№711/3496/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001057 від 09.06.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси Черкаської області, українки, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, незаміжньої (розлученої), непрацюючої, утриманців у розумінні закону не маючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимої:

25 листопада 2015 року Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі; ухвалою Збаражського районного суду Тернопільської області від 15 травня 2017 року зараховано в строк відбуття покарання час перебування під вартою з 10.02.2016 до 16.06.2016; на підставі Указу Президента України від 17 вересня 2019 року «Про помилування» строк покарання скорочено до 7 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 08 червня 2022 року близько 12 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник раптово, на ґрунті неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з умислом, направленим на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, за допомогою кухонного ножа нанесла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше чотирьох ударів, три з яких в область верхньої третини лівого плеча та один по задній поверхні грудної клітки зліва.

Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 03-01/355 від 09.06.2022 нанесені наступні тілесні ушкодження, а саме: три колото-різані рани верхньої третини лівого плеча, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини та живота з ушкодженням лівого купола діафрагми та селезінки, яке супроводжувалося гострою крововтратою та привело до гострого недокрів`я внутрішніх органів, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Указані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) визнала у повному обсязі, підтвердила обставини справи, викладені в обвинувальному акті, погодилася з кваліфікацією її дій та показала, що 08 червня 2022 року, вранці, коли її співмешканець ОСОБА_7 збирався на роботу, вона заховала від нього горілку. На цьому грунті між ними виникла сварка. У ході сварки співмешканець погрожував їй «набити морду», у зв`язку з чим вона віддала йому горілку. ОСОБА_7 випив та пішов на роботу, а вона залишилися вдома, перемила посуд. Через деякий час, ближче до обіду, співмешканець повернувся в стані сильного алкогольного сп`яніння та повідомив, що ОСОБА_8 вигнав його. Наказав їй купити йому табак. Дорогою вона зайшла до ОСОБА_9 , поговорили. Коли повернулася, ОСОБА_7 сидів за столом та почав висловлювати невдоволення тим, що вона довго ходила. Розпочалася сварка. Як відбувались події далі, не пам`ятає. Зокрема, не пам`ятає, як у неї в руках опинився ніж, як саме, куди і скільки разів нанесла удари потерпілому. Однак, пригадує, що ніж тримала у правій руці. Що саме вона нанесла удари ножем потерпілому, їхню кількість і локалізацію, не заперечує. Також, зазначає, що за наказом потерпілого, який «наклав у штани», усе прибрала і помила його. На його ж вимогу дала чисті речі: футболку і джинси, допомогла йому переодягнутися. У подальшому співмешканець вигнав її з дому. При цьому, він вийшов за нею на вулицю. Пішла до ОСОБА_9 , розповіла їй, що сталося. Остання намагалася додзвонитися до потерпілого, але він не відповідав. Повернулася ближче до вечора, близько 20-ої години, коли саме сказати не може. ОСОБА_7 уже був мертвий, лежав на ліжку. Вона зателефонувала ОСОБА_10 і повідомила про це. Більше нічого не робила. Остання прийшла, викликала швидку медичну допомогу і поліцію. Чому сама не викликала працівників поліції, пояснити не змогла. Водночас, наголосила на тому, що ОСОБА_7 постійно її ображав, принижував та періодично бив, у тому числі за день до події. У скоєному щиро кається. Просить вибачення у потерпілої.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою померлого ОСОБА_7 . Безпосередні обставини скоєння злочину їй не відомі, про подію дізналася від старости села 09 червня 2022 року о 07 годині ранку. Брата охарактеризувала виключно позитивно, однак, зазначила, що він зловживав спиртними напоями. Крім того, повідомила, що обвинувачена жалілася їй на те, що «брат простягає до неї руки». Відповідаючи на запитання захисника та прокурора, вказала, що брат був раніше судимим, у тому числі, притягувався до кримінальної відповідальності за вбивство їхньої матері, яке він вчинив разом з іншим братом.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність її позиції, роз`яснивши ОСОБА_5 наслідки застосування положень частини третьої статті 349 КПК України, а саме позбавлення її права оскаржити в апеляційному порядку визнані нею обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення частини третьої статті 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується допитом обвинуваченої, заслуховуванням показів потерпілої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18 січня 1978 року, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21 липня 2011 року, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Судом достовірно встановлено, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 являлися безпосередньою причиною настання наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті останнього.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_5 , у судовому засіданні не добуто.
З огляду на вищевикладене, суд, допитавши обвинувачену, заслухавши покази потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченою вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що її дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Підстав, у відповідності до частини третьої статті 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.
Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволять ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_5 .
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.
На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:
- позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання (прокурор просив призначити обвинуваченій покарання у виді реального позбавлення волі на строк 8 років; обвинувачена і захисник просили суд застосувати до ОСОБА_5 ст. 69 КК України і призначити їй покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України); потерпіла у судовому засіданні наполягала на найбільш суворій мірі покарання для обвинуваченої);
- відношення обвинуваченої до вчиненого (визнання вини, щире каяття);
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином;

- особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину): форму вини (прямий умисел), кількість, локалізацію та механізм нанесення ударів потерпілому, незворотність наслідків, які були спричинені цим діянням (смерть потерпілого);
- поведінку обвинуваченої після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, яка не викликала швидку медичну допомогу потерпілому та не повідомила про дану подію поліцію;

- особу обвинуваченої, яка має не зняту та непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що вчинений нею за аналогічних обставин; відбувала покарання у місцях позбавлення волі; визнала свою вину; щиро розкаялася; має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно; є непрацюючою; незаміжньою (розлученою); будь-яких осіб на утриманні, в розумінні закону, не має; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає визнання нею вини у вчиненні інкримінованого діяння, щире каяття та вчинення кримінального правопорушення за наявності системного характеру жорстокого поводження з боку потерпілого.
Так, із матеріалів кримінального провадження, зокрема, показань ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_5 постійно сварилася зі ОСОБА_7 , і під час цих сварок співмешканець її періодично бив.
Крім того, відповідно до висновку експерта № 02-01/304 від 09 червня 2022 року у ОСОБА_5 мають місце ушкодження: крововиливи обличчя, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, давністю не більше 3-4 доби до моменту проведення судово-медичної експертизи, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження не є небезпечними для життя як в момент заподіяння, так і в своєму клінічному протіканні. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 , не характерні для тих, які виникають внаслідок падіння з висоти власного зросту, з положення стоячи, з наступним ударом об площину або травмуючий об`єкт /т. 2 а.с. 185/.
За таких обставин, у суду наявні підстави вважати, що потерпілий систематично вчиняв насильницькі дії відносно обвинуваченої, а, отже, жорстоко поводився з нею.
Разом з тим, суд відхиляє посилання сторони захисту на можливість застосування ст. 69 КК України, з огляду на наступне.
Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.
При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.
Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 року в справі № 629/2739/18 (провадження № 51-3479 км 20).
З огляду на вищевикладене, враховуючи особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої статті 69 КК України.
Згідно обвинувального акта, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.
Разом з тим, слід зазначити, що статтею 34 КК України визначено, що рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Відтак, суд вважає, що обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, є рецидив, однак, з огляду на вказівку про відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, в обвинувальному акті, суд не бере до уваги рецидив як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 .

З огляду на вищевикладене, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і їй слід обрати покарання у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, за якою вона обвинувачується, наближене до мінімальної межі, однак пов`язане з реальним позбавленням волі.
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Суд зауважує, що думка потерпілого щодо виду, розміру покаранняі можливості звільнення від його відбування не є вирішальною в питанні його призначення, а може бути врахована в сукупності з іншими обставинами та не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність.
Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 31 березня 2020 року в справі № 671/2150/18 та від 21 лютого 2019 року в справі № 742/584/18.
Майнова шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

ОСОБА_5 була фактично затримана працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України 09 червня 2022 року о 04 годині 50 хвилин /т. 2 а.с. 96-100/.
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_11 від 10 червня 2022 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою /т. 2 а.с. 139/ і з того часу обвинувачена утримується під вартою, строк тримання закінчується 28 листопада 2022 року.
Враховуючи, що обвинувачена засуджується до покарання у вигляді реального позбавлення волі, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу щодо обвинуваченої залишити попередню тримання під вартою, так як жоден інший запобіжний захід не забезпечить запобігання спробам обвинуваченої переховуватися від суду.

Водночас, судом установлено, що ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_12 від 10 червня 2022 року накладено арешт на речі, вилучені 09 червня 2022 року, а саме на:
- футболку жовтого кольору, кофту коричневого кольору, джинси синього кольору, які поміщено та упаковано до спеціального пакету № 7380298;
- взуття, яке поміщено та упаковано до спеціального пакету SUD 4007706 /т. 2 а.с. 147-148/.
Крім того, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_12 від 16 червня 2022 року накладено арешт на речі, вилучені 09 червня 2022 року, в ході проведення огляду в приміщенні КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи», а саме на: футболку білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; джинси темно синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; труси темного кольору /т. 2 а.с. 142-143/.
Також, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_11 від 13 червня 2022 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення 09.06.2022 в період часу з 02 год. 38 хв. до 04 год. 39 хв. огляду в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , яке належать померлому ОСОБА_7 та затриманій ОСОБА_5 , а саме на: два ножі, які поміщені та упаковані до окремих паперових конвертів; ганчірку з речовиною бурого кольору, яка була поміщена та упакована до паперового конверту; чоловічі шльопанці з речовиною бурого кольору, які поміщені та упаковані до сейф-пакету INZ 2003069; жіночий шльопанець чорного кольору, який поміщено та упаковано до сейф-пакету INZ 2003070; штани-джинси, які поміщено та упаковано до сейф-пакету РSР З107422; виріз з покривала з плямами речовини бурого кольору, який було поміщено та упаковано до паперового конверту; футболку білого кольору з плямами речовини бурого кольору, яку було поміщено та упаковано до паперового конверту /т. 2 а.с. 152-155/.
Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, за клопотанням учасників провадження, вирішує питання про скасування арешту майна.
Враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, суд вважає за доцільне скасувати арешти за минуванням потреби.
У порядку частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченої необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи у сумі 943 грн 90 коп.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винною у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін та продовжити строк його дії до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком суду законної сили, зарахувавши їй у загальний строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09 червня 2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи у сумі 943 грн (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_12 від 10 червня 2022 року, з речей, вилучених 09 червня 2022 року, а саме з:
- футболки жовтого кольору, кофти коричневого кольору, джинсів синього кольору, які поміщено та упаковано до спеціального пакету № 7380298;
- взуття, яке поміщено та упаковано до спеціального пакету SUD4007706.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_12 від 16 червня 2022 року, з речей, вилучених 09 червня 2022 року в ході проведення огляду в приміщенні КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи», а саме з:
- футболки білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору;
- джинсів темно синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору;
- трусів темного кольору.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_11 від 13 червня 2022 року, з майна, тимчасово вилученого в ході проведення 09.06.2022 в період часу з 02 год. 38 хв. до 04 год. 39 хв. огляду в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , яке належать померлому ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а саме з:
- двох ножів, які поміщені та упаковані до окремих паперових конвертів;
- ганчірки з речовиною бурого кольору, яка була поміщена та упакована до паперового конверту;
- чоловічих шльопанців з речовиною бурого кольору, які поміщені та упаковані до сейф-пакету INZ 2003069;
- жіночого шльопанця чорного кольору, який поміщено та упаковано до сейф-пакету INZ 2003070;
- штанів-джинсів, які поміщено та упаковано до сейф-пакету РSР З107422;
- вирізу із покривала з плямами речовини бурого кольору, який було поміщено та упаковано до паперового конверту;
- футболки білого кольору з плямами речовини бурого кольору, яку було поміщено та упаковано до паперового конверту.
Речові докази у кримінальному провадженні:

- предмет, зовні схожий на ніж, з червоною рукояткою, який упаковано до паперового конверту; предмет, зовні схожий на ніж, з білою рукояткою, який упаковано до паперового конверту; ганчірку зі слідами речовини бурого кольору, яка поміщена до паперового конверту; виріз із простирадла з нашаруванням речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту; змив речовини бурого кольору з подвір`я, який упаковано до паперового конверту; змив речовини бурого кольору з порогу будинку, який упаковано до паперового конверту; зрізи нігтів з лівої та правої рук, які поміщено до окремих паперових конвертів; змиви з лівої та правої рук, які поміщено до паперового конверту; дактилокарту, яка поміщена до паперового конверту; зразок ДНК, який поміщено до паперового конверту; зрізи нігтів, які поміщено до окремих паперових конвертів; дактилокарту, яка поміщена до паперовою конверту; мікронакладення з лівої та правої рук, які поміщено до окремих паперових конвертів; зріз волосся з лівої скроневої ділянки голови, яке поміщено до паперового конверту; зріз волосся з правої скроневої ділянки голови, яке поміщено до паперового конверту; зріз волосся з тім`яної ділянки голови, яке поміщено до паперовою конверту; зріз волосся з лобної ділянки голови, яке поміщено до паперового конверту; зріз волосся з потиличної ділянки голови, яке поміщено до паперового конверту; що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області, знищити.

Жіночі джинси білого кольору, які поміщено до сейф-пакету № РSР 3104722; білу футболку зі слідами речовини бурого кольору, яка поміщена до паперового конверту; два чоловічі шльопанці (капці) зі слідами речовини бурого кольору, які поміщено до сейф-пакету ІNZ 2003069; один жіночий шльопанець (черевик), який поміщено до сейф-пакету ІNZ 2003070; футболку жовтого кольору, кофту коричневого кольору, джинсові штани синього кольору, які поміщено до сейф-пакету № 7380298; взуття, яке поміщено до сейф пакету SUD 4007706; футболку білого кольору з нашаруваннями речовини бурого кольору, джинси темно синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору та труси темного кольору, які поміщено до картонної коробки та опечатано; що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Черкаській області, повернути за належністю.

Паспорт на ім`я ОСОБА_7 та мобільний телефон «Sаmsung», які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній, звільнивши її від зобов`язань за зберігальною розпискою.

Аудіозапис повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке надійшло до служби «102» УОАЗОР ГУНП в Черкаській області від ОСОБА_13 , що знаходиться на диску для лазерних систем зчитування, залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1