ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/665/22 Номер провадження 11-сс/814/1214/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2022 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділення поліції №4 ПРУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, а саме до 18 листопада 2022 року підозрюваному:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Луганськ, проживаючому в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, непрацюючому, раніше судимому:
1)12.07.2005 Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.5 ст.185, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
10.11.2005 ухвалою Апеляційного суду Харківської області вирок змінений, дії засудженого перекваліфіковані на ч.1 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та ч.3 ст.185 КК України. На підставі ст.70 КК України остаточно засуджений до 7 років позбавлення волі.
29.07.2009 звільнений із місць позбавлення волі, згідно ухвали Полтавського районного суду від 21.07.2009, з невідбутим строком 2 роки 1 місяць 4 дні;
2) 25.10.2011 Київським районним судом м.Харкова за ч.5 ст.185 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.4 ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання по вироку Харківського районного суду від 12.07.2005, остаточно засуджений до 8 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
06.08.2014 ухвалою Апеляційного суду Харківської області вирок змінений, дії засудженого перекваліфіковані на ч.3 ст.185 КК України, за якою засуджений до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.71 КК України остаточно засуджений до 5 років 8 місяців позбавлення волі.
3) 16.09.2013 Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуте покарання по вироку Київського районного суду м.Харкова від 25.10.2011, остаточно засуджений до 5 років 8 місяців позбавлення волі.
25.05.2015 року ОСОБА_8 звільнений із місць позбавлення волі, згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 15.05.2015, з невідбутим строком покарання 1 рік 3 місяці 20 днів;
Одночасно визначено підозрюваному заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного, в разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування чи суду;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, особу підозрюваного, та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб запобігти встановленим вище ризикам.

При визначенні застави підозрюваному у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя врахував положення ч. 5 ст.182 КПК України, вказавши, що саме такий розмір застави може гарантувати виконання ОСОБА_8 , покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2022 року та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що під час судового розгляду прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України і неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Вказує, що підзахисний ОСОБА_8 з 2015 року не переховувався, як стверджує слідчий, і суду щодо цього не надано жодного доказу, окрім двох повідомлень про направлення ОСОБА_8 повісток, та згідно бази Укрпошти такі відправлення не були зареєстровані.

Звертає увагу, що судом не було взято до уваги, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, позитивно характеризується та має стійкі соціальні зв`язки: має на утриманні неповнолітнього сина та з березня 2022 року захищає Україну від збройної агресії росії. За виконання бойових завдань нагороджений Указом Президента орденом «За мужність» III ступеня, під час виконання бойового завдання отримав тяжке поранення та отримує грошове забезпечення, що спростовує твердження слідчого про відсутність доходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, пояснення прокурора, який просив не задовольняти апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 04.08.2015 старшим слідчим СВ Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області розпочате кримінальне провадження № 0000462 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 04.08.2015 ОСОБА_8 приблизно о 08 год. 30 хв., перебуваючи в під`їзді багатоквартирного будинку по АДРЕСА_3 , за попередньою змовою із ОСОБА_10 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, шляхом пошкодження замка вхідних дверей квартири даного будинку під АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_11 , таємно проник до приміщення вказаної квартири, звідки повторно намагався викрасти електричну м`ясорубну машинку марки «HausMark MG 630R 3000 BT» вартість якої, згідно висновку експерта №4976/21 від 21.12.2021 становить 768 гривень, ноутбук марки «Pаckard bell an Acer brand 25WT3» вартість якого, згідно висновку експерта №4976/21 від 21.12.2021 становить 3936 гривень, але через причини, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, так як на місце події прибули працівники Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області та ОСОБА_8 зник у невідомому напрямку.
28.09.2015 в.о. прокурора Зіньківського району Полтавської області винесена постанова про виділення матеріалів досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, після чого даному кримінальному правопорушенню в ЄРДР присвоєно № 0000603.
31.01.2022 ОСОБА_8 провідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
11.08.2022 року слідчим суддею за клопотанням слідчого, винесено ухвалу про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З метою виконання ухвали суду, слідчим були надані письмові доручення зональному сектору №2 відділу кримінальної поліції Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 , його затримання та забезпечення доставки підозрюваного до Зіньківського районного суду для розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.
20.09.2022 місце знаходження підозрюваного ОСОБА_8 було встановлено, після чого він був затриманий на підставі ухвали слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 11.08.2022 року.
21.09.2022 року заступник начальника відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області - начальник слідчого відділення капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області з клопотанням погодженим прокурором Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15,ч.3 ст.185 КК України, ризиків того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів, в зв`язку з тим, що він неодноразово судимий, має не зняті та не погашені судимості, на шлях виправлення не став.

Так, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до ч.3 ст.183 КПК України одночасно визначив підозрюваному заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
З матеріалів провадження вбачається, що необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 учасниками провадження не оскаржується.
У свою чергу, розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме у вчиненні тяжкого злочину проти власності, особи підозрюваного: офіційно не працює, офіційних доходів немає, у зв`язку з чим постійно вчиняє корисливі злочини, раніше неодноразово судимий, постійно змінює місце свого проживання, за місцем реєстрації тривалий час не проживає, а також неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: протоколу огляду квартири від 04.08.2015;протоколу огляду фотознімків із цифрової фотокамери «Canon L 110» від 04.08.2015;протоколу допиту потерпілої ОСОБА_11 від 07.08.2015;протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 21.08.2015;протоколу допиту свідка ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 04.08.2015;протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 24.09.2015 та 26.12.2021;протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 05.08.2015 та 24.09.2015;протоколу впізнання особи по фотознімках від 21.08.2015;протоколу проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_10 від 25.09.2015;висновку судової товарознавчої експертизи №4976/21 від 21.12.2021;протоколу тимчасового доступу до документів від 12.01.2022;вироку Зіньківського районного суду від 07.10.2015;речовими доказами вилученими під час проведення досудового розслідування.
При цьому, колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.
У свою чергу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді у частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні у матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатний забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею у судовому засіданні.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, які передбачені п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, що виключає можливість обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, як просить апелянт домашнього арешту.
Одночасно застосувавши підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначив підозрюваному заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 208 000 гривень, який є максимальним відповідно до визначених згаданою статтею КПК України меж розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки наведений розмір застави, з урахуванням обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , сукупності даних про його особу, ризиків, передбачених п.п. 1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 , який підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків. Крім того, слід зазначити, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Колегія суддів враховує те, що підозрюваний, як зазначає захисник, має постійне місце проживання, позитивно характеризуться та має міцні соціальні зв`язки, проте наведені доводи не спростовують висновки слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тому, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження за клопотанням органу досудового розслідування про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_8 , про що йдеться в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4