Справа № 304/970/22 Провадження № 1-кп/304/79/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

в режимі відеоконференції з приміщення І.Франківського

міського суду І.Франківської області:

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000020 від 08 лютого 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Белеїв Долинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з професійною технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

восьмого лютого 2022 року близько 05.55 год обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Ford Focus», р/н НОМЕР_1 , який знаходився у технічно справному стані, рухаючись у темну пору доби по вулиці Ужгородській у місті Перечині у напрямку міста Ужгорода на відстані близько 100 м від автобусної зупинки «Ворочево», в порушення вимог пунктів 1.10., 11.3., 12.1., 12.2. Правил дорожнього руху України, будучи неуважним та не переконавшись у безпечності руху, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки «SCANIA», р/н НОМЕР_2 , внаслідок чого пасажир його транспортного засобу ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого крайового перелому правої надп`яткової кістки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 144 від 06 травня 2022 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 08 лютого минулого року він зранку повертався з роботи та у місті Перечині, проїжджаючи поворот, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу, де спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зіткнувшись з вантажним автомобілем «Сканія». Він відразу викликав швидку допомогу, оскільки пасажирка його автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, водій вантажного автомобіля ніяких ушкоджень не отримав та не мав до нього претензій. Через якийсь час приїхала карета швидкої допомоги, яка забрала потерпілу до лікарні, а його працівники поліції доставили до відділку. Під час розгляду справи подав суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, оскільки у вчиненому злочині щиро кається, з потерпілою примирився і вона не має до нього будь яких претензій ні морального, ні матеріального характеру, завдані збитки їй відшкодовані, а також витрати на лікування. Захисник позицію обвинуваченого підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника і зазначила, що для цього є правові підстави.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не заперечила, навпаки попередньо надсилала на адресу суду заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням на підставі ст. 46 КК України та просила закрити провадження у справі.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, роз`яснивши обвинуваченому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про заявлене обвинуваченим ОСОБА_5 клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, суд, враховуючи позицію потерпілої ОСОБА_4 , та, так само як і прокурор, не заперечила проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з такого.

Суд встановив, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке згідно ст. 12 цього Кодексу відноситься до нетяжкого злочину.

Також встановив, що вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є необережним злочином, обвинувачений вказане кримінальне правопорушення вчинив вперше, щиро покаявся, засудив свою злочинну поведінку, примирився з потерпілою, яка не має до нього претензій ні морального, ні матеріального характеру, відшкодував останній заподіяну шкоду.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Право на примирення у ст. 46 КК України це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 439/397/17.

Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, закривши провадження у справі.

Щодо дати вчинення кримінального правопорушення, зазначеної у обвинувальному акті, то зі слів прокурора у судовому засіданні встановлено, що текст обвинувального акту містить описки дати, що у свою чергу визнано й іншими учасниками судового розгляду, а відтак судом встановлено вірну дату вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яка повністю узгоджується з наданими у розпорядження суду доказами, а саме 08 лютого 2022 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Питання про речові докази, процесуальні витрати та заходи забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься в порядку статей 100, 124, 174 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. 284, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.286 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу звільнити у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження закрити.

Речові докази, а саме автомобіль марки «Ford Focus», р/н НОМЕР_1 , чорного кольору, що належить ОСОБА_5 та знаходиться на спеціальному майданчику тимчасового тримання відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області такому повернути; вантажний автомобіль марки «Scania», р/н НОМЕР_3 , оранжевого кольору, що переданий на відповідальне зберігання представнику ПП «Євроімекс-Інвест» ОСОБА_8 повернути ПП «Євроімекс-Інвест».

Процесуальні витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз №СЕ-19/107-22/3114-ІТ від 09 травня 2022 року та № СЕ-19/107-22/3416-ІТ від 11 травня 2022 року у розмірі 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн 96 коп кожна, а також № СЕ-19/107-22/3415-ІТ від 11 травня 2022 року у розмірі 1 029 (одна тисяча двадцять дев`ять) 72 коп, на загальну суму 3 775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн 64 коп, стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2022 року у виді арешту майна скасувати.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1