Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/460/23
Провадження №: 1-кп/332/152/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001162 від 31.12.2022 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

встановив:

30.12.2022 приблизно о 18:00 годині ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України згідно з Указом Президента України введено воєнний стан, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , в якій мешкає потерпіла ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , скориставшись тим, що потерпіла пішла до іншої кімнати, таємно викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 9а 2|32 GВ» імей НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в чохлі червоного кольору, вартість якого, згідно з висновком експерта №301 від 19.01.2023 року складає 3932 гривні 22 копійки, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на суму 3932 гривні 22 копійки.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, розкаявся, пояснивши про обставини вчиненого згідно з обвинувальним актом, а саме, що 30 грудня 2022 року у вечірній час він перебував за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав мобільний телефон у знайомої ОСОБА_6 , який здав в ломбард. В подальшому він викупив зазначений мобільний телефон та надав працівникам поліції, які його вилучили. З висновками товарознавчої експертизи щодо вартості викраденого майна згоден. У вчиненому розкаявся, просив суд суворо не карати, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

В зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та обставин його вчинення відповідно до обвинувального акту, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії відповідають складу злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і правильно кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, у зв`язку із чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який в силу си.89 КК України не судимий, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, на обліку у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває, разом з цим з 2010 року неодноразово був оглянутий лікарем-наркологом, востаннє 08.02.2014, має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкідливими наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, що суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України.

Обставин, які згідно зі ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи позицію прокурора, який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого положення ст.ст.75.76 КК України, суд вважає доцільним призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі межах санкції відповідної частини статті 185 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Зазначене покарання суд вважає справедливим, таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України суд не вбачає.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався і підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів на користь держави у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349,366-371,373-376,395,532 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 9а 2|32 GВ» імей НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в чохлі червоного кольору, з сім-картою НОМЕР_3 , який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , - залишити в розпорядженні ОСОБА_7 ;

-специфікацію (прийняття предмету застави) № від 02.01.2023, долучену до матеріалів кримінального провадження за № 0001162 від 31.12.2022, - зберігати в матеріалах зазначеного кримінального провадження/

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1