Справа № 711/8224/20
Провадження № 1-кп/711/114/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, Республіка Вірменія, вірмена, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта вища технічна, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 29 вересня 2020 року близько 08 години 10 хвилин, перебуваючи біля будинку № 449 вулиці Гоголя в місті Черкаси, під час конфлікту між ним та колишньою співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи прямий умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи можливість настання суспільно - небезпечних наслідків, умисно почав штовхати останню двома руками в ліве плече, намагаючись її збити з ніг. Потім він умисно наніс своєю правою ногою близько десяти ударів в її ліве стегно ноги та своєю лівою ногою наніс близько десяти ударів в її праве стегно ноги. Після чого ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс три удари кулаком своєї правої руки в ліве плече ОСОБА_7 та три удари кулаком лівої руки в праве плече потерпілої, чим заподіяв їй фізичного болю.

Внаслідок вчинення своїх протиправних дій, ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді крововиливів м`яких тканин нижніх кінцівок, які у відповідності до висновку судово медичної експертизи за № 02-01/921 від 07.10.2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що 29 вересня 2020 року близько 08 години 10 хвилин біля будинку № 449 вулиці Гоголя в місті Черкаси між ним та потерпілою ОСОБА_7 , була просто емоційна розмова, тілесних ушкоджень він потерпілій не наносив, а навпаки намагався з нею примиритися. Тому просив його виправдати.

Незважаючи на повне невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 вина останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доводиться зібраними по справі доказами, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
Так, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується:
- показами потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що вранці 29 вересня 2020 року близько 08 години 10 хвилин вона йшла на роботу та побачила ОСОБА_5 , який став переслідувати її. З його сторони була агресія, тому вона пришвидшила ходу щоб відійти подальше та пройшла квартал вперед. При цьому, ОСОБА_5 йшов за нею і агресивно з нею спілкувався, штовхав її. Вона зупинилася на перехресті вулиць Гоголя-Сєдова, ОСОБА_5 став її штовхати, погрожував та наніс їй 8-10 ударів в праве та ліве стегно, а також кілька ударів рукою в плече. Вона плакала та просила цього не робити. Свідок ОСОБА_10 , яка проходила поряд, запропонувала свою допомогу. Після цього, її (потерпілу) відвезли в лікарню, де надали медичну допомогу. В неї був струс головного мозку, в зв`язку з чим вона протягом п`ятнадцяти днів проходила відповідне лікування. Свій цивільний позов потерпіла ОСОБА_7 підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Також пояснила, що завдану їй незаконними діями ОСОБА_5 моральну шкоду вона оцінює в 30 000 грн. Моральна шкода полягає в понесених нею моральних страждань, як під час конфлікту, так і після нього, оскільки вона тривалий час не могла оговтатися та нормально жити. Вся ситуація приносить суттєвий дискомфорт в її повсякденне життя.
- показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що у 29 вересня 2020 року близько восьмої години ранку вона проходила біля будинку АДРЕСА_2 та стала свідком конфлікту, який відбувався між чоловіком та жінкою, під час якого невідомий їй чоловік (як в подальшому стало відомо ОСОБА_5 ) наносив тілесні ушкодження потерпілій, а саме удари правою ногою по ногах жінки та рукою в область плеча. При цьому, чоловік був агресивний, була нецензурна лексика та неадекватна поведінка. Жінка плакала, вона була налякана та просила чоловіка щоб він її не чіпав. Також пояснила, що з нею (свідком) проводився слідчий експеримент, під час якого вона показувала слідчому, які саме удари наносилися потерпілій, що зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту і ці покази вона підтверджує.
- даними протоколу слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_7 від 05.10.2020 року та фототаблицею до нього, під час якого вона розповіла та показала, яким чином ОСОБА_5 наніс їй тілесні ушкодження (а.с. 91-101);
- даними протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 від 06.10.2020 року та фототаблицею до нього, під час якого вона розповіла та показала, яким чином ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 (а.с. 105-114);
- даними протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 07.10.2020 року та фототаблицею до нього, під час якого вона розповіла та показала, яким чином ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 (а.с. 115-123);
- даними протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 06.10.2020 року та фототаблицею до нього, під час якого вона розповіла та показала, яким чином ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 (а.с. 124-133);
- висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 30.09.2020 року відповідно до якого у ОСОБА_7 мали місце ушкодження: крововиливи м`яких тканин нижніх кінцівок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутою та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 90);
- висновком судово-медичної експертизи №02-01/921 від 05.10.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 мали місце ушкодження: крововиливи м`яких тканин нижніх кінцівок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, можливо рук та ніг, по давності по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не є небезпечними для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту, із положення стоячи, з наступним ударом об площину або травмуючий предмет (предмети) не могли. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , могли виникнути за обставин, вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту від 05.10.2020 року за її участю, тобто при взаємороташуванні потерпілої та нападника обличчям до обличчя. Даних про боротьбу, або можливий самозахист немає (а.с 103-104);
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 від 03.11.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 повідомила, що впізнає особу на фотознімку №2, як особу, яка 29.09.2020 року в ранній час біля будинку АДРЕСА_2 побила на той час невідому їй жінку та зараз знає, що прізвище потерпілої ОСОБА_13 (а.с. 134-136, 137);
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 від 03.11.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 повідомила, що впізнає особу на фотознімку №2, як особу, яка 29.09.2020 року в ранній час біля будинку АДРЕСА_2 побила на той час невідому їй жінку та зараз знає, що прізвище потерпілої ОСОБА_13 (а.с. 138-140, 141).
Судом досліджені характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_5 .
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із спів існування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілої, свідка, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.
При цьому суд враховує, що покази потерпілої ОСОБА_7 , що саме ОСОБА_5 наніс їй удари, від яких вона отримала тілесні ушкодження, які вона давала як на досудовому розслідуванні, так і в судовому засіданні, в деталях узгоджуються з показами свідка ОСОБА_11 , яка була безпосередньо допитана в судовому засіданні та іншими матеріалами кримінального провадження.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 надані в судовому засіданні про те, що він ударів потерпілій не наносив, а вони лише словесно конфліктували, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.
Щодо показів свідка ОСОБА_14 , даних в судовому засіданні, то вони не спростовують встановлених судом обставин. Так, свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що перебуває з ОСОБА_5 в дружніх відносинах, а потерпіла ОСОБА_7 йому, як сестра. Він часто був свідком сварок, які виникали між останніми, це були сімейні сварки. 29 вересня 2020 року в ранішній час він також був свідком конфлікту, який відбувався на перехресті вулиць Гоголя-Сєдова в м. Черкаси між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_7 , так як приїхав забрати ОСОБА_5 . При цьому, самі обставини конфлікту він бачив із машини, а саме бачив як потерпіла та обвинувачений дуже сварилися, потерпіла плакала, однак щоб їй з боку обвинуваченого наносилися тілесні ушкодження він не бачив. Коли вони майже заспокоїлися, то він поїхав з місця події, не забравши ОСОБА_5 . Дані покази, не спростовують встановлених судом обставин, оскільки свідок ОСОБА_14 , який спостерігав конфлікт між потерпілою та обвинуваченим із салону автомобіля та поїхав з місця події не забравши ОСОБА_5 з місця події міг і не бачити обставин нанесення останнім потерпілій тілесних ушкоджень, так як міг приїхати пізніше, чи поїхати раніше моменту (часу) їх нанесення.
Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення доведене.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення; ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком; особливості та обставини його вчинення; особу обвинуваченого, який згідно довідки-характеристики ДОП сектору превенції Черкаського відділення поліції ГУНП в Черкаській області від 16.10.2020 року характеризується, як такий, що неодноразово вчиняв неправомірні дії відносно колишньої цивільної дружини, результаті чого останнього було поставлено на профілактичний облік в категорії «Кривдник» до бази даних ГУНП в Черкаській області від 11.09.2020 року; відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання; те, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра; відношення обвинуваченого до скоєного а саме - не усвідомлення скоєного та не відшкодування завданої шкоди, і на підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод та відповідатиме її особі.
Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вчиненого 29.09.2020 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, подія кримінального проступку відбулась 29.09.2020 року, тобто на час розгляду кримінального провадження минуло понад два роки, тому суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК України.
В ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_7 звернулася з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. та судових витрат понесених в зв`язку з наданням правничої допомоги в розмірі 5 000 грн.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_7 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_15 було заподіяно таку шкоду, яка полягає в душевних стражданнях та фізичному болі, яких зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, принижені її честі, порушенні звичайного способу та укладу життя.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За таких підстав, з урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого підлягає задоволенню частково, оскільки суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., яка буде співрозмірною, справедливою і розумною.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Встановлено, що потерпілою, в інтересах якої діяв адвокат ОСОБА_8 , заявлено також вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.
З цього приводу, суд вважає, що розмір наданої правової допомоги підлягає стягненню в повному обсязі.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на час ухвалення вироку не обирався.
Витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування відсутні, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 ( одна тисяча сімсот ) гривень.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 від призначеного йому покарання повністю звільнити у зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 процесуальні витрати (за надання правничої допомоги) в сумі 5 000 грн.
Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після проголошення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня ухвалення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1