№336/1084/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного за ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 129 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000226 від 03.02.2023 року,

В С ТА Н О В И В:

Слідчий за погодженням із прокурором Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням, яким просить обрати щодо вищеназваного підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

За змістом клопотання ОСОБА_4 підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України за таких обставин.

ОСОБА_4 , при невстановлених обставинах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав: корпус бойової оборонної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням 386 84-80Т; корпус бойової оборонної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням 386 84-80Т; підривач УЗРГМ-2 з маркуванням УЗРГМ 2 25-80 583, які з метою подальшого незаконного зберігання взяв із собою. Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання боеприпасів без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігаючи вищезазначені боєприпаси при собі, переніс їх до свого місця мешкання, а саме до приміщення квартири АДРЕСА_2 , де зберігав їх у приміщенні балкону.

03.02.2023, приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 в ході виниклого конфлікту, погрожуючи фізичною розправою своїм родичам, переніс вказані предмети до приміщення кімнати зазначеної квартири.

В подальшому, 03.02.2023, о 22 годині 20 хвилин, в ході проведення огляду за адресою АДРЕСА_1 , співробітниками поліції, в присутності понятих, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , у приміщенні коридору на тумбі було виявлено і вилучено предмети, а саме два корпуси бойової гранати «Ф-1» з маркуванням «386 84-80T», які відповідно до довідки № 202/1 від 03.02.2023, складеної спеціалістами вибухотехніками - Управління вибухотехнічної служби ГУНП в Запорізькій області є бойовими та відносяться до небезпечної категорії, підривач типу УЗРГМ з маркуванням «УЗРГМ2 25-80 583>>, які відповідно до довідки № 202/2 від 03.02.2023, складеної спеціалістами - вибухотехніками Управління вибухотехнічної служби ГУНП в Запорізькій області є бойовим та відноситься до небезпечної категорії.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 03 лютого 2023 року приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого конфлікту з матір`ю ОСОБА_9 направився до балкону квартири, де взяв раніше мішок у якому перебували два корпуси гранат Ф-1 та підривач УЗРГМ та направився до кімнати квартири.

В подальшому, усвідомлюючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, зневажаючи загальноприйняті норми моралі, почав висловлюватися B сторону ОСОБА_9 нецензурними словами, і з метою залякування, діючи з прямим умислом, бажаючи викликати у потерпілої побоювання за своє життя, дістав з сумки корпус гранати Ф-1 та, стоячи біля почав вказувати на нього, активно демонструючи реальну готовність безпосереднім застосуванням гранати у відношенні до ОСОБА_9 , погрожуючи при цьому словесно фізичною розправою та вбивством.

3 урахуванням вказаної обстановки ОСОБА_9 реально сприйняла погрозу вбивством та побоювалась за своє життя. Під час здійснення ОСОБА_4 погрози вбивством на адресу ОСОБА_9 , остання реально побоювалась здійснення цієї погрози, оскільки вважала, що ОСОБА_4 , тримаючи в руці предмет, ззовні схожий на гранату, реально може його використати, що може неминуче призвести до її смерті.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 129 КК України як погроза вбивством.

В судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання.

Захисник ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання, пославшись на відсутність ризиків, зазначених у клопотанні. Надала заяви матері та баби підозрюваного, зі змісту яких випливає, що вказані особи не заперечують проти застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту за місцем їх проживання. Матір підозрюваного у заяві додає, що зобов`язується утримувати матеріально та фінансово останнього до завершення кримінального провадженні. На підставі чого захисник просила застосувати саме таких запобіжний захід.

Підозрюваний підтримав захисника. Пояснив, що працював неофіційно, займався встановленням кондиціонерів, мав намір працевлаштуватися офіційно.

Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши клопотання та доводи сторін наданими доказами, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Так, згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За частиною 2 вказаною норми такий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, окрім якщо особа підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановлено слідчим суддею та підтверджується долученими до клопотанням доказами, відділом поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження № 0000226 від 03.02.2023 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

Відповідно до протоколу затримання від 04.02.2023 ОСОБА_10 затримано в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відтак в силу ч. 1 ст. 42 КПК України ОСОБА_10 має статус підозрюваного у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується долученими до клопотання письмовими доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 03.02.2023 із фототаблицею (а.с. 12-17), рапортами працівників поліції (а.с. 9-11), довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів (а.с. 18-20), постановою про визнання речовими доказами, висновком експерта від 04.02.2023, з якого, зокрема вбачається, що надані на дослідження предмети є бойовими ручними гранатами Ф-1, бойовими уніфікованим підривачем (які в сукупності являються вибуховим пристроєм військового призначення, та відносяться до бойових припасів); протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , даними, що містяться у протоколі допиту ОСОБА_9 (а.с. 34) тощо, та стороною захисту не заперечується.

Таким чином, наявні докази, які містяться в матеріалах провадження, свідчать про те, що ОСОБА_10 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а отже підозра відповідає критерію обґрунтованості.

Втім слідчий суддя при вирішенні клопотання не бере до уваги посилання слідчого на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, адже матеріали справи не містять доказів про повідомлення особі про підозру у вчиненні вказаного правопорушення, та як зазначалося вище, ОСОБА_10 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Отже, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що з урахуванням відомостей про неодноразові судимості ( ОСОБА_13 був раніше 6 разів засуджений, у тому числі за вчинення корисливих тяжких злочинів) вказують на існування ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи визначені ст. 178 КПК України обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя доходить таких висновків.

Так, орган досудового розслідування надав слідчому судді вагомі докази вчинення підозрюваним тяжкого злочину, за який ОСОБА_10 , у разі визнання його винуватим, до 7 років позбавлення волі.

ОСОБА_10 , незважаючи на свій вік та працездатність, офіційно не працює, мешкає разом із матір`ю та бабою, своєї сім`ї не створив.

Відповідно до відомостей, що викладені у протоколі допиту свідка ОСОБА_9 , яка є бабою підозрюваного, ОСОБА_10 03.02.2023 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вдарив її чоботом по голові. Перебування підозрюваного у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновку щодо результатів медичного огляду.

Матеріали справи містять дані про притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП протокол від 23.06.2022 та терміновий заборонний припис від 23.06.2022. Слідчим суддею вказані відомості перевірені та встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2022 ОСОБА_10 притягнутий до відповідальності за вчинення 18.06.2022 сімейного насильства відносно своєї матері.

Відтак наявність у ОСОБА_10 матері та баби, з якими він разом мешкає, не свідчить про достатність соціальних зав`язків, які б утримували його від подальшої протиправної поведінки, чи могли б запобігти можливості переховування від слідства та/або суду.

Слідчий суддя відхиляє доводи слідчого та прокурора щодо існування ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже існування вказаних ризиків належним чином не обґрунтоване.

Між тим слідчий суддя погоджується із доводами клопотання про існування ризиків переховування від слідства та суду, з огляду на вагомість доказів на підтвердження обґрунтованої підозри, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 , у разі визнання його винуватим, та відсутність достатньо міцних соціальних зав`язків, які змогли запобігти вказаному ризику.

Можливість впливати на свідків підтверджується наведеними вище даними про те, що ОСОБА_10 може застосовувати до матері та баби психологічне та фізичне насильство навіть без будь-якого поводу, а тому може незаконно впливати на них з метою ухилення від відповідальності.

Вказані обставини, у свої сукупності свідчать про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту, як просить сторона захисту, за місцем проживання матері та баби, які є очевидцями кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення (ч. 3, ч. 4 ст. 182 КПК України).

Згідно із ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, зіставивши існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, а також беручи до уваги матеріальний стан підозрюваного, а також положення ч. 2 ст. 182 КПК України, що застава може бути внесена будь-якою особою, та бажання матері підозрюваного нести фінансові витрати до закінчення кримінального провадження, вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2023 становить 2684 грн., розмір застави складає 80 520 гривень.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Строк тримання під вартою рахувати з дня затримання 04.02.2023.

Підозрюваний або будь-яка особа мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80 520 гривеь, на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області: Отримувач коштів: ТУ ДСА України в Запорізькій області; Рахунок отримувача: 1205, ДКСУ м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26316700; Код банку отримувача (МФО): 820172, призначення платежу застава за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне провадження № 0000226.

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, на строк два місяці, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками та потерпілою щодо обставин кримінального провадження.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти, роз`яснивши підозрюваному чи іншому заставодавцю обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання, передбачені ч. 3 ст. 182 КПК України.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Встановити строк дії даної ухвали до 05 квітня 2023 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1