Справа № 177/537/22
Провадження № 1-кп/177/39/23
У Х В А Л А

Іменем України

23.01.2023 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 про продовження строку тримання під вартою в кримінальному провадженні № 00000322 від 11.04.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого,

адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Криворізьким районним судом Дніпропетровської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики, визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не відпали та продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду.

Прокурор клопотання підтримав, з підстав, наведених у ньому та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, застосувавши домашній арешт у нічний період доби, щоб обвинувачений мав можливість працювати, забезпечувати сім`ю, отримати кваліфіковану медичну допомогу. Вказували, що прокурором не доведено наявність ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Судовий розгляд фактично не здійснюється через незабезпечення прокурором участі свідків у судовому засіданні, що має наслідком порушення розумних строків розгляду кримінального провадження та зумовлює тривале утримання обвинуваченого під вартою. Обвинувачений указував, що він має зареєстроване місце проживання в с. Петриківка Солонянського району Дніпропетровської області та у разі застосування до нього домашнього арешту, зобов`язується виконувати всі покладені на нього судом обов`язки, зокрема з`явитися за першим викликом до суду.

Розглянувши клопотання прокурора та усне клопотання обвинуваченого і його захисника, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши долучені до них матеріали, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні відповідно до ухвали слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2022, до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за клопотання прокурора, востаннє 25.11.2022.

Судовий розгляд триває. Відповідно до визначеного порядку та обсягу дослідження доказів, допитуються свідки у кримінальному провадженні, що заявлені стороною обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1-5 ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити, серед іншого, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у порядку ст. 331 КПК України, необхідно з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для продовження цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При цьому, суд зобов`язаний періодично здійснювати судовий контроль за доцільністю подальшого застосування запобіжного заходу.

Як зазначив ЄСПЛ у справі Клішин проти України, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Дейнеко проти України вказав, що не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи влади продовжували строк тримання заявника під вартою до розгляду його справи судом на підставах, які не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою, що визнано порушенням п. 3 ст. 5 Конвенції.

У своїй судовій практиці Європейських суд з прав людини неодноразово зазначав, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання особи під вартою.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від 26.06.1991 у справі «Латальє проти Франції», п. 51 «Попереднє затримання не має передувати покаранню у виді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд констатує, що тривалість тримання ОСОБА_3 під вартою (з 11.04.2022, тобто вже більше 9 місяців) не може обґрунтовуватися прокурором одним лише існуванням обґрунтованої підозри, відсутністю офіційного працевлаштування, постійного джерела доходів, тяжкістю покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Так, дійсно, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі.

Водночас, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, не може бути самостійною підставою для подальшого продовження запобіжного заходу та обґрунтування можливого переховування від суду.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого вже неодноразово продовжувався з підстав існування ризиків переховування від суду та можливого вчинення інших кримінальних правопорушень. Водночас, реальних даних, які б вказували на наявність таких ризиків, суду не надано.

Вказаний ризик прокурор обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та засобів для існування.

Однак, у ході судового засідання ОСОБА_3 пояснював, що хоча з сім`єю на даний час не проживає, проте двоє дітей, батьком яких він являється, про що останнім надано свідоцтва про народження (а.с.209-210) потребують його підтримки та допомоги, у зв`язку з чим, він має працевлаштуватися для їх подальшого утримання. Окрім того, він має місце реєстрації, де, у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він зобов`язується проживати.

Обґрунтовуючи ризик можливого ухилення від явки до суду, прокурор указував, що цим обвинувачений перешкоджатиме розгляду кримінального провадження у розумний строк.

Разом з тим, як встановлено судом, судовий розгляд вказаного кримінального провадження на даний час не здійснюється саме у зв`язку з незабезпеченням прокурором участі свідків сторони обвинувачення. Ухвала суду про застосування приводу до свідка залишилася без відповідного контролю з боку прокурора та належного виконання органами поліції.

Що стосується ризику можливого вчинення нових кримінальних правопорушень, який прокурор обґрунтовував даними про особу обвинуваченого, зокрема тим, що ОСОБА_3 засуджений вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125, ст. 390-1 КК України, суд бере до уваги, однак враховує й те, що покарання за попередні судимості останнім відбуто. Виходячи з принципу невинуватості, суд вважає, що наявність попередніх судимостей не може бути достатньою підставою для подальшого тримання під вартою. Окрім того, у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, із покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків та у разі їх порушення останнім, не виключається можливість змінити запобіжний захід на тримання під вартою.

Як визначено п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини, кожен, кого заарештовано має негайно постати перед судом, і йому має бути забезпечено розгляд справи упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст.177, 181, 183, 194, 199, 331, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 , про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , - відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжних захід у вигляді домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, за зареєстрованим місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати місце проживання в період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, строком до 23.03.2022 включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до Криворізького районного суду Дніпропетровської області на першу вимогу;

- не відлучатися з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, у період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня;

- не відлучатися з населеного пункту с. Петриківка Солонянського району Дніпропетровської області, у якому він зобов`язався проживати, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими в даному кримінальному провадженні;

- докласти зусиль до пошуку роботи;

- не відвідувати місця розпивання алкогольних напоїв, зокрема, але не виключно барів, ресторанів;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно після звільнення з-під варти, прибути до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на групу прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали направити до ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3»» для відома та виконання.

Ухвалу для виконання направити органу поліції за визначеним місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Органу Національної поліції негайно поставити на облік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що невідкладно повідомити Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 24.01.2023

Суддя: ОСОБА_1