справа №176/1174/22
провадження №1-кп/176/54/23
В И Р О К

Іменем України

13 лютого 2023 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шевченко, Казахстан, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, непрацюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей, не маючого інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ч.1 ст.89 КК України судимості не маючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 квітня 2022 року за №0000126-,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в період часу з 01 лютого 2022 року по 20 лютого 2022 року, точної дати та часу не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом зі своїми батьками, та достовірно знаючи, що ОСОБА_7 передала на зберігання його матері ОСОБА_8 зв`язку ключів від своєї квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з метою вчинення крадіжки будь якого цінного майна із вказаної квартири, вирішив вчинити крадіжку ключів від квартири потерпілої для подальшого проникнення у приміщення.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, поєднане з проникненням в житло, обвинувачений, в період часу з 01 лютого 2022 року по 20 лютого 2022 року, заздалегідь знаючи, що ОСОБА_7 виїхала за межі України і перебуває кордоном, і що в неї вдома нікого не має, прийшов до її квартири, розташованої за вказаною адресою, де, за допомогою зв`язки ключів, викрадених у своєї матері ОСОБА_8 , відчинив вхідні двері, та, таким чином, незаконно проник до квартири потерпілої.

Перебуваючи у зазначеній квартирі, ОСОБА_4 виявив холодильник «Аriston», плиту газову чотирьох комфорну «Електра», мікрохвильову піч «LG», водонагрівач (бойлер) «NovaTec 80 об`ємом 80л, пральну машину «LG» на 6кг, праску «Tefal Supergliss FV 3530», роутер tp.linkarcherc54, набір посуду та нову кахельну плитку чорного та червоного кольору, які вирішив викрасти.

Після чого, продовжуючи свої умисні злочинні дії, таємно, з корисливою метою, обвинувачений викрав холодильник «Аriston», вартістю 6 540 грн., плиту газову чотирьох комфорну «Електра», вартістю 1 950 грн., мікрохвильову піч «LG», вартістю 1 600 грн., водонагрівач (бойлер) «NovaTec»NT-S 80 об`ємом 80л, вартістю 2270,80 грн., пральну машину «LG» на 6кг, вартістю 3 400 грн., праску «Tefal Supergliss FV 3530», вартістю 1 013,60 грн., роутер tp.linkarcherc54, вартістю 655,20 грн., набір посуду та нову кахельну плитку чорного та червоного кольору, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, належні ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду згідно висновку товарознавчої експертизи №1058/22 від 29.04.2022 на загальну суму 17 429,60 грн.

Під час судового розгляду обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив що дійсно в лютому 2022 року перебуваючи за місцем свого проживання, де мешкає з батьками, та знаючи, що ОСОБА_7 (його тітка) передала на зберігання його матері ОСОБА_8 зв`язку ключів від своєї квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з метою вчинення крадіжки цінного майна із вказаної квартири, викрав ключів від квартири потерпілої.

У подальшому, знаючи, що ОСОБА_7 перебуває за кордоном, в неї вдома нікого не має, прийшов до її квартири, за вказаною адресою, де, за допомогою зв`язки ключів, викрадених у матері, відчинив вхідні двері та проник всередину.

Перебуваючи у зазначеній квартирі, виявив холодильник «Аriston», плиту газову чотирьох комфорну «Електра», мікрохвильову піч «LG», водонагрівач (бойлер) «NovaTec 80 об`ємом 80л, пральну машину «LG» на 6кг, праску «Tefal Supergliss FV 3530», роутер tp.linkarcherc54, набір посуду та нову кахельну плитку чорного та червоного кольору, які викрав, в подальшому продав (крім праски), а отримані від продажу кошти витратив на свої особисті потреби.

Також обвинувачений зазначив, що докази її вини добуті досудовим слідством визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому вказав, що у скоєному розкаюється, завдану шкоду повністю відшкодував.

Визнання вини ОСОБА_4 не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку прокурора, представника потерпілої, які не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши наслідки ст.ст. 349, 394 ч. 2 КПК України та з їх згоди, суд, обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних відносно останнього, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, яке ніким не оспорюється та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, обвинувачення висунуте ОСОБА_4 визнається судом повністю доведеним, ніким не оспорюється. У зв`язку із чим, суд кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, згідно із вимогами статей 50 та 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненогокримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, данні про особу винного, який на підставі ч.1 ст.89 КК України судимості не має, за місцем проживання характеризується як особа стосовно якої скарг та заяв не надходило, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює і впродовж 2022-2023 років за сприянням в працевлаштуванні до центру зайнятості не звертався, на обліку як безробітний не перебуває, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих,виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно досудової доповіді стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Кам`янським районним відділом №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, даний орган, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу, а також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення і середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства, вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі. При цьому, зазначено що при звільненні від відбування покарання з випробуванням, крім обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України, пропонується покласти на обвинуваченого обов`язок, визначений ч.3 п.2 ст.76 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що скоєне з корисливих мотивів, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і щодо останнього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вказаний вид покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідатиме цілям покарання. Достатніх підстав для застосування статті 69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Судові витрати за провадженням відсутні.

Потерпілою ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення злочину.

При цьому, в судовому засіданні представником потерпілої ОСОБА_6 надано розписку, згідно якої він отримав від обвинуваченого грошові кошти в сумі 25000 гривен для подальшої передачі ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої останній в даному кримінальному провадженні. Вказане відшкодування ним відразу передано потерпілій. За таких обставин як ОСОБА_7 , так і він, являючись представником останньої, вимоги цивільного позову не підтримують, відмовляючись від нього, будь-яких претензій до обвинуваченого не мають і не наполягають на суворому покаранні.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що потерпілій обвинуваченим відшкодовано шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням в повному обсязі, що підтверджується поданою представником потерпілої розпискою від 03 лютого 2023 року, а також поясненнями в судовому засіданні останнього, що подану позовну заяву не він, не ОСОБА_7 не підтримують, претензій до обвинуваченого не мають.

Відповідно до вимог ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Частиною 1 статті 127 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, ч.3 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи те, що представник потерпілої ОСОБА_6 , за згоди ОСОБА_7 , відмовився від цивільного позову вказав, що обвинувачений повністю відшкодував заподіяну матеріальну і моральну шкоду, суд бере до уваги зазначене, вважає, що це не суперечать закону, не порушує права, свободи та законні інтереси інших осіб, підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено, а тому суд вважає за можливе прийняти відмову представника потерпілої ОСОБА_6 від цивільного позову та з врахуванням вимог п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України закрити провадження в частині зазначеного цивільного позову.

При цьому потерпілій (цивільному позивачу) та її представнику слід роз`яснити, що згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п.2 ч.3 ст.76 КК України, на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зв`язку з двох металевих кілець, п`яти металевих ключів, шпильки, дерев`яної папуги, які поміщено до полімерному пакету, праску «Tefal Supergliss FV 3530», дві книжки-інструкції, поміщені до полімерного пакету, передані до камери зберігання речових доказів ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, передати власнику ОСОБА_7 .

Прийняти відмову представника потерпілої, що є цивільним позивачем ОСОБА_6 від цивільного позову.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення злочину закрити у зв`язку з відмовою від позову.

Роз`яснити цивільному позивачу ОСОБА_7 та її представнику ОСОБА_6 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА