Справа № 741/168/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/171/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за №0000462 від 26.08.2021, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 353 КК України,

ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 353 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вищевказаною ухвалою місцевого суду обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 04 лютого 2023 року включно, але не більше дня завершення судового провадження.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про призначення судової експертизи аудіозапису відмовлено.

Обвинуваченому ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме, до 04 лютого 2023 року включно, але не більше дня завершення судового провадження.

Мотивуючи своє рішення місцевий суд вказав, що встановлені судом обставини при обранні та продовженні міри запобіжного заходу не змінилися, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватим у вчиненні злочинів, зважаючи на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зникли,судове провадження не завершене, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної поведінки обвинувачених.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду, як незаконну та необґрунтовану, та змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Вважає, що вищевказана ухвала суду є недостатньо обґрунтованою, оскільки усі ризики на даний час зникли, що не враховано судом, а матеріали кримінального провадження фактично досліджені, тому відсутні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що клопотання про продовження запобіжного заходу йому не вручалося, місцевим судом ні йому, ні захиснику не було надано можливості висловити свої доводи. Крім того, вказує, що місцевим судом незаконно відмовлено у задоволенні його клопотання про призначення експертизи аудіо запису НСРД.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу місцевого суду та змінити запобіжний захід на більш м`який, оскільки вважає судове рішення необґрунтованим та незаконним.

Вказує, що ні йому, ні його захиснику не було вручене клопотання прокурора. Також місцевим судом не надана можливість висловити свою думку

з приводу поданого клопотання. Всі ризики, які зазначенні у клопотанні прокурора нічим не підтверджені та ґрунтуються на припущеннях. Більше того, рішення суду не містить жодного аналізу щодо обґрунтованості вказаних ризиків.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно зі ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Чернігівського районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження за № 0000462 від 26 серпня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 353 КК України, та ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 353 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та не відпали.

Отже, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинувачених, які суд оцінює у сукупності з іншими даними, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційних скарг обвинувачених про невручення прокурором їм клопотання про продовження строків тримання під вартою за три години, як це передбачено законом, чим було порушено їх права на захист, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки нормами КПК України не передбачено завчасне вручення клопотання про продовження строку запобіжного заходу на відміну від клопотання про обрання запобіжного заходу, адже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу перевіряється існування вже раніше встановлених ризиків, а тому сторона захисту має можливість спростувати їх наявність чи обґрунтувати зменшення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_9 про незаконну відмову у задоволенні його клопотання про призначення експертизи аудіо запису НСРД, колегією суддів не розглядаються, оскільки ухвали суду про призначення експертизи або відмову в цьому, винесені в судовому засіданні, апеляційному оскарженню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 щодо невиправданості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апелянтом в скарзі не наведено.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що запобіжний захід відносно ОСОБА_10 у виді тримання під вартою є не виправданим, а також про те, що жоден із передбачених ст. 177 КПК України ризиків не підтверджується об`єктивними, належними та допустимими доказами, а доводи сторони обвинувачення є тільки припущеннями, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою.

Також, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і те, що обвинувачений ОСОБА_10 має хвору матір похилого віку, яка потребує його допомоги та його соціальні зв`язки, адже вони не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підґрунтям для застосування та продовження саме такого запобіжного заходу ОСОБА_10 .

Враховуючи вище викладене, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційних скарг про те, що суд порушив вимоги закону та необґрунтовано продовжив відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим і передбачених законом підстав для задоволення їх апеляційних скарг та скасування ухвали суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2022 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4