Категорія:ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, українця, уродженця м.Луцьк, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні якого перебуває двоє неповнолітніх дітей, раніше судимого вироком Апеляційного суду Волинської області від 20.08.2009 року за ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років, і 26.07.2017 року звільненого по відбуттю покарання,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

- за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 цього Кодексу у виді штрафу в розмірі 3100 (три тисячі сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 52700 (п`ятдесят дві тисячі сімсот) грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 3100 (три тисячі сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 52700 (п`ятдесят дві тисячі сімсот) грн.

У порядку ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

В поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікацію дій обвинуваченого, оскаржив вирок суду, оскільки вважає, що він ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає про те, що судом першої інстанції належним чином не вмотивовано обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень. Так, підставами для застосування положень ст.69 КК України, місцевим судом вказано на наявність обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відшкодування шкоди, наявність постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків). Проте, поза увагою суду залишилося те, що наведені обставини характеризують обвинуваченого в загальносуспільному плані, але жодним чином істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. Також судом належним чином не враховано наявність обтяжуючої покарання обставини - рецидив злочину щодо ч.1 ст.357 КК України. Крім того, обґрунтовуючи можливість застосування положень ст.69 КК України місцевий суд вказав на відсутність претензій потерпілого щодо суворого покарання, однак відповідно до позиції Верховного Суду, позиція потерпілого щодо визначення виду та розміру покарання не є процесуальною вимогою і не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, не є обов`язковою для суду та враховується в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження і не має над ними пріоритету. Зазначає, що суд не в повній мірі врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, його тяжкість, даних про особу обвинуваченого, який вчинив умисний злочин та проступок, будучи судимим за вчинення замаху на вбивство - особливо тяжкого злочину, за який був засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років. Вважає, що вказані обставини свідчать про підвищений ризик суспільної небезпеки обвинуваченого та спростовують висновок суду про обґрунтованість переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.185 КК України. А тому, на думку прокурора судове рішення не містить належного обґрунтування щодо можливості застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання за ч.4 ст.185 КК України.

Посилаючись на це, прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому скасувати та ухвалити новий вирок, яким йому призначити: за ч.1 ст.357 КК України - покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В решті вирок суду просить залишити без змін.

17 березня 2023 року в судовому засіданні прокурор подала письмове клопотання про відмову від поданої прокуратурою апеляційної скарги із посиланням на положення ч.1 ст.403 КПК України.

Заслухавши прокурора, яка подане клопотання підтримала та просила закрити апеляційне провадження, обвинуваченого, який з приводу клопотання не заперечив, як і не заперечив щодо апеляційного розгляду у відсутності його захисника, апеляційний суд вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

За положеннями ч.4 ст.36, ч.ч.1, 2 ст.403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, або керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники мають право відмовитися від апеляційної скарги до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу - прокурор відмовився від поданої прокуратурою апеляційної скарги шляхом подання відповідного клопотання, а інші учасники судового розгляду в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції не оскаржували, то апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі ст.403 КПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 403 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 .

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 , - закрити у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Головуючий

Судді