Справа № 177/1474/22
Провадження № 1-кп/177/59/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000228 від 13.10.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Христофорівка Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді заступника командира 2-ї механізованої роти з морально - психологічного забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старшого лейтенанта

за ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором та підозрюваним.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-ІХ, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії

воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 року.

07 березня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №68 старшого лейтенанта ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду офіцера 16-ї запасной роти .

21 квітня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду заступника командира 2-ї механізованої роти з морально-психологічного забезпечення механізованого батальйону.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і отримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

07 вересня 2022 року старший лейтенант ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, 07 вересня 2022 року приблизно о 08:00 годині старший лейтенант ОСОБА_4 був відсутнім при перевірці особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка проводилась за місцем постійної дислокації військової частини за адресою: АДРЕСА_3 , тобто самовільно залишив військову частину, командуванню про причини свого вибуття старший лейтенант ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки «07» грудня 2022 року, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, старший лейтенант ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону і заявив про себе, чим фактично злочинна діяльність старшого лейтенанта ОСОБА_4 , направлена на ухилення від несення обов`язків військової служби припинена представниками правоохоронних органів.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України , угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

За умовами ч.5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з даною угодою про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України.

Крім того, в даній угоді зазначено, що ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у скоєння кримінального правопорушення активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся у скоєному.

Беручи до уваги особу ОСОБА_4 , наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину, його поведінки як до, так і після вчинення злочинних дій, бажає в подальшому проходити військову службу та виконувати покладені на нього обов`язки, приймав безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації, тобто обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, сторони кримінального провадження, у відповідності до ст.ст. 50, 51, 52, 60 Кримінального кодексу України, дійшли висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме 6 (шести) місяців відбування військовослужбовцем арешту на гауптвахті.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

В судовому засіданні обвинувачений і прокурор, кожен окремо, підтвердили суду, що угода про визнання винуватості між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений цілком розуміють наслідки її затвердження, передбачені ч.2 ст.473 КПК України. Крім того, обвинувачений також повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, дії ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України за ознаками самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби)- кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні, узгоджена міра покарання відповідає санкції кримінального закону та загальним засадам призначення покарання, визначених у ст.65 КК України.

Судом не встановлено підстави для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст. 474 КПК України.

За умовами ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, зважаючи на ступень тяжкості вчиненого злочину, даних про особу ОСОБА_4 , наявності пом`якшуючих і відсутністю обтяжуючих обставин покарання, визнання своєї вини, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди укладеної між прокурором та ОСОБА_4 про визнання винуватості і призначення узгоджених сторонами виду і міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувались.

Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.373-374, 468, 469, 472-476 КПК України суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07.12.2022 між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228 від 13.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч. 5 ст. 407 КК України..

ОСОБА_4 визнати винуватим за ст. 407 ч.5 КК України та призначити йому узгоджену сторонами угоди міру покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді арешту на гауптвахті строком на 6 (шість) місяців.

Роз`яснити, ОСОБА_4 що умисне невиконання угоди про визнання винуватість є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: