КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3612/2022 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_16
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_17
Єдиний унікальний номер: № 761/6145/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_17,

суддів ОСОБА_18, ОСОБА_19,

при секретарі судового засідання ОСОБА_20,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_21 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_22,

представників власника майна - адвокатів ОСОБА_21, ОСОБА_23,

представника зацікавленої особи ОСОБА_2 - адвокатів ОСОБА_24, ОСОБА_25,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.02.2022 року задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_22 про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту №000), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 , заборонено відчужувати та розпоряджатись даним майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_21 подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.02.2022 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання прокурора здійснювався без повідомлення власника майна та жодних повісток про виклик останній не отримував, а з копією оскаржуваної ухвали ознайомився 29.08.2022 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник зазначає, що клопотання прокурора не містить належного обґрунтування необхідності арешту на майно та висновки слідчого судді щодо наявності підстав для задоволення клопотання є помилковими.

ОСОБА_1 придбав квартиру на електронних торгах 05.10.2020 року та на підставі свідоцтва від 25.01.2021 року зареєстровано право власності, про що наявна відповідна інформація у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Клопотання прокурора ґрунтується цілком і повністю на показання потерпілих, будь яких вагомих доказів на його обґрунтування не надано. Квартира не належить потерпілим на праві власності, оскільки вони проживали у квартирі на підставі договору оренди укладеного у 2019 році з минулим власником.

Накладення арешту на квартиру порушує права ОСОБА_1 та створює невиправдане втручання у мирне володіння своїм майном.

Заслухавши доповідь судді, доводи представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити у повному обсязі, прокурора та представників зацікавленої особи, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Апелянт зазначив, що клопотання слідчого було розглянуто слідчим суддею без повідомлення власника майна або його представника. Копію оскаржуваної ухвали отримав 29.08.2022 року, а апеляційну скаргу було подано засобами поштового зв`язку 02.09.2022 року, як вбачається з штампу, наявного на конверті. Вказане свідчить про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущено, у зв`язку з чим такий строк поновленню не підлягає.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000134 від 18.02.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи правом власності на квартиру АДРЕСА_2 , що на праві спільної власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та квартирою АДРЕСА_1 , що на праві спільної власності належить ОСОБА_3 ,ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , чим завдали потерпілим матеріального збитку в особливо великих розмірах.

Так, згідно Протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Дніпро-квартал-2» від 28.08.2018, учасники:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , вирішили заснувати ТОВ «Дніпро-квартал-2» та сформувати капітал у розмірі 4 000 000 гривень, наступним шляхом:

- ОСОБА_3 вносить 1/2 квартири АДРЕСА_1 , що належить їй на підставі Договору дарування від 28.05.2010 та 1/2 квартири АДРЕСА_2 , що належить їй на підставі Договору дарування від 28.05.2010 1/4 частки та Свідоцтва про право власності на житло 1/4 частки, її частка 1 000 000 гривень, що становить 25% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_6 вносить 1/2 квартири АДРЕСА_1 , що належить йому на підставі Договору дарування від 28.05.2010 та 1/4 квартири АДРЕСА_2 , що належить йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_5 частки, його частка 825 000 гривень, що становить 20,625% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_2 вносить 1/4 квартири АДРЕСА_2 , що належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_5 частки, її частка 175 000 гривень, що становить 4,375% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_5 вносить 2 000 000 гривень, що становить 50% статутного капіталу товариства. Директором товариства призначено ОСОБА_26

Згідно Акту оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Дніпро-квартал-2» від 04.09.2018, учасники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 передали майно директору товариства ОСОБА_5 для подальшої передачі на баланс товариства.

Державний реєстратор Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» 24.09.2018 на підставі документів, а саме: Протоколу № 1 від 28.08.2018 загальних зборів учасників ТОВ «Дніпро-квартал-2» та Акту від 04.09.2018 оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься в статутний капітал цього товариства, внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ТОВ «Дніпро-Квартал-2» () прав власності на квартиру АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно Акту прийому-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Дніпро- квартал-2» від 05.09.2018, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з однієї сторони (продавці), які передали належні їм частки в статутному капіталі ТОВ «Дніпро-квартал-2» та ОСОБА_5 з другої сторони (покупець) їх прийняв.

Згідно Акту прийому-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Дніпро- квартал-2» від 25.02.2019, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з однієї сторони (продавець) передав, а ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з другої сторони (покупець) прийняла часту в статутному капіталі товариства в розмірі 100%) вартістю 4 000 000 гривень.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.09.2019 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_27 внесено відомості про те, що:

- власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_10 , рнокпп НОМЕР_6 , на підставі Акту приймання-передачі майна та Протоколу від 23.07.2019;

- власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_10 , рнокпп НОМЕР_6 , на підставі Акту приймання-передачі майна та Протоколу від 23.07.2019 загальних зборів учасників ТОВ «Дніпро-квартал-2».

Згідно Договору Іпотеки від 25.07.2019, що укладений між ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (Іпотекодавець) та ОСОБА_11 (Іпотекодержатель), на підставі Договору позики грошових коштів від 25.07.2019 у сумі 1 000 000 гривень, предметом іпотеки якого є квартира АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом КМНО 25.01.2021 року на підставі Акту про реалізацію предмета іпотеки складеного приватним виконавцем виконавчого округу Хмелвницької обл. ОСОБА_28 від 13.10.2020 видано ОСОБА_1 Свідоцтво про те, що останньому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

У подальшому 04.02.2021 року між ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та ОСОБА_12 (Іпотекодержатель) укладено Договір іпотеки, предметом іпотеки якого є квартира АДРЕСА_1 , на підставі Договору позики від 04.02.2021 року, сума позики у розмірі 1 000 000 гривень, до 04.02.2022 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.02.2022 року власником квартири АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_1 .

Допитана потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що вона з чоловіком ОСОБА_13 проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Ні вона, ні її діти ОСОБА_14 та ОСОБА_2 відношення до ТОВ «Дніпро- Квартал-2», , не мають, його не створювали та належні їм квартири до статутного капіталу не вносили. Про те, що документи на підставі яких проведенні реєстраційні дії є підроблені свідчить про те, що вона та її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в період часу з 28.08.2018 та 04.09.2018 знаходились за межами Украйни і фізично не могли створити ТОВ "Дніпро-Квартал-2" та передавати вказані квартири до статутного капіталу товариства. Особа ОСОБА_5 їй не відомий. Так, 17.02.2022 їй стало відомо про те, що до квартири АДРЕСА_1 прийшли невідомі особи, які пошкодивши замки відкрили двері до квартири. Після чого ні її, ні її чоловіка ОСОБА_13 до даної квартири не пустили, пояснивши, що є новий власник даної квартири.

При цьому і дані квартирі залишилися: гроші у сумі 1 000 000 гривень, 10 000 доларів США, 10 000 євро, ювелірні прикраси, коштовні вироби із дорого цінних металів, що знаходилися в металевому сейфі, три ноутбуки «HP», «Apple», «Леново», два «iPod», 4 телевізори «Соні» і «Панасонік», пральна машина, духовка, варочна поверхня, кавоварка, посудомийка, кухонні комбайни марки «МІЛІ», одягу, взуття, меблі та предметів посуду, документи в тому числі оригіналів документів на право власності на квартири за адресою: АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_3 , на парко місце по АДРЕСА_6 , на гараж ГБК «Перемога», банківські картки «ПриватБанк», «РайфайзенБанк», установчі документи підприємств БО «Німецький дом «Київ» (стара назва «Центр Німецької культури Відерштраль»), ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », ФОП « ОСОБА_15 », особисті документи: паспорти громадянина Україна, паспорти для виїзду за кордон, водійські посвідчення, посвідчень тощо.

Допитаний потерпілий ОСОБА_13 дав аналогічні покази потерпілої ОСОБА_2 .

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві від 19.02.2022 року квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту № 000) загальною площею 212,3 кв.м. на підставі ст. 98 КПК України визнана речовим доказом.

22.02.2022 року прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_22 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту №000), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 , заборонивши відчужувати та розпоряджатись даним майном.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.02.2022 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту №000), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 , заборонивши відчужувати та розпоряджатись даним майном.

Колегія суддів з таким рішенням слідчого судді погодитись не може з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону прокурор та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин ще встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна - є збереження речових доказів.

Колегія суддів вважає, що жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту №000), зберегла на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України з наданих матеріалів не вбачається.

Як вбачається зі змісту клопотання про арешт майна, орган досудового розслідування ініціює накладення такого арешту з метою забезпечення збереження речових доказів. Однак прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які лише формально вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що вказана квартира відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Слід також звернути увагу, що майно у встановленому порядку хоча і визнане органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, однак така постанова на думку колегії судді є формальною, у зв`язку з чим в даному випадку не може ставитися питання про накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, як це дозволяє ч. 10 ст. 170 КПК України.

Також колегія суддів приймає до уваги, що у вказаному кримінальному провадженні було накладено арешт на майно ОСОБА_1 , який не має процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, останній придбав квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту №000) 05.10.2020 року на електронних торгах, які проводило Державне підприємство «СЕТАМ», про що складено відповідний протокол №505078 проведення електронних торгів, які проводилися відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про іпотеку» та п. 2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 та 25.01.2021 року зареєстрував за собою право власності на вищезазначену квартиру.

Тобто, ОСОБА_1 набув право власності на арештовану квартиру відповідно до вимог закону, будь - яких рішень про визнання незаконними проведення електронних торгів матеріали провадження не містять.

Як пояснили в судовому засіданні апеляційному суду представники сторін на час розгляду апеляційної скарги будь - яких судових спорів щодо визнання недійсними рішень загальних зборів ТОВ «Дніпро Капітал 2» від 28.08.2018 року, реєстраційних дій щодо арештованої квартири починаючи з 2018 року, визнання недійсними протоколів електронних торгів, тощо не існує. При цьому матеріали судового провадження беззаперечно свідчать, що потерпілі в даному кримінальному провадженні, яке зареєстровано 18.02.2022 року в ЄРДР, обізнані ще з 2018 року про факт вибуття спірної квартири з їх власності, члени сім`ї потерпілих при цьому укладали з новими власниками квартири договір про її оренду і продовжували користуватися житлом як орендарі.

09.09.2021 року рішенням Голосіївського районного суду міста Києва задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано вселити його до вищезазначеної квартири, про що також видано виконавчі листи.

Отже, як вважає колегія суддів, у даному кримінальному провадженні відсутні визначені законом правові підстави для накладення арешту на квартиру з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки прокурором у клопотанні не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Виходячи зі змісту поданого до слідчого судді клопотання про арешт майна, прокурор, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів також не вбачає.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, а також про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_21, - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_22 про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту №000), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 , заборонивши відчужувати та розпоряджатись даним майном, -скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_22 про накладення арешту на майно, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту №000), право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 , із забороною відчужувати та розпоряджатись даним майном, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19