Справа № 308/651/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості від 12.01.2023 року у кримінальному провадженні № 1-кп/308/49/23 (справа № 308/651/23), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000652 від 15 листопада 2022 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Гусєв, Калінінградської області (згідно з КОАТУУ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до КАТОТТГ), громадянина України, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наприкінці жовтня 2022 року, точну дату не встановлено, перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , під час перебування малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вище вказаною адресою, яка являється онукою його дружини, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є малолітньою, достовірно знаючи дату її народження, вирішив задовольнити свою статеву пристрасть шляхом збудження у вказаної малолітньої особи статевого інстинкту та вчинення розпусних дій сексуального характеру щодо неї. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями, користуючись відсутністю сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям та безпорадним, з огляду на вік, станом малолітньої, вчинив розпусні дії щодо неї, а саме поцілунки та непристойні доторкання власними руками до грудей та геніталій потерпілої, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток малолітньої, а також сприяючи формуванню у неї антиморальних поглядів. Після чого задовольнивши власну сексуальну пристрасть, ОСОБА_4 припинив свої дії.

Згідно висновку експерта № 376 від 07.12.2022 року, на основі даних судово-медичного обстеження на тілі та в ділянці зовнішніх статевих органів неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 яких-небудь тілесних ушкоджень чи їх наслідків не виявлено.

Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Угода про визнання винуватості від 12.01.2023 року була укладена між прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_9 , за обов`язкової участі захисника підозрюваного ОСОБА_10 , за ініціативою прокурора.

Прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості враховував такі обставини:

1) під час досудового розслідування підозрюваний активно сприяв розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань, а також щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення;

2) підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким злочином;

3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, процесуальному спрощенні розгляду провадження та заощадженні бюджетних коштів на витрати, пов`язаних з кримінальним провадженням.

Сторони дійшли згоди, що: за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, підозрюваному необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; на підставі ст. 75 КК України звільнити підозрюваного від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно погодився на призначення йому обумовленого сторонами угоди вищевказаного покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Санкція ч. 2 ст. 156 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Вказане кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_11 надала письмову згоду від 09.01.2023 року прокурору на укладення угоди про визнання винуватості від 12.01.2023 року.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом під час судового засідання у відповідності до ч. 4 ст. 474 КПК України було з`ясовано в обвинуваченого ОСОБА_4 , чи цілком він розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

На всі запитання ОСОБА_4 відповів «так».

Після роз`яснення ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України, судом встановлено, що ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 156 КК України за обставин викладених вище, відмовився давати покази, цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки невиконання ним угоди, передбачені ст. 476 КПК України і наслідки умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 389-1 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

У якості даних, які характеризують особу обвинуваченого суд приймає до уваги, що ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Гусєв, Калінінградської області, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким проживає фактично та характеризується нейтрально, громадянин України, на облік уу лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Захисник обвинуваченого також наполягав на її затвердженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився на призначення узгодженої міри покарання та наполягав на затвердженні угоди судом.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 12.01.2023 року і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання за ч. 2 ст. 156 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на певний строк, оскільки обвинувачений є пенсіонером за віком та не обіймає будь яких посад.

На підставі ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування остаточно призначеного покарання терміном на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України, слід також покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; спілкуватися з дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої вчинено домашнє насильство, виключно у присутності її законного представника ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця, де ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може постійно чи тимчасово проживати.

За ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.11.2022 року у справі № 308/15388/22 було застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 173 670 грн.

Заставодавець ОСОБА_13 внесла заставу у визначеному розмірі за квитанцією від 18.11.2022 року № 0.0..1 за обвинуваченого ОСОБА_4 .

Згідно положень ч. 1 ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як зазначено у ч. 11 ст. 182 ЦПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки стаття 182 КПК України не встановлює строку дії запобіжного заходу у вигляді застави, такий запобіжний захід є безстроковим, та того факту, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, вважає за можливе припинити дію запобіжного заходу у вигляді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 та повернути повністю заставодавцю ОСОБА_13 у розмірі 173 670,00 грн., внесену нею за квитанцією від 18.11.2022 року № 0.0..1 за обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки застава, не була звернена в дохід держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України. Арешт на майно не накладався.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов заявлено не було.

Керуючись ст. ст. 182, 203, 373, 374, 475, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 12.01.2023 року, укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_9 , за обов`язкової участі захисника підозрюваного ОСОБА_10 , - затвердити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на певний строк.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування остаточно призначеного покарання терміном на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; спілкуватися з дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої вчинено домашнє насильство, виключно у присутності її законного представника ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця, де ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може постійно чи тимчасово проживати.

Припинити дію запобіжного заходу у вигляді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути повністю заставодавцю ОСОБА_13 заставу у розмірі 173 670,00 грн. (Сто сімдесят три тисячі шістсот сімдесят гривень 00 копійок), внесену нею за квитанцією від 18.11.2022 року № 0.0..1 за обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речові докази:

-планшет марки «Samsung Tab A», який був визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 16.11.2022 року, - повернути власнику (законному володільцю) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити законному представнику потерпілої ОСОБА_11 , що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику, а також направити поштою законному представнику потерпілої.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1