Справа № 161/2519/22 Провадження №11-кп/802/261/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.309 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нововолинськ Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, не працює, не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбутого покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме, період з дня його затримання, тобто з 17 по 19 листопада 2021 року включно, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази: 1 поліетиленовий пакет з наявному в ньому порошкоподібною речовиною білого кольору, 29 пакетиків з наявною в середині порошкоподібною речовиною білого кольору невідомого походження - знищено; мобільний телефон марки "Соні Іксперія", чорного кольору - повернуто за належністю ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки Samsung M 21, сім-картку з абонентським номером НОМЕР_1 , сім-картку з абонентським номером НОМЕР_2 , прозорий силіконовий чохол - повернуто за належністю ОСОБА_10 .

Арешт на майно, який накладено ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02.12.2021 року, а саме на мобільний телефон марки "Соні Іксперія", чорного кольору, 1 поліетиленовий пакет з наявному в ньому порошкоподібною речовиною білого кольору, 29 пакетиків з наявною в середині порошкоподібною речовиною білого кольору невідомого походження - скасовано.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення двох судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп. та 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) грн. 92 коп., а всього на загальну суму 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн. 40 коп.

Так, ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 17 листопада 2021 року близько 13 год. 10 хв., умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, у великих розмірах, без мети її збуту.

Після чого, ОСОБА_7 17 листопада 2021 року близько 15 год., перебуваючи біля гаражного кооперативу "Стир", що на вул.Шевченка у м.Луцьку, забрав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, у великих розмірах, яку зберігаючи при собі, без мети збуту, переніс на ділянку місцевості, поблизу буд. 26 на вул.Шевченка у м.Луцьк, де продовжував незаконно зберігати при собі без мети збуту до моменту її вилучення працівниками поліції в ході його затримання за підозрою у вчинені злочину, тобто до 18 год. 26 хв. 17 листопада 2021 року.

Згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-21/9839-НЗПРАП від 18.11.2021 року, надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP становить 0,1508 г. і відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-21/10030-НЗПРАП від 07.12.2021 року, надані на дослідження подрібнені речовини білого кольору містять у своєму складі особливо психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP становить 5,0878 г. Загальна маса PVP становить 5,2386 г.

Таким чином, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленою особою, незаконно придбав та зберігав без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 5,2386 г., що відповідно до Таблиці № 2 "Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України за № 188 від 01.08.2000 року, є психотропною речовиною у великих розмірах.

За таких обставин, місцевий суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Не погодившись із таким вироком суду прокурор оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, оскільки вважає його необґрунтованим та незаконним через невідповідність висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок його м`якості.

Зазначає про те, що суд першої інстанції безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.2 ст.307 КК України на ч.2 ст.309 КК України, тобто вважав недоведеною мету збуту особливо небезпечних речовин. Такі висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки наявні у ньому докази вказують на необхідність кваліфікації дій ОСОБА_7 саме за ч.2 ст.307 КК України. Зокрема, зміст протоколу за результатами проведення НСРД від 12.01.2022 року та протокол дослідженні інформації від 27.01.2022 року з мобільного телефону, яким користування ОСОБА_7 вказують на ряд переписок, які з метою конспірації, велися в завуальованій формі та вказують на незаконне придбання останнім з метою збуту психотропних речовин у великих розмірах. При затриманні у нього було вилучено 30 поліетиленових пакетиків із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

Судом першої інстанції викладено суперечливі висновки щодо мети придбання та зберігання ОСОБА_7 психотропних речовин. Зокрема, у вироку зазначено, що він придбав психотропні речовини за грошову винагороду для передачі (збуту) своєму знайомому. Така обставина підтверджена під час допиту самим обвинуваченим та протоколом дослідження інформації від 27.01.2022 року. Однак, такі обставини суд не взяв до уваги.

Крім того, поза належною увагою суду залишилась кількість придбаної обвинуваченим психотропної речовини та спосіб її упакування - розфасування у 30 пакетиків, що також призвело до помилкових висновків щодо мети вчинення кримінального правопорушення. Загальна маса становить 5,2386 г, що є великим розміром.

Таким чином, судом правильно встановлено і не заперечується сторонами кримінального провадження, що ОСОБА_7 придбав та зберігав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, у великому розмірі. Водночас, сторона обвинувачення вважає, що дослідженим судом доказами також доводиться й наявність в діях обвинуваченого умислу та мети збуту психотропних речовин. Проте, вказане залишило поза увагою суду.

Прокурор вважає, що під час судового розгляду доведено придбання та зберігання психотропної речовини у великому розмірі з метою подальшого її зубу. Так, обвинувачений надав покази проте, що психотропні речовини придбав для власного вживання і при цьому такі дії зробив за день до його затримання. Однак, вказане свідчить що він придбав психотропні речовини у надто великому розмірі для вживання однією людиною. Крім того, обвинувачений показав, що не вживав щоденно та не є наркозалежним. Такі обставини залишились поза увагою суду та не відображено у вироку суду.

Також прокурор переконаний, що помилковим є висновок суду про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України з посиланням на те, що в органу досудового розслідування відсутня інформація щодо фактів збуту обвинуваченим психотропних речовин, а оперативні закупки не проводились, оскільки збут є однією з альтернативних форм об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_7 злочину, а зберігання, придбання психотропних речовин з метою збуту є самостійними формами, які самі по собі утворюють склад злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Також зазначає про те, що оскільки судом неправильно кваліфіковано дії обвинуваченого, то це фактично потягнуто невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, так як його засуджено за кримінальне правопорушення, яке передбачає менш суворе покарання, ніж те, яке передбачено за кримінальне правопорушення, яке ставилось у провину обвинуваченому органом досудового розслідування.

Посилаючись на вищевикладене, просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

Також прокурор посилаючись на положення ч.3 ст.404 КПК України просить повторно дослідити частину доказів, які на його думку були досліджені судом неповно і, яким надана невірна оцінка.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляцію в повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які вважали скаргу безпідставною та просили залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України ,судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із положеннями ст.94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

І з цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити як ті докази, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження органом досудового розслідування ОСОБА_7 було пред`явлене обвинувачення у вчиненні незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Однак суд першої інстанції дослідивши надані стороною обвинувачення докази, зробив висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України характеризується прямим умислом та метою збуту при виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні чи пересиланні особою психотропних речовин.

За ч.2 ст.307 КК України відповідальність настає лише тоді, коли відповідні протиправні дії вчинялися із спеціальною метою з метою збуту психотропних речовин.

У роз`ясненнях, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» №4 від 26.04.2002, вказано, що про умисел на збут психотропних речовин може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо.

При цьому, якщо висновок про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то у такому випадку повинні бути досліджені обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у володінні особи та її розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно і т.ін.), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку може мати місце умисел на збут.

На думку апеляційного суду, представлені стороною обвинувачення докази не містять жодних даних, які б в своїй сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили, що ОСОБА_7 мав на меті збут наркотичних речовин, оскільки лише загальна маса вилучених наркотичних засобів та наявна в телефоні обвинуваченого інформація, сама по собі не містить відомості про збут чи наміру для подальшого збуту обвинуваченим особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, так як ніякої доказової інформації щодо збуту правоохоронними органами не зафіксовано та стороною обвинувачення не представлено.

Так обвинувачений ОСОБА_7 категорично заперечив наявність в його діях мети саме на збут психотропної речовини. Так в суді першої інстанції пояснив, що дійсно 16 листопада 2021 року до нього зателефонував знайомий ОСОБА_11 з ОСОБА_12 і попросив дещо забрати та передати на Нововолинськ, за що йому заплатить 500 грн. На вказану пропозицію погодився. За координатами, які скинув ОСОБА_11 , віднайшов пачку з - під цигарок у якій був маленький згорток. Так як у нього не було коштів, а для придбання наркотичних засобів потрібно кошти, вирішив забрати собі те, що було у пачці з - під цигарок та обдурити ОСОБА_11 у такий спосіб. На наступний день, 17 листопада 2021 року, до нього знову звернувся ОСОБА_11 і попросив про аналогічну послугу. Він погодився, адже вирішив, що у такий спосіб можна отримати безкоштовно для себе наркотичні засоби, так як перший раз 16 листопада 2021 року, йому усе вдалося, то і другий раз він так само вчинить.

Вказані пояснення узгоджуються з перепискою між обвинуваченим та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_11 , яка міститься на телефонні першого. Відповідно до протоколу дослідження інформації від 27 січня 2022 року встановлено, що у мобільному телефоні марки "Соні Іксперія", чорного кольору, який належить обвинуваченому, наявний діалог із невстановленою особою, з якого вбачається що ОСОБА_7 , мав забрати наркотичні речовини та передати знайомому за винагороду.

Таким чином у додатку «Телеграм», в якій міститься вказана вище переписка, за своїм змістом не дає можливості ідентифікувати факти збуту чи домовленості про збут конкретних наркотичних засобів обвинуваченим, з участю якого оперативні закупки не проводились, відповідних домовленостей щодо збуту іншим особам не задокументовано, тобто встановити конкретну подію вчинення кримінального правопорушення, що має ознаки та підпадає під кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України..

Згідно протоколу затримання 17 листопада 2021 року у ОСОБА_7 виявлено та вилучено: мобільний телефон марки "Соні Іксперія", чорного кольору, 30 поліетиленових пакетиків з вмістом порошкоподібної речовини, котра містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

Висновками судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-21/9839-НЗПРАП від 18 листопада 2021 року та № СЕ-19/103-21/10030-НЗПРАП від 07 грудня 2021 року підтверджується, що вилучена у ОСОБА_7 речовина являє собою особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, що і не заперечувалася обвинуваченим.

Висновком судово-психіатричного експерта № 14 від 26 січня 2022 року у ОСОБА_7 не виявлено ознак наркоманії та ознак будь-якого психічного розладу.

На переконання прокурора саме особливо великий розмір вилученої психотропної речовини та те, що обвинувачений не є особою, яка вживає психотропні речовини, вказує на наявність в діях обвинуваченого мети збуту забороненої речовини.

Однак, обвинувачений ОСОБА_7 у своїх поясненнях вказує, що психотропні речовини вживав, проте не постійно, оскільки був спортсменом, вживання заборонених речовин пояснює бажанням розслабитися. Зазначенні пояснення узгоджуються з показами наданими свідком ОСОБА_13 .

Так свідок ОСОБА_13 підтвердив, що він разом ОСОБА_14 та з іншими хлопцями відпочивали та вживали спільно наркотичні засоби. Інколи обвинувачений позичав у нього кошти. Для вживання наркотичних засобів скидалися коштами, і за спільні кошти придбавали. ОСОБА_7 не пропонував і не давав йому наркотики.

Таким чином, сукупність досліджених місцевим судом доказів, їх аналіз та юридична оцінка дають обґрунтовані підстави дійти висновку про відсутність доказів мети збуту ОСОБА_7 особливо небезпечної психотропної речовини - PVP та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, що в свою чергу повністю спростовує доводи апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках на потерпілого.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості.

З огляду на наведене, в ході судового розгляду як судом першої так і апеляційної інстанції не надано фактичних даних щодо дій обвинуваченого, направлених на придбання та зберігання психотропних речовин саме для мети збуту. Зазначені дані не містяться і в матеріалах провадження.

Отже суд першої інстанції обґрунтовано перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України- вчинення умисних дій, які виразились в незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP в особливо великих розмірах.

На підставі наведеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що навіть за наявності тих обставин, що вилучений в обвинуваченого обсяг психотропної речовини є особливо великим, та обвинувачений фактично заперечив постійне вживання психотропної речовини, однак вони не можуть безсумнівно вказувати про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, оскільки обставини збуту чи намірів збуту цих речовин не підтверджені іншими доказами у кримінальному провадженні. З скриншотів листування обвинуваченого з одною людиною, за відсутності інших фактичних даних, неможливо достеменно встановити, що розмова велася саме про намір збуту психотропної речовини.

Водночас, на переконання апеляційного суду доводи прокурора про необхідність повторного дослідження певної частини доказів апеляційним судом не ґрунтується на законі.

Положеннями ст.404 КПК України чітко регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого суду в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, якщо суд першої інстанції дослідив їх неповністю або з порушеннями; апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджувалися місцевим судом, виключно в разі, якщо учасники судового провадження заявляли клопотання про дослідження таких доказів під час розгляду в суді першої інстанції або якщо про них стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Повнота дослідження судом апеляційної інстанції доказів щодо певного факту має бути забезпечена у випадках, коли під час апеляційного розгляду цей факт встановлюється в інший спосіб, ніж це було здійснено в суді першої інстанції.

Однак, на переконання колегії суддів апеляційного суду, заявляючи клопотання про повторне дослідження певної частини доказів встановлених під час судового розгляду, прокурором не вказано як ці вимоги кореспондуються з приписами ч.3 ст.404 КПК України, оскільки не було зазначено обґрунтованих доводів про порушення, допущені судом першої інстанції при їх дослідженні, та не зазначено в апеляційній скарзі обґрунтованих мотивів невірної оцінки місцевим судом наданих стороною обвинувачення доказів, або не врахування будь-яких доказів.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що всі доводи апеляційної скарги прокурора фактично зводяться до його незгоди з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів, які були досліджені судом та наведені у вироку.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції також дотримані.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин, яке, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про його особу, зокрема, його молодий вік, суб`єктивне ставлення до вчиненого, що свідчить про його каяття, інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра і за допомогою до них не звертався, відомості про вперше притягнення до кримінальної відповідальності, його виключно позитивні характеристики по місцю попереднього навчання та проживання, а також те, що він на даний час офіційно ніде не працює, хоча займається суспільно корисною працею, зокрема, працює різноробочим по найму, є одруженим та на його утриманні перебуває вагітна дружина, яка потребує на даний час догляду, наявність постійного місця проживання та місця реєстрації, інформацію про відсутність тяжких наслідків від вчиненого, оскільки кримінальне правопорушення припинено працівниками поліції.

Також враховано пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття, та відсутність таких, що його обтяжує.

Врахувавши усі обставини у кримінальному провадженні, в тому числі й ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор, суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст.309 КК України, зі звільнення від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, яке, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, що не можна визнати невиправдано м`яким, як про це зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

За таких обставин апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді