Справа № 444/1780/22
Провадження № 1-кп/444/249/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000289, внесеного 08.07.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ромської національності, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з середньою освітою, не інваліда, непрацюючого, військовозобов"язаного, раніше судимого - востаннє 16.11.2021 року вироком Городоцького районного суду Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; згідно вироку Львівського апеляційного суду від 29.03.2022 року вирок Городоцького районного суду Львівської області від 16.11.2021 року в частині призначення покарання із звільненням від відбування покарання з ст. ст. 75, 76 КК України скасовано та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці; паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Ужгородським МС ГУ ДМС України в Закарпатській області 27.02.2016 року, ІПН НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 08 липня 2022 року близько 14 години, діючи мисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, зайшов у приміщення житлового будинку у АДРЕСА_2 , де повторно, в умовах воєнного стану викрав належні потерпілій ОСОБА_7 грошові кошти, в сумі 15000 грн., 1920 доларів США, 1050 Євро та 600 злотих, що згідно курсу НБУ становить 91204 гривні 50 копійок, що знаходились на ліжку під подушкою, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 106204 гривні 50 копійок.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження.

Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується доказами, які є в матеріалах справи.

Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченим, ні іншими учасниками.

Судом зясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумнівів у добровільності їх позиції, а також розяснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, після розяснення йому суті обвинувачення підтвердив вищевказані обставини у вчиненні кримінального правопорушення, свою вину визнав повністю і пояснив, що він дійсно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов у приміщення житлового будинку у АДРЕСА_2 , викрав належні потерпілій ОСОБА_7 грошові кошти в сумі зазначеній в обвинувальному акті, що знаходились на ліжку під подушкою, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Цивільний позов пред"явлений потерпілою визнає. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв"язку, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв"язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об"єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред"явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_3 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану.
Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченого у скоєнні предявленого йому кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_3 згідно із ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також бере до уваги особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, на обліку в лікарів психіатра не перебуває, раніше судимий.

Обставини, які помякшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого судом не встановлено та органом досудового слідства не вмінено.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід обрати в межах санкції статті за якою він судиться у виді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім цього, суд, враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються негативно, раніше судився, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, а також враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Беручи до уваги, що обвинувачений на шлях виправлення не став, інкриміноване йому кримінальне правопорушення в силу ст. 12 КК України відноситься за ч. 4 ст. 185 КК України до тяжкого злочину, тому суд вважає за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, як єдиний засіб перевиховання в умовах ізоляції від суспільства.
Зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують покарання, вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення після його засудження до позбавлення волі згідно вироку Львівського апеляційного суду від 29.03.2022 року на строк три роки три місяці, з урахуванням особи ОСОБА_3 , який є неодноразово судимим, що стверджується довідками про судимість (а.с.89-90 матеріалів кримінального провадження) суд приходить до висновку, що ті обставини, які пом"якшують покарання ОСОБА_3 не знижують ступені тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому підстав для застосування ст. 75 КК України, судом не вбачається.

Згідно Постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду щодо призначення покарань за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків від 20 липня 2018 року призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 16.11.2021 року ОСОБА_3 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно вироку Львівського апеляційного суду від 29.03.2022 року вирок Городоцького районного суду Львівської області від 16.11.2021 року в частині призначення покарання ОСОБА_3 із звільненням від відбування покарання на ст. ст. 75, 76 КК України скасовано та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці.

Даний вирок набрав законної сили.

Тобто, після винесення вироку, ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення, а саме, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Оскільки, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України після його засудження до позбавлення волі згідно вироку Львівського апеляційного суду від 29.03.2022 року до покарання у виді позбавлення волі строком три роки три місяці, яке він не відбув, а тому покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати за правилами ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, а саме слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а саме згідно вироку Львівського апеляційного суду від 29.03.2022 року та призначити остаточне покарання.

В даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 (який був підтриманий нею шляхом подання заяви на адресу суду в підтримку позову) заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди шкоди. Просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в її користь матеріальну шкоду в розмірі 20056 грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. (а.с.50-52).

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як встановив суд і описано вище, внаслідок вчиненого кримінального правопорушення діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди.

Зазначений розмір матеріальної шкоди підтверджується встановленими під час судового розгляду судом обставинами справи.

Суд вважає доведеним факт заподіяння протиправними діями ОСОБА_3 матеріальної шкоди потерпілій в розмірі вказаному у цивільному позові та суд погоджується з обґрунтованістю та доведеністю розміру такої шкоди.

Також потерпіла зазначає, що внаслідок вчиненого відносно неї кримінального правопорушення вона зазнала моральної шкоди, яка виражена у душевних стражданнях, у зв`язку з викраденням грошових коштів. Моральну шкоду оцінює в розмірі 10 000,00 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.п. 4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд, оцінюючи позовні вимоги потерпілої, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заподіяна потерпілій моральна шкода знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди заподіяної потерпілій ОСОБА_7 , суд враховує форму вини обвинуваченого, те що протиправна поведінка обвинуваченого завдала їй моральних страждань.

Також суд враховує і те, що обвинувачений визнав цивільний позов в повному обсязі.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що розмір заявлених вимог є адекватним, відповідає характеру шкоди спричиненої потерпілій, належним чином обґрунтований у позовній заяві, а також враховуючи визнання цивільним відповідачем повністю такої суми моральної шкоди, суд дійшов висновку, що цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, підлягає задоволенню в повному обсязі та з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 належить стягнути 10000,00 гривень заподіяної моральної шкоди та матеріальну шкоду в розмірі 20 056 (двадцять тисяч пятдесят шість) гривень 50 копійок.

В даному об"єднаному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у відповідності до ухвали слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 12.07.2022 року, який в подальшому продовжувався у відповідності до ухвал Жовківського районного суду Львівської області, а тому строк відбуття покарання у виді позбавлення волі за даним вироком необхідно рахувати з часу фактичного затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме з 12.07.2022 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України необхідно скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавленння волі на строк 5 (пять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного за вироком Львівського апеляційного суду від 29.03.2022 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років і 3 (три) місяці з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 12.07.2022 року, тобто з часу фактичного затримання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 12.07.2022 року.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 13.07.2022 року.

Речові докази, а саме:

1) автомобіль марки "ВАЗ-21011", реєстраційний номер " НОМЕР_3 ", який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_3 та зберігається на території ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області - повернути власнику ОСОБА_8 ;

2) грошові кошти, а саме: дев`ятнадцять купюр по 100 доларів США: DЕ34917214А; НВ50267684І; КВ34636405С; НВ58399742Р; КВ10815964Q; АВ98615402А; НН21624251А; КВ68159684К; КВ75351065Р; КВ26594116D; FВ21384833D; НВ28646502В; МК43636446А; IL06654886А; LB28765032N; LL30346640Е; LF22990750G; LF54778830D; LF54778828D, а також грошові купюри номіналами: 500 євро Х6; 100 євро S3; дві купюри по 50 євро: RA; S9; десять купюр по 20 євро: S1; RA; Х3; S3; UB; UB; У5; UD; U1; RA, які зберігаються у ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області - повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Цивільний позов ОСОБА_7 - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Ужгородським МС ГУ ДМС України в Закарпатській області 27.02.2016 року, ІПН НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_7 (зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду в розмірі 20 056 (двадцять тисяч пятдесят шість) гривень 50 копійок та моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Копію вироку після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст. 395 КПК України з врахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1