ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001519

за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_5 ,

на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 липня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.06.2019 за ст. 128 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин, яке відбув 11.06.2020,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 липня 2022 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Ухвалено строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Задоволено частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 та стягнуто з ОСОБА_6 21359 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині цивільного позову щодо стягнення сплаченого судового збору, в розмірі 1 000 грн. відмовлено.

Задоволено цивільні позови прокурора та стягнуто з ОСОБА_6 на користь Держави в особі КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради витрати на лікування потерпілого ОСОБА_10 , в сумі 2 639, 84 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави в особі в/ч НОМЕР_1 (військовий госпіталь) витрати на лікування потерпілого ОСОБА_10 в сумі 3 709 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_5 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_5 , вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню. На думку апелянта, покарання, що призначено обвинуваченому, є занадто м`яким та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення обвинуваченого.

Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за необережні тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, а тому, на думку апелянта, в його діях вбачається відсутність каяття та виправлення.
Вказав, що обвинувачений після вчинення злочину перед потерпілим ОСОБА_10 не вибачився, у вчиненому не розкаявся, майнову та моральну шкоду потерпілому не відшкодував. Зазначив, що обвинувачений ніде не працює, за місцем проживання характеризується незадовільно. Просить звернути увагу, що відсутні будь-які обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

04.09.2020 близько 22:51 год., біля магазину ТОВ «АТБ-маркет Продукти-251», що розташований на мікрорайоні «Фрегат» м. Первомайська Миколаївської області, знаходився ОСОБА_10 разом із своїми товаришами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . В цей самий день, приблизно о 23.04 год., до вказаного магазину прийшли ОСОБА_6 разом зі своїми друзями, серед який були: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Близько 23:11 год. ОСОБА_17 та ОСОБА_16 розповіли ОСОБА_6 про те, що до них в магазині чіплялись ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В свою чергу, ОСОБА_6 , будучи обуреним діями останніх, вирішив розібратись в даній ситуації.

Так, під час розмови, між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_6 , переслідуючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_10 з лівого боку, внаслідок чого останній відчув хруст кісток щелепи та вдарився потилицею об вікно та тулубом об підвіконня. Далі, ОСОБА_6 , тримаючи в руці предмет, ззовні схожий на металеву телескопічну палицю, йдучи позаду ОСОБА_10 , завдав нею один удар в область потилиці, один удар в область спини та один удар в область щелепи з лівого боку ОСОБА_10 , внаслідок чого останній повторно відчув хрускіт кісток щелепи.

Таким чином, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді двостороннього перелому нижньої щелепи, забійної рани слизової оболонки лівої щоки та струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження могли утворитись 04.09.2020 від дії тупого твердого предмету (кулак, металева телескопічна палиця) при обставинах, вказаних в постанові і відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я (двосторонній перелом нижньої щелепи). Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Забійна рана слизової оболонки лівої щоки відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпілому завдано не менше двох ударів в ділянку нижньої щелепи.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_6 в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Позиції учасників судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_10 до апеляційного суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду. В апеляційному суді його інтереси представляв адвокат ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 вважали вирок законним та обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Прокурор ОСОБА_8 просив вирок залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до таких висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Що стосується доводів представника потерпілого ОСОБА_5 про призначення ОСОБА_6 занадто м`якого покарання, то вони є слушними, з огляду на таке.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який є нетяжким, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проживає з родиною, тобто має стійкі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується не негативно.

Окрім того, суд першої інстанції також зазначив, що обвинувачений раніше судимий за необережні тяжке та середньої тяжкості тілесні ушкодження до покарання у виді громадських робіт, яке відбув менш ніж за три місяці до вчинення нового, на цей раз умисного злочину.
Також встановлено, що відсутні обставини, що пом`якшують покарання, та обвинуваченим не було вжито будь-яких заходів для відшкодування шкоди, завданої злочином.

З огляду на наведене, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 не працює, не є військовослужбовцем строкової служби, не має інвалідності першої і другої групи, суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність призначення йому покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, пов`язаного із триманням в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці, тобто у виді обмеження волі на певний строк.

З цими висновками суд не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

При прийнятті рішення про призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на певний строк, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, суд першої інстанції хоча і послався на вищевказані дані про особу ОСОБА_6 , однак ці дані фактично не врахував при призначенні ОСОБА_6 покарання.

Так, суд першої інстанції недостатньо врахував дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий за необережні тяжке та середньої тяжкості тілесні ушкодження, новий умисний злочин вчинив менш ніж за три місяці після відбуття покарання за попереднім вироком, у обвинуваченого відсутні пом`якшуючі покарання обставини.

Також не враховано, що після вчинення злочину перед потерпілим ОСОБА_10 обвинувачений не вибачився, у вчиненому не розкаявся, не вжив будь-яких заходів для відшкодування шкоди, завданої злочином, що свідчить про відсутність його дійсного каяття та виправлення.

Окрім того, не враховано, що обвинувачений ніде не працює та за місцем проживання характеризується незадовільно.

З огляду на викладене, судом першої інстанції не дотримано вимог ст. 65 КК України, а призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на певний строк, є таким, що за своїм розміром, з огляду на вищевказані дані про особу обвинуваченого, є явно несправедливим через м`якість.

Тому вирок підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання (ст. 420 КПК України).

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за необережні тяжке та середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив умисний злочин протягом незначного часу після відбування покарання за попереднім вироком, не працює, за місцем проживання характеризується незадовільно.

Обставини, які пом`якшують покарання, не встановлені.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання, про яке просив представник потерпілого, у виді позбавлення волі, але у меншому розмірі, яке, на переконання апеляційного суду, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

За такого, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420, 424, 425, 532, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 , скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3