Справа № 159/3450/22 Провадження №11-кп/802/893/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2022 року,якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 30 листопада 2022 року до 28 січня 2023 року включно,

ВСТАНОВИВ:
В ході розгляду Ковельським міськрайонним судом Волинської області кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000203 від 10.02.2022 року про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на строк 60 днів, оскільки такий строк закінчується 02.12.2022 року, а ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2022 року продовжено щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на строк 60 днів, з 30.11.2022 року до 28.01.2023 року включно.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що з огляду на обставини кримінального правопорушення, яке ставиться ОСОБА_6 у вину, викладені у обвинувальному акті, (розбійний напад з застосуванням фізичного насильства, стеження за потерпілим, розробка плану нападу, сума майнового посягання обставини, які вимагають значного ресурсу злочинної енергії), існує вагомий ризик переховування обвинуваченого, який посилюється воєнним станом у державі, бойовими діями, існуванням непідконтрольних державі територій. В умовах воєнного стану держава може не забезпечити достатній контроль за поведінкою обвинуваченого, навіть за умови домашнього арешту, і згадані обставини кримінального правопорушення дають підстави для ризику, що він може цим скористатися. Ті ж обставини обумовлюють ризик вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, зокрема обумовлених самим переховуванням (необхідність здобуття засобів для переховування, запобігання викриттю, тощо), а також обумовлених можливим бажанням спотворити обставини кримінального правопорушення (вплив на потерпілого і свідків, знищення доказів, тощо). Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти вказаним ризикам. Наведені захистом аргументи щодо хвороб близьких ОСОБА_6 поки що зазначені ризики не нівелюють і не зменшують настільки, щоб обирати більш м`який запобіжний захід. А тому, підстави для запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати щодо обвинуваченого.
Не погодившись із таким судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій вважає судове рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Вказує на те, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не було взято до уваги того, що жодних порушень виконання обов`язків в межах тривалості запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 не було. Водночас в ухвалі суду відсутній висновок обґрунтованості підозри, який би стверджувався дослідженими у судовому засіданні доказами, так як жодні докази судом не досліджувалися. Крім того судом першої інстанції проігноровано думку та доводи сторони захисту про скасування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та взагалі не зазначено наявність позиції, а також не надано оцінку доводам сторони захисту в ухвалі суду. Зазначає також про те, що на момент звернення до суду відсутній вирок, який набрав законної сили щодо цього обвинуваченого, що не дає ствердження винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, та не дає суду можливості давати оцінку ризикам, сприймаючи наведені докази і доводи прокурора як доведену істину злочинних дій. Вважає, що суд першої інстанції, обмежившись лише формальним розглядом клопотання, не дослідив допустимості жодного доказу та доводу, наведених у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, не розглянув та не надав оцінки обставинам підставності обрання та продовження запобіжного заходу. Посилаючись на наведене, захисник переконаний, що більш м`який запобіжний захід і, зокрема домашній арешт, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .
Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід для ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на більш мякий запобіжний захід.
В судове засідання прокурор не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав суду, а тому відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд проводиться за його відсутності.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу суду; дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд вважає, що наведені вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що у провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000203 про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, яким місцевий суд при розгляді клопотання дав належну правову оцінку.
Встановлено і те, що раніше судовими рішеннями ОСОБА_6 продовжувався строк обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Оскаржуваною ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28.01.2023 року.
Продовжуючи обвинуваченому в ході розгляду кримінального провадження винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою місцевий суд фактично врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не змінилися та не зменшилися.
Як встановлено судом підставами для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яка стверджується матеріалами провадження, а метою запобігання спробам ухилення від суду, та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого, зможе забезпечити будь-який більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені стороною обвинувачення у поданому клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.
Оцінюючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, вчинення якого інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь суспільної небезпечності цього злочину в конкретних умовах місця і часу.
З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_6 та тяжкості інкримінованого йому діяння, і те, що він обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, групою осіб, що підвищує суспільну небезпечність такого діяння, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі апеляційний суд приходить до переконання, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.
При цьому, усі доводи, які викладені в апеляційній скарзі сторони захисту та були наведені в ході розгляду провадження, жодним чином не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, або ж обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою в тому числі й домашнього арешту.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки дане судове рішення є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2022 року,якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 30 листопада 2022 року до 28 січня 2023 року включно, залишити без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді