УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000617 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року за ч.2 ст.125 КК України -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому що 07.12.2022 року приблизно о 18:00 (більш точний час не встановлено) знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , де перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку вище вказаного домоволодіння почав висловлюватись нецензурною лайкою у бік свого знайомого ОСОБА_6 , внаслідок чого, на ґрунті особистих неприязних відносин, між ними виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення негативних наслідків для ОСОБА_6 та бажаючи їх настання, діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , наблизився до останнього, схопив за одяг та підтягнув до себе і відразу наніс декілька ударів руками зжатими в кулак в область голови ОСОБА_6 , від отриманих ударів останній нахилився і в цей момент ОСОБА_4 наніс удар правою ногою (коліном) в область грудної клітини з лівого боку, від отриманих ударів ОСОБА_6 впав на підлогу обличчям до низу. Після цього ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень почав хаотично наносити удари ногами в область грудної клітини та тулубу, в кількості не менш 3-х ударів.

Залишивши потерпілого ОСОБА_6 у будинку вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_4 з місця злочину зник.

В результаті злочинних дій, ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: закритої черепно-мозкової травма, струсу головного мозку, синців - в лобній області ліворуч з переходом на проекцію лівої брови та в параорбітальній області праворуч, забійних ран в лобній області дещо праворуч та ліворуч, в проекції нижньої губи; 5-ти ділянок, які можуть бути наслідкам загоєння глибоких саден -по задній поверхні правого ліктьового суглобу, по тильній поверхні правої кисті в проекції міжфалангового суглобу 5-го пальця та голівки 5-ї п`ясної кістки, по передній поверхні лівого колінного суглобу, в проекції крижі згідно правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 р.), п. 2.3.5, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Закрита тупа травма грудної клітини ліворуч з поперечними переломами 7,8 та 9-го ребер по середньо-пахвовій лінії з розвитком гемопневмотораксу (кров та повітря у плевральній порожнині) ліворуч та підшкірної емфіземи з обох сторін згідно правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 р.), п. 2.1.1, мають ознаки тяжких за ознакою небезпеки для життя. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що ОСОБА_6 було спричинено не менше як 6-ти механічних дій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

25 січня 2023 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, та визначено узгоджене покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та на її підставі винести вирок.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що шкода йому не відшкодована і він не отримував матеріальної компенсації.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Вислухавши учасників провадження, дослідивши обвинувальний акт, угоду про визнання винуватості та додані матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо відсутні фактичні підстави для визнання винуватості, умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу або закону, умови угоди не відповідають інтересам суспільства, умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Судом встановлено, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та піддано кримінальному покаранню у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин, та стягнуто моральну і матеріальну шкоду на користь потерпілого ОСОБА_7 .

Однак в матеріалах кримінального провадження відсутня відповідь з Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області про відбуття обвинуваченим ОСОБА_4 покарання за попереднім вироком у вигляді громадських робіт, також відсутні відомості щодо відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_7 .

Перевіривши угоду на відповідність цим вимогам закону, враховуючи інтереси потерпілого ОСОБА_6 суд не вбачає законних підстав для її затвердження, оскільки узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі за правилами ст.ст. 75, 76 КК України, з урахуванням обставини справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 не відповідає інтересам суспільства і не сприятиме запобіганню вчиненню злочинів, як обвинуваченим, так й іншими особами.

Разом з тим, кримінальне провадження відповідно до ст.ст. 31, 32, 33 КПК України підсудне Дніпропетровському районному суду і підлягає судовому розгляду одноособово суддею.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України або зупинення провадження, не вбачається.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстави для його повернення відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинувального акту до судового розгляду на загальних підставах.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК Україні, відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право своєю ухвалою обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

За приписами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона… обвинувачується; вік та стан здоров`я… обвинуваченого; його репутацію та наявність у нього судимостей.

Наразі, виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що розгляд справи з об`єктивних причин не може бути розпочатий до спливу цього строку, суд вважає реальною наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не змінилися та не дозволяють застосувати альтернативні (інші) види запобіжних заходів, оскільки ступінь цих ризиків, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення і суворості покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини за вчинення злочину, є достатніми для обрання у підготовчому засіданні аналогічного запобіжного заходу ще на 60 днів.

Керуючись статями 31, 32, 178, 315, 331, 291, 469, 474 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000617 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000617 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14:00 годину 03 лютого 2023 року, резервним днем визначити: 27 лютого 2023 року о 15.00 годині, 09 березня 2023 року о 15.00 годині.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 квітня 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому і прокурору, направити начальнику ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)».

Судове засідання провести за участю прокурора, обвинуваченого його захисника і потерпілого.

Матеріали кримінального провадження у 2-х томах №0000617 повернути прокурору.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1