Провадження №1-кп/761/3097/2022
В И Р О К

іменем України

12 жовтня 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_5,

при секретарі судового засідання ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000441, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2022 відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лангепас Тюменської області Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7,

захисника ОСОБА_8,

обвинуваченого ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

Історія провадження.

03.10.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 надійшов обвинувальний акт з додатками, у кримінальному провадженні № 0000441, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 серпня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022 головуючим суддею визначено ОСОБА_5

Ухвалою суду від 04.10.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст.314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 12.10.2022 у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Згідно преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» збройна агресія Російської Федерації (далі - російська федерація) розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією внаслідок збройної агресії Російської Федерації частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Боротьба з іноземною окупацією, відповідно до п. 4 ст.1 ч. І Додаткового протоколу (Протокол I), від 8 червня 1977 року до Женевських конвенцій, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів від 12 серпня 1949 року, є формою збройного конфлікту.

Відповідно до Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу Про визнання РФ державою-агресором, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, Верховною Радою України визнано Російську Федерацію державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність Ради Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а так звані «ДНР» і «ЛНР» терористичними організаціями.

Заявою «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», яка схвалена постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 № 145-VIII, Україна визнала юрисдикцію Міжнародного кримінального суду щодо злочинів проти людяності та воєнних злочинів, скоєних вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян.

Крім того, визнання Верховною Радою України так званої самопроголошеної організації «ДНР» терористичною, а численні злочини вчинені її представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1596-VII, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму» схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1597-VII, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14.01.2015 № 106-VIII, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-VIII.

Отже, Верховною радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «ДНР» до терористичної організації, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників вказаної терористичної організації.

Так, ОСОБА_1 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив державну зраду, тобто діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту.

Крім того, ОСОБА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив дії спрямовані на участь у терористичній організації «ДНР».

Також ОСОБА_1 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив дії спрямовані на участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування «ДНР».

З метою реалізації даного злочинного умислу на початку січня 2016 року (більш точний час слідством не встановлено) ОСОБА_1 будучи достовірно обізнаним про злочинну діяльність т.зв. «ДНР», прибув до «військового комісаріату» м. Амвросіївка, Донецької області де, після проходження комісії, отримав направлення до «військового комісаріату» м. Донецька Донецької області. При зверненні до т.зв. «військового комісаріату «ДНР» по Ленінському району м. Донецька, познайомився з представником ОШБ «Сомалі», в/ч НОМЕР_1 - невстановленою особою, який роз`яснив ОСОБА_1 порядок вступу та проходження у вищевказаному підрозділі.

28 січня 2016 року ОСОБА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, прибув у приміщення штабу ОШБ «Сомалі», в/ч НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , де після співбесіди з командиром батальйону - ОСОБА_2 (позивний « ОСОБА_3 »), в присутності невстановленої особи, з позивним « ОСОБА_4 », отримав згоду останніх на зарахування у підрозділ.

В подальшому, 28 січня 2016 року ОСОБА_1 , знаходячись у приміщенні штабу ОШБ «Сомалі», в/ч НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, добровільно вступив на військову службу, зокрема підписав річний контракт на проходження військової служби у даному підрозділі терористичної організації т.зв. «ДНР» на посаді кулеметника розвідувального взводу ОШБ «Сомалі», отримав псевдовійськове звання «рядовий», військове спорядження, особисту зброю - автомат АК-74 та використовуючи при цьому позивний «Настоящий», у період з 28.01.2016 по 16.05.2016 року (більш точний період органом досудового розслідування на даний час не встановлено) брав участь у його діяльності відповідно до визначених за ним обов`язків, а саме:

- чинення збройного опору та незаконної протидії виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції та операції Об?єднаних сил (далі - АТО та ООС), шляхом безпосередньої участі у бойових діях проти них;

- несення бойових чергування на позиціях ОШБ «Сомалі», в/ч НОМЕР_1 та у місцях дислокації даного підрозділу терористичної організації т.зв. «ДНР»;

Крім того, 04.04.2022, ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, з метою доведення його до кінця, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області України - у місті Амвросіївка Донецької області України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно вступив та був зарахований до складу не передбаченого законом збройного формування - 1 (перша) окрема мотострілецька Слов`янська бригада - військова частина НОМЕР_2 , а саме до 3 взводу 7 штурмової роти 3 батальйону на посаду помічника гранатометника.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений проти національної безпеки України та громадської безпеки, ОСОБА_1 , у період з січня 2016 року по травень 2016 року, точні дати органом досудового розслідування не встановлено, та з квітня 2022 року по 08 серпня 2022 року, забезпечував виконання обов`язків військової служби у незаконних збройних формувань окупаційної адміністрації російської федерації, а саме:

- бути вірним військовій присязі, дотримуватися конституції і законів «ДНР»;

- проходити військову службу по контракту в період установленим дійсним контрактом терміном в «Народній міліції «ДНР»;

- суворо і точно виконувати вимоги загальновійськових статутів;

- в період проходження військової служби по контракту добросовісно виконувати всі загальні, посадові і спеціальні завдання військовослужбовців установлених законодавством і другими нормативно-правовими актами «ДНР», виконувати вимоги військової присяги, законодавства про службу в «Народній міліції» і других нормативно-правових актів «ДНР»;

- при скоєнні правопорушень, нести всі види юридичної відповідальності відповідно до законодавства «ДНР»;

- дотримуватися військової дисципліни, виконувати накази, розпорядження і вимоги командира (начальника);

- дотримуватися установлений порядок користування секретними документами і військовою технікою (апаратурою), берегти в таємниці відомості отримані в ході проходження військової служби.

Крім того, у порушення вищенаведених актів національного та міжнародного законодавства громадянин України ОСОБА_1 , приймав участь у складі терористичної організації «Донецька народна республіка».

На початку січня 2016 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) громадянин України ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Амвросіївка Донецької області, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «Донецька народна республіка» та терористичних груп, які входять до її складу, є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, добровільно прийняв рішення щодо вступу до терористичної групи - «окремого мотострілецького гвардійського (штурмового) «Іловайського» батальйону 1 Армійського корпусу Міністерства оборони Донецької Народної Республіки - військової частини НОМЕР_1 » (далі - ОШБ «Сомалі», в/ч НОМЕР_1 ), з метою безпосередньої участі в злочинній діяльності вказаної терористичної організації, направленої на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, зокрема, шляхом застосування збройної сили проти Збройних сил України та інших військових формувань, задіяних у проведенні антитерористичної операції.

Вступаючи до терористичної групи ОШБ «Сомалі», в/ч 08828, терористичної організації «Донецька народна республіка», ОСОБА_1 був достовірно обізнаним, що вона має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, який носить формений одяг військового типу), характеризуються наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими досудовим розслідуванням особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), мають воєнізований характер завдань та методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України й інших військових формувань України, задіяних у проведенні АТО на території Донецької та Луганської областей України) та ставлять перед собою специфічні завдання (утримання території окремих районів Донецької області, тимчасово не підконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Донецької області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Донецької області так званих «блок постів», «траншей», «опорних пунктів» для здійснення збройного опору Збройним Силам України й іншим військовим формуванням України) та мають для цього відповідні матеріальні засоби, а саме: вогнепальну зброю - автомати, бойові припаси (патрони) та військову техніку.

28 січня 2016 року ОСОБА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на участь у терористичній організації т.зв. «ДНР», прибув у приміщення штабу ОШБ «Сомалі», в/ч НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , де після співбесіди з командиром батальйону - ОСОБА_2 (позивний « ОСОБА_3 »), в присутності невстановленої особи, з позивним « ОСОБА_4 », отримав згоду останніх на зарахування у підрозділ.

Після цього, 28 січня 2016 року ОСОБА_1 , знаходячись у приміщення штабу ОШБ «Сомалі», в/ч НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2, підписав річний контракт на проходження військової служби у даному підрозділі терористичної організації т.зв. «ДНР» на посаді кулеметника розвідувального взводу ОШБ «Сомалі», отримав псевдовійськове звання «рядовий», військове спорядження, особисту зброю - автомат АК-74 та використовуючи при цьому позивний «Настоящий», у період з 28.01.2016 по 16.05.2016 року (більш точний період органом досудового розслідування на даний час не встановлено) брав участь у його діяльності відповідно до визначених за ним обов`язків, а саме:

- чинення збройного опору та незаконної протидії виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції та операції Об`єднаних сил (далі - АТО та ООС), шляхом безпосередньої участі у бойових діях проти них;

- несення бойових чергування на позиціях ОШБ «Сомалі», в/ч НОМЕР_1 та у місцях дислокації даного підрозділу терористичної організації т.зв. «ДНР»;

Крім того, 04.04.2022, ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою доведення його до кінця, направлений на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України та з метою безпосередньої участі в злочинній діяльності вказаної терористичної організації, направленої на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно вступив та був зарахований до складу не передбаченого законом збройного формування - 1 (перша) окрема мотострілецька Слов`янська бригада - військова частина НОМЕР_2 , а саме до 3 взводу 7 штурмової роти 3 батальйону на посаду помічника гранатометника.

Так, громадянин України ОСОБА_1 діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, в складі терористичної групи - 1 (першої) окремої мотострілецької Слов`янської бригади - військової частини 08801, терористичної організації «Донецька народна республіка», а саме у складі 3 взводу 7 штурмової роти 3 батальйону, у період з 04.04.2022 по 02.08.2022, перебуваючи на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей (населенні пункти Новоселівка, Верхньоторецьке, Попасна та інші), з метою виконання загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської федерації, з закріпленою зброєю - АК-74 та боєкомплектом здійснював забезпечення незаконної діяльності 7 штурмової роти 3 батальйону 1 (першої) окремої мотострілецької Слов`янської бригади - військової частини НОМЕР_2 , та виконував бойові завдання, спрямовані на захоплення позицій ЗС України, знищення особового складу та техніки Збройних Сил та інших військових формувань України.

Також, громадянин України ОСОБА_1 , за вказаних вище обставин приймав участь у незаконних збройних формуваннях.

Так, у січні 2016 року, ОСОБА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, з метою доведення його до кінця, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області України - у м. Макіївка, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно вступив та був зарахований до складу не передбаченого законом збройного формування -«Іловайського» батальйону 1 Армійського корпусу Міністерства оборони Донецької Народної Республіки - військової частини НОМЕР_1 », на посаду кулеметника розвідувального взводу ОШБ «Сомалі», отримав псевдовійськове звання «рядовий», військове спорядження, особисту зброю - автомат АК-74 та використовуючи при цьому позивний «Настоящий», у період з 28.01.2016 по 16.05.2016 року (більш точний період органом досудового розслідування на даний час не встановлено) брав участь у його діяльності відповідно до визначених за ним обов`язків, а саме:

- чинення збройного опору та незаконної протидії виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції та операції Об?єднаних сил (далі - АТО та ООС), шляхом безпосередньої участі у бойових діях проти них;

- несення бойових чергування на позиціях ОШБ «Сомалі», в/ч 08828 та у місцях дислокації даного підрозділу терористичної організації т.зв. «ДНР»;

У подальшому політичне та військове керівництво російської федерації, діючи всупереч вимогам пунктів 1 та 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам частини 4 статті 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.

22.02.2022 Президент російської федерації (далі - президент російської федерації) направив до Ради Федерації (далі - ради федерації) звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

24.02.2022 приблизно о 05 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

24.02.2022 на виконання зазначеного вище наказу військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в тимчасово окупованій Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

14 березня 2022 року Указом Президента України № 133/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

18 квітня 2022 року Указом Президента України № 259/2022 у зв`язку

з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

17 травня 2022 року Указом Президента України № 342/2022 у зв`язку

з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

12 серпня 2022 року Указом Президента України № 573/2022 у зв`язку

з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Так, 04.04.2022 ОСОБА_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, з метою доведення його до кінця, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області України - у місті Амвросіївка Донецької області України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно вступив та був зарахований до складу не передбаченого законом збройного формування - 1 (першої) окремої мотострілецької Слов`янської бригади - військова частина НОМЕР_2 , а саме до 3 взводу 7 штурмової роти 3 батальйону на посаду помічника гранатометника.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_1 , у період з 04.04.2022 по 02.08.2022, перебуваючи на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей (населенні пункти Новоселівка, Верхньоторецьке, Попасна та інші), з метою виконання загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської федерації та вказаного незаконного збройного формування, з закріпленою зброєю - АК-74 та боєкомплектом здійснював забезпечення незаконної діяльності 7 штурмової роти 3 батальйону 1 (першої) окремої мотострілецької Слов`янської бригади - військової частини НОМЕР_2 та виконував бойові завдання, спрямовані на захоплення позицій ЗС України, знищення особового складу та техніки Збройних Сил та інших військових формувань України та захоплення території України.

Злочинну діяльність ОСОБА_1 припинено 02.08.2022 військовослужбовцями Збройних Сил України в районі населеного пункту Авдіївка Донецької області.

Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав та пояснив, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив кримінальні правопорушення, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України, щиро розкаявся, засуджує свій вчинок.

Прокурор у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі та просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України та, призначити йому покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.

Захисник обвинуваченого зазначила, що обвинувачений вину визнає, щиро розкаявся, сприяв органу досудового розслідування у проведенні ефективного досудового розслідування, просила призначити мінімальне покарання.

Положення закону, яким керувався суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують її покарання.

При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до частини третьої статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого суд також вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин у справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лангепас Тюменської області Російської Федерації, громадянин України, відповідно до довідки № 131-20092022/80210 раніше не судимий, на психіатричному та наркологічному обліку не перебував та не перебуває.

Висновки та мотиви суду.

Показання обвинуваченого ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються, є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 111 КК України (у редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014): діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту; ч. 1 ст. 258-3 КК України: участь в терористичній організації, та за ч. 2 ст. 260 КК України: участь у не передбаченому законом збройному формуванні.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_1 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є, відповідно тяжким та особливо тяжкими злочинами;

- особу винного, на час розгляду кримінального провадження до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, не одружений;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинамами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире каяття обвинуваченого полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене, обіцяв у майбутньому нічого протиправного не вчиняти.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_1 під час та після вчинення злочинних дій; відношення обвинуваченого до вчиненого (вину визнав, щиро розкаявся, готовий понести покарання, запевняв, що більше нічого протиправного вчиняти не буде).

При визначенні міри покарання ОСОБА_1 суд приймає до уваги підвищену суспільну небезпечність вчинення злочину, та вважає неможливим його звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. ст.75, 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не знаходить. Суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України з конфіскацією майна.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Відомості про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого суду не надано, із клопотаннями про його застосуванням сторона обвинувачення до суду не зверталась. Отже питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Керуючись статтями 2, 7, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (у редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 111 КК України (у редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014) у вигляді 13 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного засудженому майна;

- за ч. 1 ст. 258-3 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного засудженому майна;

- за ч. 2 ст. 260 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного засудженому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у вигляді 13 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного засудженому майна.

Обрати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взяти його під варту негайно після проголошення вироку.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 12 жовтня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення:

- судово-фоноскопічної експертизи, які складають 4530 (чотири тисячі п`ятсот тридцять) грн. 48 коп., на користь держави;

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_5