Провадження № 1-кп/127/541/22
УХВАЛА

30 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

в ході підготовчого судового засідання в приміщенні суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, відомості про які внесено 23 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000343-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає. В судове засідання просив викликати обвинувачених, захисників, потерпілого та представника потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Клопотань про витребування доказів чи виклик свідків не заявляли.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Клопотань про витребування доказів чи виклик свідків не заявляли.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Клопотань про витребування доказів не заявляли. Сторона захисту заявила клопотання про виклик свідків: ОСОБА_13 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_14 ( АДРЕСА_2 ).

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Клопотань про витребування доказів не заявляли. Просили викликати свідків ОСОБА_15 ( АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_16 ( АДРЕСА_4 ).

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_12 не заперечував щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Клопотань про витребування доказів чи виклик свідків не заявляв.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, суд вважає, що за даним обвинувальним актом можливо призначити судовий розгляд.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 32, 33, 615 КПК України та ухвали апеляційного суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд не вбачає. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

З метою підготовки справи до судового розгляду, суд вважає за необхідне визначити, що судовий розгляд слід провести у відкритому судовому засіданні, в яке викликати прокурора, обвинувачених, захисників, потерпілого, представника потерпілого та свідків захисту.

Враховуючи, що ч. 2 ст. 31 КПК України визначено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого, судом роз`яснено обвинуваченим право заявити вказане клопотання.

Обвинувачені повідомили, що вказане право їм зрозуміло та клопотання про колегіальний розгляд вони не заявляють, бажають, щоб зазначене провадження за їх обвинуваченням розглядалось суддею одноособово, що є підставою для здійснення розгляду кримінального провадження суддею одноособово.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_17 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7

31.10.2022 року від потерпілого надійшла заява про повернення цивільного позову для доопрацювання.

Представник потерпілого просив повернути цивільний позов.

Прокурор, обвинувачені та захисники не заперечували щодо повернення цивільного позову.

Враховуючи вказане, а також п.3 ч.4 ст. 185 ЦПК України, суд повертає цивільний позов потерпілому за його заявою.

Крім цього, від заінтересованої особи ОСОБА_18 , надійшло клопотання про скасування арешту накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.06.2022 року на автомобіль Mersedes-Vito реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року, який йому належить на праві власності. Клопотання мотивоване тим, що внаслідок накладеного арешту на його автомобіль, він втратив роботу, яка полягала у доставці продуктів в магазин «Фора» та інших вантажів до різних магазинів. Враховуючи вказане, а також те, що у вказаному заході відпала потреба (з урахуванням наявності складеного обвинувального акту), просив скасувати арешт на автомобіль Mersedes-Vito реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року.

Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту, оскільки всі слідчі дії з вказаним автомобілем проведені. Повідомив, що автомобіль Mersedes-Vito визнавався речовим доказом, разом з тим доказів на підтвердження цього суду не надав, оскільки матеріали кримінального провадження залишив у своєму робочому кабінеті.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не заперечували щодо задоволення клопотання ОСОБА_18 .

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та представник потерпілого поклалися на розсуд суду.

Вирішуючи вказане клопотання суд зазначає наступне.

Прокурор повідомив, що вказаний автомобіль є речовим доказом, проте документів які дають змогу пересвідчитись у статусі вказаного майна не надав. Так само прокурором не надано документів, що вказують де на даний час перебуває автомобіль. Вказане провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, суд жоден документ у справі не досліджував, статусу майна, підстав накладення арешту на нього, доказової цінності або іншими істотними даними необхідними для вирішення вказаного клопотання суд не володіє.

При цьому норми ст. 374, 100 КПК України регламентують, що питання речових доказів може вирішуватись вироком суду або судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи вказане, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання заінтересованої особи ОСОБА_18 , вважаючи його передчасним.

Крім цього, адвокатом ОСОБА_10 в судовому засіданні подано клопотання про скасування арешту накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2022 року на автомобіль Hundai Tucson, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі від зазначеного автомобіля. Клопотання мотивоване тим, що даний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_15 , яка є дружиною ОСОБА_6 та потрібен їй для особистого користування.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, оскільки автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, визнаний речовим доказом і у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в якому він обвинувачується, можлива конфіскація майна. Жодних документів на підтвердження вказаного не надав.

Представник потерпілого заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки у випадку визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в якому він обвинувачується, арештоване майно забезпечить цивільний позов потерпілого, який буде поданий до початку судового розгляду.

Інші учасники справи не заперечували щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_10 .

Вирішуючи вказане клопотання суд зазначає наступне.

Для вирішення вказаного клопотання, суду необхідно встановити факт належності на праві приватної власності автомобіля Hundai Tucson, з державним номерним знаком НОМЕР_2 ОСОБА_15 , факт визнання чи невизнання вказаного автомобіля речовим доказом, підстави накладення на нього арешту.

Разом з тим, жодних документів на підтвердження вказаного, ані прокурор, ані адвокат ОСОБА_10 суду не надали.

Норми ст. 374, 100 КПК України регламентують, що питання речових доказів може вирішуватись вироком суду або судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи вказане, а також те, що для прийняття обґрунтованого рішення, встановлені судом обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_10 .

Крім цього, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, про що подав письмові клопотання, які мотивовані актуальністю ризиків визначених ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_11 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора. Просив замінити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю. Вказаний запобіжний захід запобігатиме таким ризикам, як ухилення від явки до суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, вплив на свідків та потерпілого. Також наголосив, що його підзахисний є особою раніше не судимою.

ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вказавши, що його судимості погашені, перебував у добровольчому батальйоні на захисті держави. Просив змінити йому запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки його підзахисний є не судимим, а ризики наведені прокурором ґрунтуються виключно на припущеннях. Просив змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт.

ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення клопотання, просив замінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 заперечив щодо задоволення клопотання, наголосивши на тимчасовості вказаного запобіжного заходу і з часом його необхідність зменшується. Зазначив на відсутності ризиків у справі та недоведеності їх прокурором. Так, зокрема вказав, що його підзахисний жодним чином не може впливати ні на свідка, ні на потерпілого, ні на експерта, ні на спеціаліста у даному кримінальному провадженні. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у виді домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання, оскільки у нього є постійне місце проживання та дитина.

ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора. Вказав, що відсутні такі ризики, як вплив на потерпілого, ухилення від явки до суду. Зазначив, що у нього є робота і йому необхідно утримувати сім`ю, дружина не працює, а тесть після інфаркту.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вказавши, що ризики наведені прокурором є надуманими. Зазначив, що на утриманні його підзахисного є хвора дитина і тесть. Крім цього, звернув увагу на недоліки у клопотанні прокурора, де вказані не повна адреса ОСОБА_6 ; неправильно вказано прізвище в мотивувальній частині, а також не вмотивовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи вказане просив застосувати ОСОБА_6 домашній арешт.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_12 просив суд клопотання прокурора задоволити, оскільки вчинення особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану потребує особливої уваги, відтак просив продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить із наступного.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2022 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою зі строком дії до 02.02.2023 року.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Види ризиків у кримінальному проваджені визначені Законом та є незмінними для будь-якої стадії кримінального переслідування. Так, ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд приймає до уваги наступне.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, за вчинення якого передбачене покарання до 15 років позбавлення волі. Крім цього, ОСОБА_4 перебував у Вінницькій області тимчасово, в нього відсутнє місце проживання на території м. Вінниці, будь-які правові та соціально-стримуючі фактори у місті де проводиться судовий розгляд відсутні. Вказане, на переконання суду, свідчить про те, що ОСОБА_4 не зможе виконувати процесуальний обов`язок явки до суду на першу вимогу.

Крім цього, актуальним залишається ризик впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, які ще не допитані. Про вказане, на переконання суду, безумовно свідчить насильницький характер кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 , а також думка представника потерпілого, який наголосив, що вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану свідчить про необхідність продовження ОСОБА_4 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі думку потерпілого, суд дійшов висновку, що ризики продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом є тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

Розглядаючи можливість застосування ОСОБА_4 домашнього арешту, суд зазначає, що встановлені ризики у справі, а також відсутність у обвинуваченого житла за місцем розгляду справи, свідчать про недоцільність застосування йому домашнього арешту, оскільки вказаний запобіжний захід не забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Вирішуючи питання продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд зазначає наступне.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Вказане підтверджується суттю самого обвинувачення. Крім цього, доказами у справі підтверджено, що у ОСОБА_7 відсутнє місце проживання на території м. Вінниці, будь-які правові та соціально-стримуючі фактори у місті де проводиться судовий розгляд відсутні. Вказане, а також усвідомлення обвинуваченим факту того, що йому загрожує довготривале перебування у місцях позбавлення волі, свідчить про наявність ризику ухилення обвинуваченого від явки до суду.

Крім цього, згідно обвинувального ату ОСОБА_7 діяв з корисливою метою, офіційно не працює, іншого джерела доходу не має, раніше чотири рази судимий. Вказане, на переконання суду, дійсно свідчить про факт того, ОСОБА_7 зможе продовжити злочинну діяльність, оскільки буде потребувати джерел до існування, а іншого виду отримання коштів він не має.

Крім цього, актуальним залишається ризик впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, які ще не допитані. Про вказане, на переконання суду, безумовно свідчить насильницький характер кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_7 , а також думка представника потерпілого, який наголосив, що вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану свідчить про необхідність продовження ОСОБА_7 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведені обставини, підтверджені, зокрема самим обвинуваченим а також думку представника потерпілого, суд дійшов висновку, що ризики продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом є тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

Розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Вирішуючи питання продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає, що прокурором доведено, що ризики визначені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що підтверджується суттю самого обвинувачення. Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 діяв з корисливою метою, іншого джерела доходу він не має, раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину, що в сукупності із обвинуваченням дійсно свідчить про факт того, ОСОБА_5 зможе продовжити злочинну діяльність, оскільки буде потребувати джерел до існування, а іншого виду отримання коштів він не має.

Крім цього, прокурором доведено, що ОСОБА_5 не зможе виконувати свій процесуальний обов`язок явки до суду на першу вимогу, оскільки перебував у Вінницькій області тимчасово, в нього відсутнє місце проживання на території м. Вінниці.

Крім цього, актуальним залишається ризик впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, які ще не допитані. Про вказане, на переконання суду, безумовно свідчить насильницький характер кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_5 , а також думка представника потерпілого, який наголосив, що вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану свідчить про необхідність продовження ОСОБА_5 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд приймає до уваги наступне.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що підтверджується суттю самого обвинувачення. Згідно обвинувального ату ОСОБА_6 діяв з корисливою метою, офіційно не працює, іншого джерела доходу не має. Вказане, на переконання суду, дійсно свідчить про факт того, ОСОБА_6 зможе продовжити злочинну діяльність, оскільки буде потребувати джерел до існування, а іншого виду отримання коштів він не має.

Крім цього, доказами у справі підтверджено, що у ОСОБА_6 відсутнє місце проживання на території м. Вінниці, будь-які правові та соціально-стримуючі фактори у місті де проводиться судовий розгляд відсутні. Вказане, а також усвідомлення обвинуваченим факту того, що йому загрожує довготривале перебування у місцях позбавлення волі, свідчить про наявність ризику ухилення від явки до суду.

Крім цього, актуальним залишається ризик впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, які ще не допитані. Про вказане, на переконання суду, безумовно свідчить насильницький характер кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_6 , а також думка представника потерпілого, який наголосив, що вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану свідчить про необхідність продовження ОСОБА_6 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування ОСОБА_6 домашнього арешту, суд зазначає, що встановлені ризики у справі, а також відсутність у обвинуваченого житла за місцем розгляду справи, свідчать про недоцільність застосування йому домашнього арешту, оскільки вказаний запобіжний захід не забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Посилання захисту про те, що в клопотанні у одному реченні допущено описку щодо прізвища обвинуваченого та не зазначено повністю його адреси не є обставинами, що можуть свідчити про необґрунтованість клопотання, оскільки ідентифікація особи щодо якої заявлено вказане клопотання сумніву у суду не викликає.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосуванням насильства, встановлені ризики визначені ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 194, 314, 315, 316, 317, 334 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, відомості про які внесено 23 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000343, на 09.02.2023 року о 10:00 год. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області в залі судового засідання № 32.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово.

В судове засідання викликати прокурора, обвинувачених, захисників, потерпілого, представника потерпілого та свідків захисту.

Цивільний позов повернути потерпілому за його заявою.

У задоволенні клопотання ОСОБА_18 про скасування арешту накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.06.2022 року на автомобіль Mersedes-Vito реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року, який належить на праві власності ОСОБА_18 відмовити, як у передчасному.

У задоволенні клопотання сторони захисту про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді від 27.06.2022 року на автомобіль Hundai Tucson, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі від зазначеного автомобіля відмовити, як у передчасному.

Клопотання прокурора задоволити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - продовжити на 60 діб, починаючи з 30.01.2023 року до 30.03.2023 року, включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - продовжити на 60 діб, починаючи з 30.01.2023 року до 30.03.2023 року року, включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - продовжити на 60 діб, починаючи з 30.01.2023 року до 30.03.2023 року року, включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - продовжити на 60 діб, починаючи з 30.01.2023 року до 30.03.2023 року, включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

В решті ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: