмірі 237 900 гривень, внесену 06.09.2021 року ОСОБА_9 за ОСОБА_7 , у зв`язку із порушенням ОСОБА_7 покладених на нього судом обов`язків.

Суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 та його негативну репутацію, доведеність факту втечі з місць позбавлення волі, та зробив висновок, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_8 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.

Суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , якнй не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу, а також раніше неодноразово судимий, у тому числі і за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, а також злочинів проти життя та здоров`я, судимість за вчинення яких у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що є тими обставинами, які можуть характеризувати його як особу, яка схильна до вчинення злочинів.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисниця ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати альтернативний запобіжний захід до ОСОБА_7 , не повязаний з триманням під вартою.

Просила в разі, якщо колегія суддів не змінить міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , застосувати заставу у визначеному законом розмірі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вина ОСОБА_7 не доведена, а також відповідно до обвинувального акту він особисто не скоїв жодної дії, які інкримінуються останньому.

Захисниця вказує, що ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжується 6 разів з посиланням на одні й ті ж самі підстави, а строк утримання ОСОБА_7 під вартою сягає 1 року та 1 місяця.

Вказує, що ОСОБА_7 незаконно утримується під вартою, оскільки в ухвалах суду першої інстанції про продовження запобіжних заходів та в обвинувальному акті невірно вказано по-батькові обвинуваченого, а саме вказано ОСОБА_11 , замість правильного ОСОБА_12 .

Зазначає, що ОСОБА_7 22 листопада 2021 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, проте виконати ухвалу було неможливо через неправильні анкетні дані обвинуваченого, до 14 грудня 2021 року обвинуваченим жодних дій щодо намагання переховуватись від суду вчинено не було, з 22 листопада 2021 року до 03 грудня 2021 року ОСОБА_7 офіційно перебував на лікуванні.

Захисник вказує, що ОСОБА_7 до затримання мав постійне місце проживання та має місце реєстрації разом з матір`ю та братом, яких мав на утриманні, за місцем проживання характеризується виключно з позитивного боку.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 мати ОСОБА_7 - ОСОБА_13 померла, та на його утриманні залишився молодший брат ОСОБА_14 , який наразі перебуває у будинку сімейного типу.

Вказує, що станом на 22.11.2021 ОСОБА_7 працював за цивільно-правовим договором у ТОВ ІН ВАРД" у м.Харків, де характеризувався як цілеспрямований, відповідальний, працьовитий, кваліфікований працівник, мав постійне джерело доходу, а також ОСОБА_7 мав активну громадську позицію - приймав участь у волонтерській діяльності у програмі Громадської організації "ТОВАРИСТВО СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНОГО РОЗВИТКУ" в Київській, Харківській та Дніпропетровській області", та приймав участь у діяльності громадської організації Харківська регіональна організація Всеукраїнського громадського об`єднання Захисту конституційних прав і свобод Громадян України ПРАВОЗАХИСТ.

Захисник вказує, що обвинувачений після перенесеної хвороби на ковід отримав послаблення здоров`я, а також згідно з довідкою від 02.11.2021 у останнього діагностовано ниркову недостатність гострого та хронічного характеру.

Захисник зазначає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також ОСОБА_7 бажає стати до лав захисників Вітчизни, в 2015 році проходив військову службу у батальйоні добровольців.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання ОСОБА_8 : АДРЕСА_1 , або визначити заставу.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що досудовим та судовим слідством не доведено його причетність до вчинення вказаних злочинів.

Захисник вказує, що судом не взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, а також жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, прокурором не доведений.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягать задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжких та особливо тяжкого злочинів, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочинів, у яких вони обвинувачуються.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вони можуть вдатись до спроб переховуватись від суду, тому ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованим і реально існує.

Також колегія суддів враховує ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше неодноразово судимі, мають негативну репутацію, офіційно не працевлаштовані, що дає підстави вважати, що вони можуть скоїти інші кримінальні правопорушення.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисниці ОСОБА_9 про те, що в ухвалах суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та в обвинувальному акті невірно вказане по-батькові її підзахисного, оскільки стороною захисту не надано жодного документу на підтвердження правильності написання по-батькові ОСОБА_7 без букви «й», а також як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (як вказано в обвинувальному акті, клопотаннях про застосування та продовження запобіжного заходу), та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (як вказано у численних письмових заявах та клопотаннях його захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , інших обвинувальних актах відносно ОСОБА_7 ) є однією і тією ж особою з різницею у написанні по-батькові однієї букви «й», а також вказані доводи сторони захисту вже були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисниці ОСОБА_9 щодо того, що обвинувачений ОСОБА_7 до затримання мав постійне місце проживання, має на утриманні молодшого брата, працював у ТОВ ІН ВАРД" у м.Харків, мав активну громадську позицію, оскільки наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисниці ОСОБА_9 стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 бажає стати до лав захисників Вітчизни, оскільки це не зменшує наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги захисниці ОСОБА_9 щодо того, що обвинувачений ОСОБА_7 після перенесеної хвороби на COVID-19 має послаблення здоровя та у нього наявна ниркова недостатність, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості щодо протипоказань перебування обвинуваченого в умовах ізоляції, а сама по собі наявність у обвинуваченого хвороб не є підставою для зміни йому запобіжного заходу, враховуючи обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 щодо того, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинувачених та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у справі, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг захисників.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисниці ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , та захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3