Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1082/22
Номер провадження 1-кп/530/27/23

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2023 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області обвинувальний акт та додані до нього документи, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 від 20.09.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шилівка Зіньківського району Полтавської області ,жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, учасник бойових дій, військовослужбовець за призовом, механік-водій 2-го самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї, ВОС-739259Д військової частини НОМЕР_1 , військове звання старший солдат, раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з обвинувальним актом за кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000206 від 20.09.2022 року.

З обвинувального акту вбачається, шо військовозобов`язаний солдат запасу ОСОБА_4 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов по мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_4 №42 від 24.02.2022, призваний на військову службу та направлений до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби у зазначеній військовій частині.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 №42 ОСОБА_4 призначено на механіка-водія 2-го самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батереї, ВОС-739259Д військової частини НОМЕР_1 , та з цього ж дня зарахований до списків її особового складу.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так 19.09.2022 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні житлового будинку господарства АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки із ОСОБА_6 , умисно завдав йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, після чого взявши за одяг ОСОБА_6 повалив його на підлогу та наніс йому один удар носаком правої ноги в область правого плеча, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця з раною верхньої губи зліва, синця нижньої губи зліва, синця внутрішньо-бокової поверхні правого плеча, які згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, потерпілому, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні потерпілий, ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з посиланням на те, що примирився з обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності із зазначених підстав про що заявив в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_6 ..

Суд, заслухавши клопотання потерпілого, який підтримав клопотання про відмову від обвинувачення, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення клопотання, думку прокурора, який також не заперечував проти закриття кримінального провадження в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, вивчивши матеріали, додані до клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст. 284 КПК України.

Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим кодексом, його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених в тому числі ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.284 КПК України, якщо обставини передбачені пунктами 5,6,7,8 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного, оскільки по справі встановлені підстави, передбачені п.7 ч. 1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення.

Суд не вирішує питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, так як речові докази суду не надавались, у зв"язку з чим, у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

На основі викладеного та керуючись п.7 ч.2 ст.284,314, 369-372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_6 від обвинувачення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч.1 ст.125 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000206 від 20.09.2022 року.

Кримінальне провадження № 0000206 від 20.09.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - закрити на підставі п.7 ч. 1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1