Справа № 946/2322/23
Провадження № 1-кс/946/719/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.11.2022 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. В силу ст. 75 КК України, звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, іспитовий строк 3 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 від 07.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, кваліфікованого, як замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу директора Державної установи «Центр пробації» № 94 від 21.01.2023, ОСОБА_7 призначено на посаду провідного інспектора Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» Одеської області.

Відповідно до п. 2.4 посадової інструкції провідного інспектора Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» Одеської області, затвердженої 01.02.2023 начальником Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» Одеської області, на ОСОБА_7 покладено обов`язки щодо здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» визначено, що правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Частиною 1 ст. 6 цього ж Закону визначено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно ст. 18 Закону України «Про пробацію» орган пробації у межах своїх повноважень організовує: забезпечення суду досудовими доповідями про обвинувачених; здійснення нагляду за засудженими; виконання покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт; реалізацію пробаційних програм стосовно осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням; соціально-виховну роботу із засудженими; підготовку до звільнення засуджених, які відбувають покарання у виді обмеження волі та позбавлення волі на певний строк.

Частиною 1 ст. 11 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що органами виконання покарань є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, його територіальні органи управління, уповноважені органи з питань пробації.

Таким чином, провідний інспектор Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» Одеської області ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу.

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2022, який набрав законної сили 03.11.2022, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, однак у відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_5 було звільнено від відбування основного покарання з випробуванням строком 3 роки та згідно ст. 76 КК України покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Виконання вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2022, який набрав законної сили 03.11.2022, було покладено на Ізмаїльський районний відділ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Надалі, провідним інспектором Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_7 , 09.12.2022 після взяття на облік ОСОБА_5 , останньому роз`яснено його обов`язки, покладені на нього вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2022, який набрав законної сили 03.11.2022, відібрано пояснення та винесено постанову про явку ОСОБА_5 на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації в 1 та 3 понеділок місяця.

07.02.2023, приблизно о 16 год. 50 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , який в цей час перебував у стані наркотичного сп`яніння та знаходився в приміщенні адміністративної будівлі, а саме: кабінеті № 3, за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська 23-А, з невстановлених досудовим розслідуванням причин, виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство провідного інспектора Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» Одеської області ОСОБА_7 , яка в цей час знаходилась у цьому ж кабінеті та виконувала свої службові обов`язки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої протиправних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є працівником Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» Одеської області та усвідомлюючи, що в кабінеті відсутні сторонні особи, які б могли завадити, ОСОБА_5 раптово наблизившись до ОСОБА_7 , яка в цей час стояла біля столу, дістав з кишені свого одягу господарський ніж та утримуючи його у правій руці, лезом ножа та лівою рукою, в хаотичному порядку почав наносити по тілу ОСОБА_7 удари, в результаті чого остання впала на підлого, після чого ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_7 , нахилився до неї та продовжив в хаотичному порядку завдавати по її тілу удари лезом ножа та лівою рукою, однак через причини, які не залежали від його волі, довести до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_5 не зміг, оскільки ОСОБА_7 чинила опір намагаючись руками відбиватись від ударів та кричала, через, що до кабінету зайшов свідок, який затримав ОСОБА_5 на місця вчинення ним злочину.

Своїми умисним протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді: колото-різаних ран на волосистій частині голови, кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; множинних саден та синців на тулубі та кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, у вчиненні вказаного злочину обґрунтовано підозрюється громадянин ОСОБА_5 .

07.02.2023 о 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.02.2023 о 14 год. 20 хв. ОСОБА_5 письмово повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, кваліфікованого, як замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Підозра ОСОБА_5 , в інкриміновану йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом затримання, протоколом допиту потерпілої, протоколами допитів свідків, висновками експертів та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_8 від 09.02.2023 (справа № 946/985/23, провадження № 1-кс/946/397/23), підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб, тобто до 17 год. 30 хв. 07.04.2023.

Зважаючи на складність провадження, необхідність проведення ряду слідчих дій та отримання висновків експертів, зокрема на даний час органом досудового розслідування не отримано висновків експертів по призначеним судово-медичним імунологічним, цитологічним експертизам та амбулаторно судово-психіатричній експертизі, 30.03.2023 керівником Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_9 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, який спливає 08.04.2023, до 3-х місяців, тобто до 08.05.2023, включно.

Як посилається слідчий у своєму клопотанні, в ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі буде мати можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілого або свідків у кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Крім того, на момент вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , останній був раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Таким чином, під час об`єктивного та неупередженого дослідження обставин, які обґрунтовують встановлені ризики в поведінці підозрюваного, слід дійти висновку що заявлені ризики не зменшилися та в повній мірі виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Так, підозрюваний у випадку обрання іншого запобіжного заходу може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У письмових запереченнях від 04.04.2023 на клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , захисник зазначив, що підозрюваний свої процесуальні обов`язки буде виконувати належним чином, від органів досудового розслідування та суду не буде ховатися, вчасно прибувати до органів досудового слідства та у судові засідання, за межі області не буде виїжджати, він постійно мешкає за однієї адресою, із свідками у справі стосовно їх показань не спілкується, впливу на потерпілих не має. Жодний із вказаних органом досудового розслідування ризиків не існує, оскільки у суду немає законних підстав вважати, що підозрюваний буде переховуватися від суду, оскільки його попередня поведінка говорить про інше; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, він не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані. Ризик незаконно виливати на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами. Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому я обвинувачуюся, я також не збираюся, і протилежному немає жодних доказів. Подане клопотання є необґрунтованим, а ризики не наведеними належними та достатніми доказами, а тому клопотання не підлягає задоволенню. У зв`язку із не наведенням ризиків, передбачених ст. 177, 199 КПК України, а також відсутністю необхідності застосовувати до ОСОБА_5 вид запобіжного заходу тримання під вартою, просить у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити та у відповідності до вимог ст. 181 КПК України застосувати запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту за його домашньою адресою: АДРЕСА_1 терміном на 30 днів.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання слідчого. Зазначили, що наявні всі підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з підстав, визначених у письмових запереченнях від 04.04.2023. Зазначив, що не доведені ризики вчинення нових злочинів, впливу на свідків, тощо. Вони співпрацювали зі слідством. Нових ризиків немає. Розслідування затягується та не проводяться експертизи. Не доведені обставини для продовження строку тримання під вартою. Просить застосувати домашній арешт.

Підозрюваний у судовому засіданні вину визнав, просив домашній арешт, зазначив, що потерпіла вижила, тому немає підстав його тримати під вартою, підтримав позицію адвоката.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 від 07.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, кваліфікованого, як замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

07.02.2023 о 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.02.2023 ОСОБА_5 письмово повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.

Підозра ОСОБА_5 , в інкриміновану йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом затримання, протоколом допиту потерпілої, протоколами допитів свідків, висновками експертів та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_8 від 09.02.2023 (справа № 946/985/23, провадження № 1-кс/946/397/23), підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб, тобто до 17 год. 30 хв. 07.04.2023.

30.03.2023 керівником Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_9 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, який спливає 08.04.2023, до 3-х місяців, тобто до 08.05.2023, включно.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, у тому числі, приймаються до уваги, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність судимості, тощо.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя приходить до висновку, що за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Підставою для продовження строку тримання під вартою підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого або свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 , буде мати можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1), оскільки розуміє, що за вчинення вказаного кримінального правопорушення йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі; перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 , може незаконно впливати на потерпілого або свідків у кримінальному провадженні (п. 3), так як обізнаний про адреси їх проживання, місця роботи; перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5), оскільки його протиправні дії, які були направлені на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_7 , через обставини, які не залежали від його волі, до кінця доведені не були.

Крім того, про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує і те, що на момент вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , останній був раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

З моменту взяття підозрюваного ОСОБА_5 під варту та до моменту подання цього клопотання обставини, які стали підставою для обрання та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та не змінилася обстановка, яка дає органу досудового розслідування підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, забезпечити не зможе.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

На думку слідчого судді, доведеним є ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інший злочин, незаконно впливати на потерпілого або свідків у кримінальному провадженні. Існування зазначених ризиків доведено наявними об`єктивними даними, здобутими під час досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на доведення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з огляду на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а також зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого або свідків, вчинити інший злочин, та встановлення неможливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Ризики, на наявності яких наголошують слідчий та прокурор на даний момент не зникли, продовжують існувати та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

З вказаного вище вбачається, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, так як може не запобігти ризикам вчинення нових злочинів, переховування від органів досудового розслідування та впливу на потерпілу, свідків.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вирішуючи питання про продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з огляду на підтвердження викладених вище ризиків, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, слідчій суддя приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, а тому вважає за можливе та необхідне продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор" до 08 травня 2023 року.

Ухвала слідчого судді про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 08 травня 2023 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 06.04.2023р. о 08:40 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1