Справа № 522/3867/23
Провадження по справі № 1-кс/522/1301/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

27 лютого 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Лиманьке, Одеської області, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000081 від 25.02.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000081 від 25.02.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого, в квітні 2014 року на території Донецької області створено терористичну організацію, так звану «донецька народна республіка» (далі «днр»), яка здійснює акти тероризму, залякування населення, вбивства громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, а також збройний спротив військовослужбовцям Збройних сил України та працівникам правоохоронних органів, які приймають участь в операції об`єднаних сил (до квітня 2018 року - антитерористичній операції) на території Донецької області, внаслідок чого дестабілізується суспільно - політична ситуація у державі.

При цьому з`ясовано, що «днр» є стійкою організацією, яка безперервно функціонує по даний час, з чіткою ієрархією та структурою, яка складається з політичного і силового блоків, з розподілом ролей та функцій між її учасниками, встановленими правилами поведінки, обов`язковими для усіх учасників під час підготовки і вчинення терористичних актів.

Крім того, дана організація здійснює терористичну діяльність на території України з відома та за вказівкою її керівників, у зв`язку з чим, згідно з ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» визнається терористичною.

Основною метою діяльності вказаної терористичної організації є повалення конституційного ладу, зміна меж території і державного кордону України, а також створення незаконного державного утворення «днр».

Так, у 2014 році для функціонування терористичної організації «днр», на учасників її політичного блоку покладалися наступні обов`язки:

- створення так званих органів державної влади «днр» та організація їх діяльності;

- видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «днр»;

- організація та проведення незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «днр»;

- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно настроєних до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії з іншою терористичною організацією «донецька народна республіка» та її лідерами з метою координації дій, направлених на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та Збройним силам України;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «днр», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «днр» для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «днр» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

У свою чергу, на учасників силового блоку покладались такі обов`язки:

- організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

- з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «днр», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «днр» та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;

- скоєння терактів та диверсій на території України;

- захоплення зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки, транспортних засобів та будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

- силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «днр», а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

- вчинення дій, направлених на унеможливлення проведення виборів Президента України на території Донецької області;

- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «днр» або за її участі знайшли своє відображення у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «днр» та «днр» терористичними організаціями.

Зокрема, у зверненні Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання російської федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129-VIII, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14.01.2015 №106-VIII, постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого російською федерацією міжнародного тероризму» від 22.07.2014 №1597-VII, постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 №337-VIII, постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 №1596-VII, постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами російської федерації та керівниками терористичних організації «днр» та «лнр», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 №145-VIIІ.

Радою національної безпеки і оборони України 13.04.2014 прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України №405/2014 від 14 квітня 2014 року, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 №33/6/а, районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Донецької областей.

30.04.2018 Указом Президента України № 116/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.04.2018 «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях», на виконання вимог Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», антитерористичну операцію переформатовано в операцію об`єднаних сил.

Так, у ході досудового розслідуванні встановлено, що після початку збройної агресії російської федерації проти України, у ОСОБА_4 , орієнтовно в лютому 2015 року, коли останній перебував на території російської федерації (більш точна дата, час та місце досудовим розслідування не встановлено), з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, а також впливу на прийняття рішень органами державної влади та органами місцевого самоврядування України, а також здійснення опору законним діям працівників правоохоронних органів України та Збройних Сил України, задіяним у проведенні антитерористичної операції, на території Донецької та Луганської областей, виник злочинний умисел направлений на участь у терористичній організації «днр», яка знаходилась на території Донецької області, що тимчасово не підконтрольні українській владі.

В подальшому, ОСОБА_4 перебуваючи на території російської федерації, через пункти пропуску, що тимчасово не підконтрольні українській владі (у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб) в`їхав з території російської федерації на територію України, що тимчасово не підконтрольна українській владі, а саме на тимчасово окуповану територію Донецької області в м. Донецьк, що контролюються представниками терористичної організації «днр».

Знаходячись на території підконтрольній терористичній організації «днр», а саме в м. Донецьк, ОСОБА_4 діючи з мотивів не сприйняття діючої влади в Україні, підтримуючи злочинні наміри терористичної організації «днр», діючи умисно, керуючись власними переконаннями, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, а також впливу на прийняття рішень органами державної влади та органами місцевого самоврядування України, розуміючи протиправний характер своїх дій, добровільно в період березня 2015 року вступив до лав збройного формування терористичної організації «днр», а саме до батальйону «спарта», з пунктом дислокації в м. Донецьк, під командуванням учасника терористичної організації «днр» з позивними «моторола» (відомого як громадянин рф ОСОБА_7 ).

При цьому, ОСОБА_4 усвідомлював, що він приймає участь в діяльності терористичної організації «днр» і для досягнення спільної злочинної мети, перебуваючи у складі даної організації він буде з застосуванням зброї та інших засобів чинити опір законним діям працівників правоохоронних органів України та Збройних Сил України, направлених на припинення її протиправної діяльності, здійснювати завдання по переміщенню особового складу, вантажів та евакуації поранених учасників терористичної організації «днр», виконувати завдання по забезпеченню охорони та пропускного режиму на блок-постах встановлених представниками терористичної організації «днр» на території Донецької області, що тимчасово не підконтрольна українській владі, підтримувати належних технічний стан ввіреного йому військового майна, здійснювати його обслуговування, транспортування та інші завдання, які направленні на досягнення злочинної мети терористичної організації «днр».

Поряд з тим, ОСОБА_4 будучи членом силового блоку терористичної організації «днр» розумів, що вказана терористична організація, учасником якої він є, діє на території України незаконно, та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, а також чинить збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків представниками діючої української влади, співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.

Так, ОСОБА_4 приймаючи участь в діяльності терористичної організації «днр», у складі збройного підрозділу батальйону «спарта», у період з березня по травень 2015 року, умисно здійснював вищенаведені дії, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування.

Крім того, під час участі в терористичній організації «днр» ОСОБА_4 безпосередньо контактував з іншими учасниками терористичної організації «днр», підтримував з ними сталі стосунки.

Поряд з тим, встановлено, що при участі в діяльності терористичної організації «днр» ОСОБА_4 , з метою конспірації, отримав умовне прізвисько (позивний) « ОСОБА_8 ».

Встановлено, що, у період з березня-травня 2015 року ОСОБА_4 перебуваючи у складі батальйону «спарта» терористичної організації «днр», пройшов військову підготовку, його було забезпечено форменим одягом з відповідною символікою, військовим квитом та за ним було закріплено вогнепальну зброю і відповідні боєприпаси.

Однак на початку травня 2015 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 вийшов зі складу терористичної організації «днр» та через пункти пропуску, що тимчасово не підконтрольні українській владі (у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб) виїхав до російської федерації.

25.02.2023 року ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2 України.

25.02.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, тобто у створенні терористичної групи чи терористичної організації за кваліфікуючими ознаками: участь в терористичній організації.

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням ВКІБ УСБУ в Одеській області № 65/2/438 від 25.02.2023, щодо обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення; протоколом обшуку від 24.02.2023, відповідно до якого в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , вилучено майно останнього, а саме системний блок персонального комп`ютеру, флешносії, ноутбук, жорсткі диски; протоколом огляду від 24.02.2023, відповідно до якого здійснено огляд вилучено у ОСОБА_4 майна, а саме системний блок персонального комп`ютеру та встановлено обставини вчинення останнім кримінального правопорушення; протоколом огляду від 24.02.2022 року, відповідно до якого огляду мережу Інтернет, в ході якого встановлено обставини вчинення останнім кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експертів, інших учасників кримінального провадження у цьому ж кримінальному провадженні.

Окрім цього, враховуючи положення останнього абзацу ч.6 ст. 176 КПК України, просив не визначати розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, оскільки ризики не доведені, підозрюваний проживав за місцем постійного проживання, після проведення обшуку підозрюваний добу проживав дома до затримання, але не переховувався від органу досудового розслідування, не тисну на свідків, не знищував докази, а тому просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна, підозрюваний не одружений, офіційно не працевлаштований, ніде не навчається, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, досудове слідство знаходиться на початковому етапі, а тому є підстави вважати що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів та інших учасників у вказаному кримінальному провадженні.

Пред`явлена підозрюваному ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням ВКІБ УСБУ в Одеській області № 65/2/438 від 25.02.2023, щодо обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення; протоколом обшуку від 24.02.2023, відповідно до якого в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , вилучено майно останнього, а саме системний блок персонального комп`ютеру, флешносії, ноутбук, жорсткі диски; протоколом огляду від 24.02.2023, відповідно до якого здійснено огляд вилучено у ОСОБА_4 майна, а саме системний блок персонального комп`ютеру та встановлено обставини вчинення останнім кримінального правопорушення; протоколом огляду від 24.02.2022 року, відповідно до якого огляду мережу Інтернет, в ході якого встановлено обставини вчинення останнім кримінального правопорушення.

Враховуючи вчинену Збройними Силами Російської Федерації військову агресією проти нашої Держави, на території України було запроваджено воєнний стан відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_9 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX від 14.04.2022 року, були внесені зміни до Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно положень статті 183 КПК України, під час воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів та інших учасників кримінального провадженні.

Ризик перешкоджання органу досудового розслідування слідчий суддя до уваги не бере, оскільки ані слідчим в клопотанні, ані прокурором в судовому засіданні не зазначено яким саме чином підозрюваний зможе перешкоджати.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід враховувати при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину;

-тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину.

За таких обставин, наявні достатні підстави вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_4 не запобігатиме наведеним ризикам.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 258-3 КК України, 25.02.2023 року, то досудове розслідування має бути закінченим до 25.04.2023 року, а тому саме до цього строку слідчий суддя може обрати запобіжний захід.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який відноситься до злочинів проти громадської безпеки, враховуючи дані про особу підозрюваного, з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, його характеристики та ролі у інкримінованому правопорушенні, доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю за доцільне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.04.2023 року включно.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 60 днів та обчислюється з моменту фактичного затримання особи підозрюваного, тобто з 25.02.2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 28.02.2023 року о 15:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

27.02.2023