Справа № 383/349/23
Номер провадження 1-кс/383/74/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області клопотання прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000073 від 17.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому з метою збереження речових доказів, попередження втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження майна, вилученого у ОСОБА_4 на підставі протоколу огляду речей від 21.02.2023 року, просить накласти арешт на це майно, яке на праві власності належить ОСОБА_4 , шляхом заборони користування та розпорядження ним та подальшого зберігання у камері зберігання речових доказів ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області до розгляду кримінального провадження по суті.

Необхідність накладення арешту прокурор пов`язує із розслідуванням кримінального провадження №0000073 від 17.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явилась та подала заяву, в якій просила провести розгляд клопотання про арешт майна без її участі. Вказане клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування розгляду даного клопотання за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Вивчивши зміст клопотання, його доводи та підстави для накладання арешту, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, надані із клопотанням, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Відділенням поліції №2 Баштанського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000073 від 17.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 17.02.2023 року встановлено, що 02.04.2022 року близько 17 год. він під`їхав на велосипеді до свого будинку, де побачив свого сина ОСОБА_6 із тілесними ушкодженнями. Від ОСОБА_7 йому стало відомо, що останнього побив ОСОБА_8 . В подальшому він направився до місця проживання ОСОБА_9 , щоб з`ясувати, навіщо він побив ОСОБА_7 . Далі він із сином та ОСОБА_10 прийшли до будинку ОСОБА_9 , після чого він покликав останнього.

Далі ОСОБА_8 вийшов до них та між ним та ОСОБА_11 виникла бійка . Через деякий час ОСОБА_12 закричав, що у ОСОБА_9 ніж, однак в цей час останній наніс йому удар в ліву сторону черевної порожнини. Далі він із ОСОБА_7 та ОСОБА_13 пішли від будинку ОСОБА_14 . Згодом він прийшов до тями в автомобілі, коли його везли до лікарні (а.с. 11-14).

З письмових пояснень ОСОБА_4 встановлено, що на початку квітня 2022 року у вечірній час до його будинку, де він проживає із братом ОСОБА_15 , прийшли ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . В подальшому він вийшов з будинку та вищевказані особи стали наносити йому удари, від чого лівою рукою він закрив своє обличчя, а правою рукою, в якій знаходився ніж, він став відмахуватись, щоб себе захистити. Згодом він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то нікого вже не було, а ніж знаходився при ньому. В подальшому йому стало відомо, що він наніс ножове поранення ОСОБА_19 (а.с. 15-16).

Добровільно видане ОСОБА_4 майно, згідно протоколу огляду предмету від 21.02.2023 року (а.с.19-26), постановою слідчого від 21.02.2023 року визнано речовим доказом, а саме: кухонний ніж із маркуванням на лезі «Leopard stainless steel», у якого рукоятка біло-синього кольору довжиною 11 см та лезо довжиною 13 см (а.с.27-28).

Згідно ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

Отже, заявлене до арешту майно має статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 3 статі 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК України).

У відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За таких умов прокурор обґрунтовано вважає необхідним в майбутньому забезпечити проведення відповідних експертиз, при цьому предметом спеціальних досліджень стане вищевказаний речовий доказ.

Разом з тим у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно з відповідною забороною його користування та розпорядження особа, яка протиправно заволоділа ним, з метою приховування слідів вчинення можливого кримінального правопорушення та власного збагачення, може здійснити активні дії по знищенню, приховуванню, перетворенню або його відчуженню, що свідчить про існування значного ризику втрати вказаних речових доказів як таких, чим перешкодить проведенню досудового розслідування та вчиненню слідчих дій із вказаним майном, проведення судових експертиз, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження. Відтак є нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, необхідності проведення експертиз і відкриття матеріалів учасникам кримінального провадження (ст.290 КПК України), тобто безперешкодного доступу сторін і учасників кримінального провадження до зазначеного майна.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії прокурора відповідають вимогам закону. Останній довів існування ризику втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження майна, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов, добровільно видане ОСОБА_4 та оглянуте слідчим майно відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога прокурора про необхідність застосування заборони в користуванні та розпорядженні арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження ним. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначиться на інтересах власника і третіх осіб.

Отже, згідно наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що вищевказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.98 КПК України як речовий доказ, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому, з метою забезпечення збереження речового доказу клопотання підлягає задоволенню та на вказані речі необхідно накласти арешт із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000073 від 17.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України задовольнити.

Накласти арешт на добровільно видане ОСОБА_4 та оглянуте згідно протоколу огляду предмету від 21.02.2023 року у кримінальному провадженні №0000073 від 17.02.2023 року майно, яке визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з метою забезпечення його збереження, а саме, на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_4 шляхом заборони користування та розпорядження майном: кухонний ніж із маркуванням на лезі «Leopard stainless steel», у якого рукоятка біло-синього кольору довжиною 11 см та лезо довжиною 13 см, та з подальшим зберіганням його у камері зберігання речових доказів ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області до розгляду кримінального провадження по суті.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Апеляційне оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1