КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1400/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 756/750/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 18.01.2023 року задоволено клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,(РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 18.01.2023 року в частині заборони користування квартирою АДРЕСА_1 .

Власник майна просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги власник зазначає, що він є добросовісним набувачем квартири, де разом проживає з дружиною та донькою. ОСОБА_6 вже викликався до поліції, де йому було повідомлено про можливі зловживання при попередній реєстрації права власності на дану квартиру, тому він з самого початку повністю співпрацює зі слідством.

Арешт майна в частині заборони користуватися квартирою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи та не виправдовує потреби досудового розслідування, при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна і даним кримінальним правопорушенням.

В судове засідання прокурор, власник майна чи його представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час призначеного судового розгляду. Прокурор направив на адресу Київського апеляційного суду клопотання про відкладення судового засідання, пояснивши, що приймає участь у невідкладних слідчих діях.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності апелянта та прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Оболонською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0002635 від 01.11.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що група осіб у яку увійшов ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інші, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, за попередньою змовою, незаконно заволоділи квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві власності була не зареєстрована, тобто фактично належить територіальній громаді міста Києва.

З метою реалізації злочинного наміру щодо заволодіння шахрайським шляхом вказаного нерухомого майна, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передав пакет документів, у тому числі з підробим свідоцтвом про право власності, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в свою чергу, передала вказаний пакет документів приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , яка не була обізнана щодо протиправної діяльності даної групи осіб, та домовилась щодо дати та часу вчинення відповідного правочину.

17.08.2022 року право власності на квартиру було зареєстровано на підставну особу, ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про право власності, який являється підробленим згідно відповіді з Київської міської ради. В подальшому, через день, а саме 19.08.2022 року, з першої підставної особи вказаний договір було перереєстровано на другу підставну особу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.01.2023 року прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 звернувся з клопотанням до Оболонського районного суду м. Києва про арешт майна на

квартиру АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,(РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 18.01.23 року, задоволено клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,(РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки останнє відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тому слідчий суддя з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки прокурором надано достатню кількість доказів необхідності накладення арешту на майно, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, метою накладення арешту у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів.

У органа досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки останні є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, пошкодження, знищення, перетворення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,(РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном, - залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4