Справа № 761/2472/23
Провадження № 1-кс/761/1823/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення від 22.10.2022 про підозру у кримінальному провадженні № 420 221 100 000 001 91 від 17.08.2022,

у с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зі скаргою на повідомлення про підозру від 22.10.2022 у кримінальному провадженні № 0000191 від 17.08.2022.

На обґрунтування скарги зазначено, що 22.10.2022 заступником Генерального прокурора ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 KK України депутату Боярської міської ради ОСОБА_9 .

Згідно з текстом повідомлення про підозру ОСОБА_9 інкриміноване заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, а також замах на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі.

З повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у тому, що він будучи депутатом Боярської міської ради, у вересні 2022 року, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , з прямим умислом, корисливим мотивом, з метою заволодіння шляхом обману грошовими коштами, під виглядом надання допомоги у вирішенні питання зміни цільового призначення земельних ділянок, затвердження проекту детального плану території депутатами Білогородської сільської ради Київської області, а також зняття арешту з земельних ділянок, ввели потерпілого ОСОБА_11 в оману та заволоділи чужим майном у вигляді грошових коштів потерпілого у сумі 10 000 доларів США, що дорівнює 420 000 грн., які привласнили та у подальшому розпорядились на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_9 , будучи депутатом Боярської міської ради, у жовтні 2022 року,реалізуючи єдиний та спільний з ОСОБА_10 умисел, спрямований на протиправне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , під виглядом надання допомоги у вирішенні питання з закриття кримінального провадження, ввели потерпілого ОСОБА_11 в оману та заволоділи чужим майном у вигляді грошових коштів потерпілого у сумі 35 000 доларів США, що дорівнює 1 470 000 грн, які привласнили та у подальшому планували витратити на власні потреби.

Наведене органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 1 ч. 4 ст. 190 KK України, тобто як вчинення ОСОБА_9 шахрайства за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, а також замах на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі.

Вважаючи підозру такою, що не відповідає вимогам закону, ініціатор скарги зазначив, що у діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК, оскільки зібраними доказами не доведене вчинення підозрюваним інкримінованих йому правопорушень; стороною обвинувачення порушені вимоги кримінального процесуального закону.

Вищезазначене, на думку сторони захисту, дає підстави для скасування повідомлення ОСОБА_9 про підозру.

У судовому засіданні захисники та підозрюваний просили скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Прокурор ОСОБА_3 вважав, що скарга не підлягає задоволенню. На його переконання, оголошена ОСОБА_9 підозра є обґрунтованою, що підтверджується сукупністю зібраних доказів.

Слідчий суддя, заслухавши доводи захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_3 , допитавши підозрюваного ОСОБА_12 , дослідивши матеріали скарги та надані стороною захисту докази, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000191 дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 303 КПК, на яку посилається заявник, обґрунтовуючи свої вимоги, передбачені рішення слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Пункт 10 частини 1 статті 303 КПК надає право підозрюваному оскаржити повідомлення слідчого про підозру.

Отже, підозрюваний ОСОБА_9 та його захисникт наділені правом звернутися до слідчого судді з відповідною скаргою.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КПК повідомлення про підозру здійснюється у передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом порядку та у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя бере до уваги, що обґрунтованість підозри згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку.

Слідчий суддя бере до уваги, що обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти: перший аспект - питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом; другий аспект - питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У цьому випадку вирішальне значення має відповідність кримінально-правової кваліфікації діяння фактичним діям підозрюваної особи.

З наведеного витікає, що, оскаржуючи повідомлення про підозру, її ініціатор має довести, що висунута підозра є необґрунтованою, тобто відсутній хоча би один з вищенаведених аспектів, або повідомлення про підозру відбулося із суттєвим порушенням визначеного КПК порядку.

Як вбачається зі скарги, заявник вважає повідомлення про підозру необґрунтованим, оскільки викладені у повідомленні про підозру відомості не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 277 КПК повідомлення про підозру має містити серед іншого зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

Змістом підозри є викладення фактичних обставин відповідного кримінального правопорушення, який включає у себе дані про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення цього кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення тощо.

Правовою кваліфікацією кримінального правопорушення є кримінально-правова оцінка діяння особи шляхом встановлення його кримінально значимих ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, та встановлення відповідності, тобто тотожності, ідентичності ознак вчиненого діяння ознакам конкретної кримінально-правової норми.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення передбачає формулювання висунутої підозри у суворій відповідності з інкримінованою підозрюваному статтею (частиною статті) закону про кримінальну відповідальність.

Отже, фактичні обставини інкримінованого особі кримінально-караного діяння мають відповідати його кримінально-правовій кваліфікації, тобто не допускається інкримінування особі тих дій, яких вона фактично не вчиняла.

Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

Згідно п. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Принцип верховенства права, визначений у ст. 8 КПК України, передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Вивченням матеріалів кримінального провадження № 0000191 встановлено, що ОСОБА_13 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 KK України.

Водночас, відповідно до висновку експерта від 12.01.2023 № СЕ-19/111-22/54796-ВЗ встановити, чи брав участь ОСОБА_7 та чи промовлені ним слова та фрази у протоколах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 14.09.2022, 19.09.2022, 18.10.2022, 28.10.2022 не виявляється можливим через спотворення на рівні групових ознак, шуми та завади оточуючого середовища.

Крім того, допитаний у кримінальному провадженні підозрюваний ОСОБА_10 показав, що приблизно на початку серпня 2022 року до нього звернувся ОСОБА_11 з проханням вирішити питання щодо зняття арешту з земельної ділянки та зміни її цільового призначення. Через деякий час він повідомив ОСОБА_11 , що зможе вирішити його проблему за грошову винагороду. За вирішення питання знаття арешту та закритті кримінального провадження він вирішив назвати ОСОБА_11 грошову винагороду 5 тис. доларів США та за вирішення питання щодо зміни цільового призначення земельних ділянок ще 5 тис. доларів США.

При цьому він повідомив ОСОБА_11 , що до вирішення його питання залучив їхнього спільного знайомого ОСОБА_7 , хоча насправді цього не робив, і з ОСОБА_14 на цю тему не розмовляв. ОСОБА_9 не був обізнаний про його плани щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , але він розумів, що ОСОБА_11 може запитати про хід вирішення його питання у ОСОБА_7 , який нічого про це не знав, тому вирішив, ввівши ОСОБА_7 в оману, не повідомляючи про деталі справи, залучити його для перемовин з ОСОБА_11 ..

Приблизно у першій половині вересня ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_7 та повідомив, що ОСОБА_11 попросив його допомогти зі зміною цільового призначення земельної ділянки, на яку накладено арешт, не повідомляючи при цьому, що взяв у нього гроші аби вирішити це питання, попросив зустрітись з ним та проконсультувати, і якщо ОСОБА_11 буде розпитувати про деталі справи, діяти по ситуації.

На прохання ОСОБА_12 , ОСОБА_7 зустрічався з ОСОБА_11 кілька разів. ОСОБА_10 самостійно вирішив ввести в оману ОСОБА_11 та заволодіти грошовими коштами останнього. При цьому ОСОБА_7 не причетний до вчинення вказаних кримінальних правопорушень і сам був введений ОСОБА_15 в оману.

Отже, дослідивши та вивчивши матеріали, якими обґрунтовується повідомлення про підозру ОСОБА_7 , інші матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що вони є недостатніми для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 KK України, оскільки не відповідають фактичним обставинам події та суперечать загальним засадам і принципам кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, як встановлено вище у матеріалах кримінального провадження відсутні достатні об`єктивні факти або інформація, які б могли свідчити про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому правопорушень

У зв`язку з цим, враховуючи позицію ЄСПЛ, наведену у рішенні «Ходорковський проти Росії», згідно з якою суддя повинен заснувати свої рішення тільки на доказах в юридичному сенсі, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги та скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 KK України від 22.10.2022

Водночас, не підлягають задоволенню вимоги скарги у частині зобов`язання уповноважених осіб внести до ЄРДР відомості, щодо скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 , оскільки розгляд вказаної вимоги не передбачений п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 8, 84, 276, 277, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Повідомлення заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 від 22.10.2022 про підозру ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні № 420 221 100 000 001 91 від 17.08.2022 скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена упродовж п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1