Справа № 755/527/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0004030 від 18.12.2022 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, з середньою освітою, має на утримані неповнолітню доньку 2015 року народження, зареєстрований: та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

,

в с т а н о в и в:

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на території України продовжено дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком 90 діб.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на території України продовжено дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком 90 діб.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на території України продовжено дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

В період дії воєнного стану, 17.12.2022 року близько 14 год. 20 хв., ОСОБА_3 , перебував у торгівельному залі магазину «Варус», у якому здійснює свою господарську діяльність ТОВ «ОМЕГА», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Андрія Малишка, 3, де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, впевнившись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення підійшов до вітрини холодильника із рибною продукцією, де продавець вказаного відділу зважила останньому «Філе сьомги охолоджене», вагою 1,964 кг., закупівельною вартістю 559,92 грн. за 1 кг., загальною вартістю 1099 гривень 69 копійок.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , тримаючи вищезазначений товар у руках, поклав його до пакету, який мав при собі та направився о лінії кас не маючи наміру розраховуватись за вищевказаний товар. В подальшому, останній, зберігаючи при собі викрадений товар, пройшовши лінію кас, умисно за нього е розрахувався, залишивши приміщення торгової зали магазину «Варус», чим намагався завдати матеріального збитку ТОВ «ОМЕГА» на суму 1099 гривень 69 копійок, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони вищевказаного магазину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи, кількість та вартість викраденого не оспорював та підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, та кваліфікує її дії за ч.4 ст.185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, яка працює не офіційно, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, та застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15. ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні: що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: