печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9987/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадження № 0000161 від 12 жовтня 2022 року ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2023 слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , за погодження прокурора Печерської окружної Прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного у межах кримінального провадження № 0000161 від 12.10.2022 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудове розслідування не можливо закінчити до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2023, тобто до 18.03.2023, оскільки для цього необхідно вчинити ряд слідчих та процесуальних дії з метою повного та всебічного дослідження обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, виявлення обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також встановлення та притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, причетних до вчиненого злочину. При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не зменшилися та продовжують існувати, а відтак виникла необхідність у продовженні тримання підозрюваного ОСОБА_3 під вартою, оскільки запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, зазначивши, що ризики не доведені, підозра необгрунтована, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав думку захисника та зазначив, що не зміг виконати умови договору через початок війни. Просив зменшити заставу.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Печерським управлінням поліції ГУНП України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000161 від 12.10.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 309 КК України.

Клопотання сторона обвинувачення обгрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у невстановленим досудовим розслідуванням час та місці виник злочинний умисел, який полягав у тому, що під виглядом укладання договорів купівлі - продажу будинків (таунхаусів), за адресою: АДРЕСА_1 та 2-й український провулок, обіцяючи побудувати будинки (таунхауси) та в подальшому переоформити земельної ділянки, які не перебували у його власності, шляхом обману, отримував грошові кошти в особливо великих розмірах від потерпілих, після чого не здійснював будівництва будинків (таунхаусів), чим завдавав матеріальних збитків потерпілим.

З метою заволодіння майном громадян шляхом обману, ОСОБА_3 , розробив злочинний план, який полягав в імітуванні будівництва будинків (таунхаусів) на території міста Ірпінь та під виглядом укладанні попередніх договорів купівлі - продажу будинків (таунхаусів) з отриманням грошової передплати та в подальшому відмова від виконання своїх обов`язків згідно договору, а саме переоформлення земельної ділянки та будинку на покупця.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману чужим майном, ОСОБА_3 , 27 листопада 2020 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в бізнес центрі «Сенатор» зустрівся з потерпілим ОСОБА_8 та повідомив останньому, що здійснює будівництво об`єктів нерухомості, а саме будинків (таунхаусів), у АДРЕСА_3 , а також пояснив, що дана земельна ділянка :01:049:3015 належить йому проте оформлена на іншу особу, на якій ОСОБА_3 повинен був побудувати таунхаус та в подальшому переоформити земельну ділянку на потерпілого ОСОБА_8 .

На дану пропозицію потерпілий погодився, передавши при цьому 59 900 доларів США ОСОБА_3 , та домовились про те, що у строк не пізніше кінця 30 квітня 2021 року ОСОБА_3 , що діє від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , за реєстром №1207 від 16.09.2020, укладе та нотаріально посвідчить договір купівлі-продажу таунхаусу орієнтовно площею 95 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що буде збудований на ділянці, розташованої в межах земельних ділянок :01:049:3015 площею 0,0108 га на умовах визначених договором. За домовленістю загальна сума становила 59 900 доларів США за комерційним курсом продажу готівкового долара США на день укладання договору.

Окрім цього, ОСОБА_3 зобов`язався здати будинок в експлуатацію не пізніше 30.04.2021, а також у разі невиконання договору зобов`язувався повернути грошові кошти в шести місячний термін та сплатити при цьому 20% від суми всіх сплачених коштів.

У подальшому доводячи свій злочинний умисел до кінця, усвідомлюючи суспіль-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів ОСОБА_3 не здійснював будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та станом на 30 квітня 2021 року, ОСОБА_3 прострочив усі терміни виконання договору. Після чого ОСОБА_3 перестав виходити на зв`язок із потерпілим.

В результаті вказаних дій, ОСОБА_3 , шляхом обману заволодів чужим майном у особливо великих розмірах, що належить ОСОБА_8 , а саме грошовими коштами на суму 59 900 доларів США (станом на 27.11.2020, згідно курсу НБУ 1 701 160 гривень), чим спричинив матеріального збитку потерпілому.

Крім цього, ОСОБА_3 у невстановленим досудовим розслідуванням час та місці з метою реалізації свого злочинного умислу розмістив оголошення у всесвітній мережі Інтернет щодо продажу будинків (таунхаусів), за адресою: АДРЕСА_1 та 2-й український провулок, у якому обіцяв побудувати будинки (таунхауси) та в подальшому переоформити земельні ділянки.

Так, в липні 2021 року, потерпілий ОСОБА_11 та його дружина ОСОБА_12 знайшли оголошення у Всесвітній мережі Інтернет про продаж будинків у місті Ірпінь Бучанського району Київської області. Після чого ОСОБА_12 зателефонувала по вказаному номеру в оголошенні та домовилася про зустріч для отримання інформації стосовно об`єкта будівництва.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману чужим майном, ОСОБА_3 організував зустріч на початку серпня 2021 року з потерпілим ОСОБА_11 та його дружиною ОСОБА_12 у місті Ірпінь для показу нібито виконаних раніше об`єктів будівництва під час якої потерпілих запевнили, що фірма ОСОБА_3 вчасно та якісно будує будинки.

Після чого, 11.08.2022 потерпілий ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_3 у кав`ярні, що знаходиться в місті Києві, бульвар Лесі Українки, де вони уклали попередній договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 . Під час даної зустрічі ОСОБА_3 представився забудовником та повідомив, що здійснює будівництво об`єктів нерухомості, а саме будинків (таунхаусів) у місті Ірпінь за адресою 1-й та 2-й український провулок. Також в ході даної зустрічі ОСОБА_3 пояснив, що на його родичів оформлена земельна ділянка, на якій він побудує таунхаус та в подальшому переоформить на потерпілого ОСОБА_11 , земельну ділянку та будинок, але для цього йому необхідно було заплатити 74 900 доларів США. На дану пропозицію потерпілий ОСОБА_11 погодився, передавши при цьому 74 900 доларів США ОСОБА_3 , та домовились про те, що в строк не пізніше кінця лютого 2022 року ОСОБА_3 на підставі довіреності посвідченої нотаріусом укладе угоду та нотаріально посвідчить договір купівлі-продажу таунхаусу, орієнтовною площею 90 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , що буде збудований на ділянці на умовах, визначених договором. Згідно договору загальна становила 74 900 доларів США, за комерційним курсом продажу готівкового долара США на день укладання договору.

Окрім цього, ОСОБА_3 зобов`язався здати будинок (таунхаус) в експлуатацію не пізніше лютого 2022 року, а також в разі невиконання умов договору, зобов`язувався повернути кошти в трьох місячний термін та сплатити при цьому 10% від суми всіх сплачених коштів.

У подальшому доводячи свій злочинний умисел до кінця, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів ОСОБА_3 , не здійснював будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_5 та прострочили усі терміни виконання договору. Після чого ОСОБА_3 перестав виходити на зв`язок із потерпілим.

В результаті вказаних дій, ОСОБА_3 шляхом обману заволодів чужим майном у особливо великих розмірах, що належить ОСОБА_11 , а саме грошовими коштами на суму 74 900 доларів США (станом на 11.08.2021, згідно курсу НБУ 1 999 830 гривень), чим спричинив матеріального збитку потерпілому.

Крім цього, ОСОБА_3 у невстановленим досудовим розслідуванням час та місці з метою реалізації свого злочинного умислу розмістив оголошення у всесвітній мережі Інтернет щодо продажу будинків (таунхаусів), за адресою: АДРЕСА_1 та 2-й український провулок, у якому обіцяв побудувати будинки (таунхауси) та в подальшому переоформити земельні ділянки.

Так, у 2021 році потерпіла зателефонувала за номером вказаному в оголошенні та повідомила, що хоче придбати таунхаус на, що потерпілій повідомили, що ОСОБА_3 зробить знижку на придбання таунхауса у місті Ірпінь за суму 59 000 доларів США.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману чужим майном, ОСОБА_3 зустрівся у місті Ірпінь з потерпілою ОСОБА_13 та уклали попередній договір купівлі - продажу будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_6 . Під час даної зустрічі ОСОБА_3 представився забудовником та повідомив, що здійснює будівництво об`єктів нерухомості, а саме будинків (таунхаусів) у місті Ірпінь за адресою 1-й та 2-й український провулок та повідомив, що на його родичів оформлена земельна ділянка, на якій він побудує таунхаус та в подальшому переоформить на потерпілу ОСОБА_13 земельну ділянку та будинок, але для цього йому необхідно було заплатити 59 000 доларів США.

На дану пропозицію потерпіла ОСОБА_13 погодилася, передавши при цьому 59 000 доларів США ОСОБА_3 , та домовились про те,, що в строк не пізніше кінця лютого 2022 року ОСОБА_3 на підставі довіреності посвідченої нотаріусом укладе угоду та нотаріально посвідчить договір купівлі-продажу таунхаусу, орієнтовною площею 90 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , що буде збудований на ділянці на умовах, визначених договором. Згідно договору загальна становила 59 000 доларів США, за комерційним курсом продажу готівкового долара США на день укладання договору.

Окрім цього, ОСОБА_3 зобов`язався здати будинок (таунхаус) в експлуатацію не пізніше лютого 2022 року, а також в разі невиконання умов договору, зобов`язувався повернути кошти в трьох місячний термін та сплатити при цьому 10% від суми всіх сплачених коштів.

У подальшому доводячи свій злочинний умисел до кінця, усвідомлюючи суспіль-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів ОСОБА_3 , не здійснював будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_7 та прострочили усі терміни виконання договору. Після цього ОСОБА_3 , перестав виходити на зв`язок та відключив свої мобільні телефони.

В результаті вказаних дій, ОСОБА_3 , шляхом обману заволодів чужим майном у особливо великих розмірах, що належить ОСОБА_13 , а саме грошовими коштами на суму 59 000 доларів США (станом на 18.06.2021, згідно курсу НБУ 1 604 800 гривень), чим спричинили матеріального збитку потерпілому.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адересою: АДРЕСА_8 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_9 (котедже містечко «Ясні зорі»), раніше не судимого.

18.01.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду від 19.01.2023 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, а саме до 18.03.2023 включно.

Під час досудового розслідування встановлені обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому вищевказаних кримінальних правопорушень, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом заяви про вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 13.10.2022;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 02.11.2022;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 02.11.2022;

- протоколом огляду місця події від 09.12.2022;

- протоколом огляду місця події від 09.12.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 05.12.2022;

- протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- протоколами обшуків від 17.01.2023;

- протокол затримання особи ОСОБА_3 у порядку ст. 208 КПК України;

- речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст..177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_3 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, а відтак доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_3 не допускає тримання його під вартою слідчому судді не надано, а тому слід вважати, що таких перешкод не має.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_3 , за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя також враховує обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків та вважає, що для їх запобігання є недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, як на тому наполягала сторона захисту.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

При визначені розміру застави, слідчий суддя враховує конкретні обставини інкримінованого діяння, тяжкість кримінальних правопорушень, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, відомості, які характеризують особу підозрюваного та вважає за можливе зменшити визначений ухвалою слідчого судді розмір застави, розмір якої визначити у межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 1 342 000, 00 грн, який зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків.

Крім цього, обираючи відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави, слідчий суддя вважає за необхідне, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 18.04.2023 включно.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком до 18 квітня 2023 року включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000161 від 12 жовтня 2022 року.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 1 342 000, 00 грн, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві:

р/р № UA1012089

Отримувач: ТУДСАУ в м. Києві

МФО 820172

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ.

Строк обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 18 квітня 2023 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1