ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/9900/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/60/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.368 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000556 від 10.06.2016 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2022 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, працюючого на посаді начальника сектору моніторингу ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, який має спеціальне звання полковник поліції, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 3 статті 368 КК України та виправдано, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 368 КК України вчинено обвинуваченим.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 , обвинувачувався у тому, що обіймаючи відповідно до наказу ГУ НП в Харківській області №292 о/с від 30.03.2016 року посаду першого заступника начальника Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області, тобто будучи службовою особою, яка відповідно до пункту 2 примітки до статті 368 КК України відноситься до категорії посадовців, які займають відповідальне становище, являючись працівником правоохоронного органу, з метою отримання неправомірної вигоди для особистого збагачення та з корисливих мотивів, за попередньою змовою та у групі з інспектором Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 вимагали у ФОП ОСОБА_10 надавати їм щомісячну плату в обмін за бездіяльність та невтручання у підприємницьку діяльність з надання послуг дитячого атракціону - надувного батуту.

23.06.2016 о 19-17 год. ОСОБА_9 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 та з його відома, перебуваючи у салоні власного автомобіля «Lexus RX 350», д.н. НОМЕР_1 , знаходячись на кільцевій автотрасі міста Харкова біля Роганського житлового масиву, отримав від ОСОБА_11 , який діяв в інтересах ФОП ОСОБА_10 , раніше обумовлену неправомірну вигоду в сумі 8 000 гривень. У цей же день, ОСОБА_9 частину вказаної неправомірної вигоди в сумі 4 000 гривень передав ОСОБА_8 ..

У подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, 05.08.2016 близько 16- 20 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні гаражу № НОМЕР_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , одержав від ОСОБА_11 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі 15 000 гривень за безперешкодне надання ФОП ОСОБА_10 послуг дитячого атракціону. Частину з вказаних грошових коштів ОСОБА_9 повинен був передати ОСОБА_8 , однак з обставин, які не залежали від нього не зробив це, оскільки злочинна діяльність ОСОБА_9 та ОСОБА_8 була припинена працівниками правоохоронних органів.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2022 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 3 статті 368 КК України та виправдано, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

Не погодившись з таким вироком, прокурором подана апеляційна скарга, в якій апелянт просить: дослідити докази, зібрані у ході досудового розслідування, а саме: доручення прокурора ОСОБА_12 від 10.06.2016 за № 15/1-643/16; постанову прокурора ОСОБА_12 від 23.06.2016 про проведення контролю за вчиненням злочину - спеціального слідчого експерименту; протокол огляду, помітки, копіювання та вручення заздалегідь індетифікованих засобів - грошових купюр від 23.06.2016; доручення прокурора ОСОБА_12 від 04.08.2016 за № 15/1-643/16; постанову прокурора ОСОБА_12 від 03.08.2016 про проведення контролю за вчиненням злочину - спеціального слідчого експерименту; протокол огляду, помітки, копіювання та вручення заздалегідь індетифікованих засобів - грошових купюр від 05.08.2016; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 05.08.2016; клопотання про надання дозволу на проведення обшуку у помешканні ОСОБА_8 , ухвалу про його надання та протокол обшуку від 06.08.2016; протокол огляду речей та документів від 09.08.2016; протокол за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії негласне спостереження особи від 11.08.2016; протокол за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.08.2016; висновок судової експертизи звукозапису № 11490/9 від 26.09.2018; доручення та клопотання прокурора, які стали підставою для проведення НС(Р)Д; скасувати виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_8 та ухвалити новий обвинувальний вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохороних органах строком на 3 роки, з конфіскацією майна.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на свою незгоду з висновком суду щодо визнання недопустимими доказами результати проведння негласних слідчих розшукових дій, а саме протоколів складених за результатами НС(Р)Д, висновоку експерта від 26.09.2018, як похідного доказу. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, як під час досудового розслідування так і після його закінчення, проте що вживалися заходи, які були спрямовані на розсекречення матеріалів, що стали підставою для проведення НС(Р)Д, також не були відкриті всі вказані матеріали після закінчення досудового розслідування, не були надані стороні захисту додатки до протоколів НС(Р)Д, а саме карта пам`яті micro CD 8,0 № 9627/ГВ «К», карта пам`яті micro CD 8,0 № 9628/ГВ «К», карта пам`яті micro CD 8,0 № 9629/ГВ «К», два оптичних диски (із реєстровим номером №9615/ГВ «К», №9619/ГВ «К»).

Прокурор вказує, що процесуальні документи, а саме ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення НС(Р)Д можуть бути надані і під час судового розгляду справи у суді першої інстанції. Не відкриття таких процесуальних документів до моменту передачі кримінального провадження до суду, не може стати безумовною підставою для визнання всіх результатів НС(Р)Д недопустимим доказами.

Крім цього, сторона захисту не заявляла клопотання про необхідність відкриття ухвал суду, клопотань та доручень, що стали підставою для проведення НС(Р)Д. Карти пам`яті та оптичні диски, що є додатками до протоколів НС(Р)Д, після повернення їх з експертної установи, клопотання та дручення прокурора, після їх розсекречення, були відкритті стороні захисту, відповідні протоколи суду надавались, коли зазначені докази долучались в суді. Апелянт вважає, що порушень вимог пункту 11 статті 290 КПК України зі сторони обвинувачення не було.

На думку прокурора, суд мав змогу надати оцінку правомірності проведених НС(Р)Д, на підставі клопотань та доручень прокурора, оскільки ухвали суду були знищенні і заходи, що вживались стороною обвинувачення для їх розсекречення та подальшого відкриття стороні захисту і надання суду в якості доказу не дали результатів, з об`єктивних причин.

Крім того, апелянт посилається на те, що визнання судом недопустимими доказами, а саме протоколу огляду, помітки, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр, оскільки поняті ставили свої підписи в протоколі та додатку без розшифрування підпису, за виключенням аркушу додатку до протоколу на якому міститься фото купюри вилученої у квартирі ОСОБА_8 не впливають на допустимість доказів, оскільки законодавством не врегульовано питання підписів понятих в процесуальних документах (чи повинні розшифровуватися підписи чи ні). Поміж з цим, у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 від свого підпису, не відмовлявся.

Суд визнав недопустимими доказами протокол огляду від 09.08.2016 в якому оглянуто листування в месенджері «вайбер» між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 де зафіксовано пересилання фото з місцем де планувалось розміщення батуту, та повідмлення «на Грицевця біля Кулінічей», що підтверджує перемовини де розміщувати батут, за який в подальшому вимагали неправомірну вигоду, оскільки ОСОБА_8 не відповів на повідомлення.

На думку прокурора, суд допустив порушення принципу змагальності сторін, оскільки судом було визнано докази сторони обвинувачення недопустимим у зв`язку з їх не відкриттям стороні захисту, але прийнято до уваги надані докази стороною захисту, які були долучені під час судового засідання та не відкриті протилежній стороні, а були оголошені у судовому засіданні та долученні до матеріалів справи.

Прокурор вважає, що судом не були виконанні вимоги статті 370 КПК України, у зв`язку з чим виправдувальний вирок було ухвалено на підставі данних, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували щодо задоволення поданої апеляційної скарги, дослідивши докази, які зазначила прокурор в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає, зважаючи на наступне.

Виходячи з вимог статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах поданої прокурором апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, об`єктивно дослідив обставини кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення та докази сторін, в тому числі і сторони обвинувачення.

На підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні, відомостей суд у чіткій відповідності до вимог пункту 1 частини 3 статті 374, пункту 3 частини 1 статті 373 КПК України обґрунтовано було виправдано ОСОБА_8 за частиною 3 статті 368 КК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

У відповідності до статті 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

В силу частини 3 статті 62 Конституції України, положень статті 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Також, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини.

Так, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до змісту статті 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 січня 2005 року у справі «Капо проти Бельгії» зауважив, що у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом, кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально - процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин. Кожний склад злочину обов`язково складається з наступних елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу злочину, що виключає кримінальну відповідальність особи.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000556 від 10.06.2016, органом досудового розслідування ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, тобто: в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

В судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 винними себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в об`ємі пред`явленого обвинувачення не визнав та пояснив, що знав ОСОБА_9 протягом часу з 2015 року, стосунки були виключно робочі, як керівник та працівник, безпосередньо з ним не працював, оскільки ОСОБА_9 був дільничним, а це не входило до його обов`язків. Він не мав права ініціювати службових розслідувань щодо нього. Здійснював кураторство над черговою частиною, кадровою службою, інформаційними технологіями. З ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , з приводу розміщення дитячого атракціону, отримання коштів, не спілкувався, ніяких бесід з ними про отримання грошових коштів, корупційну тематику не проводив. Взагалі, прізвище ОСОБА_11 , ОСОБА_14 почув вперше в ході проведення слідчих дій. Коштів від ОСОБА_9 , як неправомірної вигоди, не отримував.

Одночасно з цим пояснив, що під час проведення обшуку у нього в квартирі, ним було добровільно надано свій гаманець, в якому перебували грошові кошти, в тому числі купюра номіналом 200 гривень. Не виключав можливість отримання купюри, номіналом в 200 гривень, як від ОСОБА_9 , оскільки придбав у нього 30.07.2016 року, в присутності ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , три паки води, так і міг отримати 200 гривень, як решту в супермаркеті, про що свідчить наданий ним відеозапис з камер спостереження з супермаркету. Про те, що купюра з такими номерами та серією, нібито, була надана в загальній кількості грошових коштів у вигляді неправомірної вигоди ОСОБА_9 , він дізнався вже після проведення обшуку. Але при цьому, звертав увагу суду на те, що номер купюри в 200 гривень під час проведення обшуку не оголошувався, дана купюра не містила помітки, а також аркуш протоколу опису грошових коштів, що будуть виступати неправомірною вигодою, що містить фотокопію саме купюри з відповідними номерами, відрізняється від інших аркушів, що містять інші купюри, в тому числі, за порядком вчинення підпису понятих. Зазначав, що на його думку мала місце провокація, було допущено порушення процесуального закону під час проведення обшуку в його квартирі, підтримував доводи захисника в частині визнання доказів недопустимими. Наполягав на тому, що відповідного кримінального правопорушення він не вчиняв та стороною обвинувачення викладено припущення, яке не підтверджується належними та допустимими доказами. Просив його виправдати.

Аналогічні пояснення ОСОБА_8 були надані суду апеляційної інстанції, які не були спростовані прокурором під час апеляційного розгляду.

Свідок ОСОБА_11 в судовому заіданні суду першої інстанції пояснив, що до нього звернувся за допомогою ОСОБА_17 , з яким він був знайомий три роки. Знав, що ОСОБА_10 є ФОП, займався дитячими атракціонами, страждав на онкологію, проходив хіміотерапію, тому він погодився йому допомогти, на роботу до нього не оформлювався, він видав йому нотаріальну довіреність. ОСОБА_10 шукав місце під розміщення батуту, але не казав де саме має намір отримати місце. Він сам йому запропонував прохідне місце біля фонтану, там завжди багато дітей. Поспілкувався з працівниками на площі біля церкви, які працюють на розміщених батутах, дитячих машинках, вони йому повідомили, що всім займається дільничний ОСОБА_9 та надали його телефон. Раніше ОСОБА_9 не знав. Зателефонувавши ОСОБА_9 повідомив, що має намір встановити атракціон, той призначив зустріч. На зустрічі ОСОБА_9 повідомив, що розміщення атракціону коштує 5000 гривень та запевнив, що саме він обслуговує цей об`єкт та все, що стосується підприємницької діяльності, його поставило керівництво за цим стежити, та у разі несплати коштів працювати не буде можливості, що всі так працюють. Поспілкувавшись з ОСОБА_10 , змушений був погодитись. ОСОБА_9 казав, що заходив до кабінету ОСОБА_8 , який нібито повідомив, що всі документи, у головного. Потім розмір суми збільшився до 8000 гривень, як вказав ОСОБА_9 : 4 000 керівництву, 2 000 у виконком, а 1 000 собі. З цим вони не погодились та вирішили звернутись до поліції.

10.06.2016 року в 11 годині він приїхав на своїй машині до прокуратури по вулиці Богдана Хмельницького, зайшов до чергового, спитав як подати заяву, зачекавши хвилин 7-8 потім до нього вийшов працівник прокуратури. В кабінеті на 2 поверсі спочатку очікував хвилин 5, а потім до нього прийшов прокурор ОСОБА_12 та забрав його у свій кабінет на 3 чи 4 поверсі. Був у нього в кабінеті хвилин 40, все розповів, чи складався протокол не пам`ятає, після цього приблизно о 12.30 годині вийшов з прокуратури, сів до машини та поїхав додому. Потім отримував гроші в СБУ, кошти вручили в присутності понятих. Зустрічався з ОСОБА_9 біля заправки «БРСМ», на окружній дорозі, адресу точно не знає. Він пересів до ОСОБА_9 в автомобіль, передав йому гроші, той їх перерахував, поклав до планшету та повідомив, що кошти за розміщення батуту та за те, щоб їх ніхто не чіпав. ОСОБА_9 роз`яснював, якщо прийде податкова поліція, він все буде вирішувати. Зустріч тривала хвилин 10, після цього він сів до свого автомобіля та поїхав до СБУ. Під час зустрічі все фіксувалось на камеру, яка була вмонтована в сорочку, камери встановили в СБУ, там же одразу й включили. На зустріч він їхав сам, його лише супроводжували. Як пояснили, що всі ці дії для здійснення фіксації.

Потім він неодноразово зустрічався з ОСОБА_9 , наприкінці червня, початку липня, вони дивились де будуть розташовувати ще один батут. Саме ОСОБА_9 телефонував, називав місце зустрічі, показував місце де може бути розташований батут, фотографував, відсилав, нібито, керівництву та потім, телефонував ввечері та повідомляв, що нібито, керівництво погодило. Окрім ОСОБА_9 , більше ні з ким не зустрічався. Коли вирішували питання про перший батут, ОСОБА_9 повідомляв йому, що він нібито,заходив до заступника, та нібито, він казав йому, що якщо будуть нормально працювати, надасть нам дозвіл, за що кожен місяць 27-28 числа потрібно буде сплачувати. Також, ОСОБА_9 передав йому документ з правом встановити батут, але на інше прізвище, щоб не було проблем.

Вдругий раз кошти передав ОСОБА_9 у сумі 15 000 гривень. Зустрічались на Плитковій біля заправки «ОККО», приблизно о 15.00 годині. Так само, ОСОБА_9 повідомив куди під`їхати, пересів до нього в автомобіль, розмовляли про батути, він йому повідомив, що буде вирішувати с заступником питання, щоб їх не чіпали. Поїхали до гаражного кооперативу, де ОСОБА_9 дав йому ключі від гаражу, він сам зайшов до гаражу та поклав на стіл гроші в сумі 15 000 гривень (по 200 гривень). ОСОБА_9 з машини не виходив, потім, сів в машину до ОСОБА_9 та поїхали, він висадив його на перехресті Роганської та Плиткової. Це були кошти за 2 батута та за місяць ще за 1 батут. Прокурора бачив разів 3, а працівників СБУ два рази, після написання заяви, спочатку приїжджав до них видавали гроші, чіпляли відеокамеру, потім після зустрічі з ОСОБА_9 повертався, апаратуру знімали.

Скільки доходу отримувалось від роботи батуту не знає, там працювала дівчина. Всього на Роганському масиві встановили 3 батути. Також повідомив суду, що раніше був засуджений за статтями 190, 186 КК України, відбував покарання в місцях позбавлення волі, звертався до Орджонікідзевського РВ, коли його побили, на дружину складали адміністративний протокол в Орджонікідзеському РВ за незаконну підприємницьку діяльність. Обвинуваченого ОСОБА_8 бачив вперше в судовому засіданні, ніякого тиску на нього не вчинялось. ОСОБА_10 не казав йому чи бував Орджонікідзевському РВ та не повідомляв чи розміщував раніше атракціони. Знає лише, що у ОСОБА_18 в парку «Горького» є дитячі машинки.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що наразі є головою адміністрації Індустріального району, взагалі працювала на різних посадах в виконкомі з 1983 року. Знає ОСОБА_8 , як заступника начальника поліції, але стосунки суто робочі, перетинаються на спільних нарадах. ОСОБА_10 , ОСОБА_20 не знає, але їй відомо, що ОСОБА_10 це приватний підприємець, особисто їй не відомо чи здійснював діяльність на території району. Пам`ятає, що колись був директором парку « Зелений гай », знає що підприємець, але чим займається не відомо. Це не компетенція адміністрації вирішувати питання про розміщення об`єкту, особа звертається до Харківської міської ради з питання розміщення та після проведення відповідного погодження приймається рішення. Питання про розміщення на території району об`єкту, це питання ХМР або Управління споживчого ринку. До Індустріальної адміністрації працівники поліції не звертались, не просили сприяти в розміщенні батуту, чи з приводу невтручання в діяльність підприємця. Сама Адміністрація цього питання не вирішує. За рішенням ВК працівники адміністрації, комунальних підприємства мають право складати протоколи за статтями 50, 152 КУпАП за порушення правил благоустрою.

Свідок ОСОБА_21 , в судовому засіданні суду першрої інстанції пояснив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 особисто він не знає. Йому відомо, що ОСОБА_10 , це так званий, проблемний клієнт, що веде підприємницьку діяльність на території району. Проблемність полягає в тому, що на нього подавались скарги. Складали за статтею 152 КУпАП протокол за порушення Правил благоустрою. Про обставини встановлення атракціону батут нічого не відомо, також, він не володіє інформацією чи надходили звернення з приводу атракціону. Пояснював, що він є заступником голови з питань ЖКГ, а тому необізнаний з приводу переліку документів, що необхідно подавати для встановлення атракціону батуту. Стосунків поза службою з обвинуваченим не має. Будь-яких прохань, звернень до нього з боку обвинуваченого, чи інших представників відділу поліції з приводу діяльності ОСОБА_10 , не надходило.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що з ОСОБА_11 не знайомий. З ОСОБА_10 знайомий, він був директором парку Маяковського у 2010 році. Знає, що раніше ОСОБА_10 співпрацював із співробітниками БЕП для надання неправомірної вигоди, але це було раніше, хабар давав у виконкомі. Безпосередньо до нього ані ОСОБА_10 , ані ОСОБА_11 не звертались. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 нічого йому не пропонували, з метою не втручання в діяльність підприємця ОСОБА_10 .. Також йому відомо, що у ОСОБА_10 був атракціон з електромашинками на проспекті Індустріальному, оскільки він звертався з приводу крадіжок, навіть в листопаді 2017 року було звернення. В серпні 2016 року, йому стало відомо від представників прокуратури та СБУ, що ОСОБА_9 нібито отримує гроші від ОСОБА_10 .. Також, йому повідомили, що гроші давали нібито за розміщення атракціону батут, більш подробиць він не знає. Зазначав, що наразі поліція не має права будь-яким чином перевіряти, впливати на право розміщення такого атракціону, діє Постанова КМУ на введення мораторію на проведення перевірок. ОСОБА_9 знає з 2012 року, працювали ще у Фрунзенському ВП, перейшов на посаду о/у БЕП, а з 2016 року працював дільничним інспектором. Зустрічався із всіма дільничними інспекторами на нарадах, але поза роботою не спілкувався. Про місце розташування атракціону батут йому не відомо, як дільничний, ОСОБА_9 обслуговував територію вулиць Мохначанської, Шарикової, Східний мікрорайон, там приватний сектор, та сторону Роганської, Миру. З ОСОБА_8 працював з 2015 року, дружніх відносин не підтримували, спілкувались кожного дня по роботі, він заступник начальника відділу. Про установку атракціону батут в 2016 році, ані з ОСОБА_8 , ані з ОСОБА_9 , ані з ОСОБА_10 , не спілкувались, питанням установки атракціону вони не займаються та таке питання не контролюють і не здійснюють їх облік. За наявності порушень громадського порядку, відсутності свідоцтва на зайняття підприємницькою діяльністю, дозволу на здійснення відповідного виду діяльності, протоколи складає Патрульна поліція. У разі відсутності підстав, складають висновок для списання тією посадовою особою, якій це доручено. У нього проводився обшук в квартирі, вилучали речі, але все повернули. У райвідділу, під час обшуку, він не був присутні й, претензій до працівників поліції не має. Має лише оди номер засобу зв`язку, який є незмінним вже тривалий час. Наполягав на тому, що нічого 06.08.16 не передавав.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що з 2006 року він є приватним підприємцем, з 2007 року займається прокатом атракціонів. Має свідоцтво про реєстрацію, перебуває на єдиному податку, раніше було ще потрібно дозвіл отримати в адміністрації, наразі такого обов`язку немає. З літа 2015 року знайомий із ОСОБА_23 , стосунки дружні, він приводив дитину покатати на атракціонах, також, просив ОСОБА_24 коли перебував в лікарні проконтролювати діяльність працівників на ХТЗ, а також нові об`єкти. Він періодично приїжджав, дивився, нічого йому не платив за дану послугу. Видавав на його ім`я довіреність, але лише для того, щоб той мав можливість контролювати точки та робітників. В червні 2016 року йому зателефонував ОСОБА_25 та повідомив, що потрібно розмістити батут, а ОСОБА_26 посприяє тому, щоб не було втручання, за що потрібно заплатити йому 8000 гривень. Він одразу повідомив, що проти такого, не погоджувався, бо не розумів за що платити. Він відмовився платити, а ОСОБА_25 наполягав, тому він повідомив його щоб вирішував це питання на власний розсуд, зазначав йому, що всі дозвільні документи у нього є. Потім ОСОБА_27 надавав свої документи, паспорт на атракціон, щоб були на точці розташування, показував місце, де раніше ставив атракціон. Завдання ОСОБА_28 було організаційне питання. Раніше жодних питань із поліцією в підприємницькій діяльності не виникало. Питання виникло виключно з ОСОБА_29 .. Після установки атракціону, помічники привезли та встановили батут в районі супермаркету Класс. Через деякий час приїжджали працівники поліції та повідомили, що є претензії, на що ОСОБА_25 повідомив, що у нього є документи на іншу особу, а саме на ПП ОСОБА_30 . Більше подібних випадків не було. Документів у нього, ОСОБА_25 не просив. Також, ОСОБА_25 повідомив, що він зустрічався із ОСОБА_31 , який просив 8000 гривень за одну точку, та повідомляв, що за 7000 може запропонувати ще одну та пообіцяв, що не буде проблем. Повідомляв, що буде зустрічатись із ОСОБА_31 та віддавати гроші. Хто конкретно працював на встановленому атракціоні не знає, оскільки цим питанням займався саме ОСОБА_32 .. Про те, що він має намір звертатись до поліції, з питання передачі коштів ОСОБА_33 , він його повідомляв, на що він сказав щоб вирішував все на власний розсуд, але його погляду не поділяв та був категорично проти. Також повідомив, що особисто з ОСОБА_31 не знайомий. Вирізуб ОСОБА_34 передавав йому якійсь документ з адміністрації на ім`я іншого підприємця, хоча за законом такого листа не потрібно, все одно залишив його у себе. В листі зазначено, що адміністрація нібито не заперечує. Пояснив, що дійсно має дуже багато знайомих в правоохоронних органах, в різних службах. В прокуратуру його викликав слідчий, він їздив сам. Також повідомляв, що з ОСОБА_22 знайомий, познайомились коли почав працювати директором парку «Зелений Гай», стосунки виключно були робочі, звертався до нього за допомогою про виділення патрулів в парку, жодного тиску він на нього не здійснював. Нікому з Орджонікідзевського райвідділу він не платив. Про те, що ОСОБА_35 так працює, нікому не повідомляв. Був знайомий із матір`ю ОСОБА_36 , яка за доручення ОСОБА_37 , надавала допомогу в оформленні документів. ОСОБА_38 не знає. Також повідомив, що встановлений атракціон батуту працював до кінця сезону, потім вони його прибрали.

Свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він є підприємцем, працює з 1997 року, у нього швацьке виробництво, по АДРЕСА_3 . За час його роботи, поліцейські його не перевіряли, була перевірка з ОСОБА_40 разом з податковою. Обвинуваченого не знає, бачить вперше в залі судового засідання. Працівник СБУ зателефонував йому на мобільний телефон, запросив на бесіду, раніше з ним знайомий не був, він повідомив, що нібито його номер телефону був в телефонах затриманих. В ході бесіди розпитував, чи знає він ОСОБА_8 , він повідомляв так само як і зараз, не знає і не знав. Також, запитував чи приїжджав до нього чоловік на чорному Лексусі, він йому повідомляв, що дійсно такий чоловік двічі приїжджав, в перший раз познайомитись, було дивно, але він представився як працівник Орджонікідзевського відділу поліції, темноволосий, плотний, середнього віку. Вдруге він приїжджав з проханням оплатити якісь рахунки, але він відмовився, він подякував та поїхав. Взагалі ці події були більше року до виклику на допит. Мета допиту йому була незрозуміла, він стверджував, що ОСОБА_8 він не знає, це прізвище йому незнайоме. Він веде журнал перевірок, прізвища перевіряючих він фіксує, чоловіка не ОСОБА_41 не записував, оскільки він його не перевіряв. Після допиту в СБУ, його викликали до прокуратури, для допиту. Стверджував, що до нього приїжджав саме чоловік на чорному Лексусі, він об`їжджав багатьох підприємців, з питання фінансової допомоги, але саме він відмовився. Його допитував не прокурор ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_42 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він є студентом, місцевим мешканцем, повертався від дівчини, яка мешкала на ОСОБА_43 . Приблизно о 07.00 ранку їхав на «Жуки», мав намір доїхати до центра на метро. Біля зупинки «Московський проспект» до нього підійшов чоловік, повідомив, що він є співробітником СБУ, прізвище не пам`ятав, та запросив його прийняти участь у якості понятого під час проведення обшуку по проспекту Московському в багатоповерхівці. Це було вранці, конкретну дату та час не пам`ятає, пройшло багато часу. Він не одразу погодився, але стало цікаво, його умовляли, та він погодився. Сів до співробітників СБУ в автомобіль та проїхали недалеко до двору, сиділи в автомобілі. Був ще один понятий на ім`я ОСОБА_44 , побачив його вже із оперативними співробітниками, їх було чи 3 чи 4, проводилась відеозйомка, коли піднялись до квартири та подзвонили, двері відчинили, було оголошено ухвалу суду, пройшли до квартири. Був присутній під час обшуку обвинувачений, його дружина, син. Перед початком обшуку роз`яснювали права, обвинувачений спочатку спілкувався із співробітниками поліції в коридорі, добровільно видав речі: телефон, гроші, ключі. Телефонів було три, грошей небагато, гривні номіналом 50, 200, 100, та дрібні долари, були ще документи, напевно паспорт. Потім пересувались по кімнатах. Після проведення обшуку зачитувався протокол, підписував його, речі які були вилучені зазначались у протоколі. Раніше приймав 1 раз участь у проведенні обшуку, як понятий по податковій справі, знайомих в СБУ немає.

Свідок ОСОБА_45 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що обвинуваченого не знає та не бачила, будь-якого впливу він на неї не чинив. Вона, відповідно до своїх обов`язків здійснювала патрулювання району. Наприкінці липня 2016 року надійшов виклик про нібито порушення спокою, встановлений атракціон батут по АДРЕСА_4 між будинками на відстані до 5 метрів до пішохідної доріжки, він дуже гучний, а на прохання власники не реагують. Біля батуту була жінка, вона документів на батут не надавала, казала, що лише дивиться за батутом, власник не приїхав, особу жінки встановити не стало можливим, батут вони спустили. За результатами реагування на виклик, що надійшов по «102» склали матеріали та передали їх до чергової частини райвідділу. Опитували заявника та свідків, прізвища не пам`ятає. Оскільки не було встановлено особу жінки та не дочекались власника, протокол за статтею 152 КУпАП за незаконну установку батуту не складали, які саме документи повинна була надати жінка пояснити не змогла. Ніхто до них із проханням не складати протокол, не звертався.

Свідок ОСОБА_46 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що точної дати не пам`ятає, але було тепло, повертався з клубу, йшов по Московському проспекту. Його зустріли працівники СБУ, пояснили ситуацію та запросили бути понятим під час проведення обшуку, він погодився, на той момент був безробітним, а раніше працював слідчим та прокурором прокуратури м.Лозова, звільнився за власним бажанням. Обшук проводився в 300 домах по Московському проспекту. Під час обшуку були присутні він, ще один понятий, 3-4 працівника СБУ. Перед початком обшуку почали проводити відео зйомку, роз`яснили їх права, зачитали ухвалу, вручили копію, в квартирі були присутні обвинувачений, його дружина та дитина. На пропозицію видати цінні речі, обвинувачений погодився та видав гроші, потім почали проводити обшук. Після проведення обшуку запросили прочитати протоколи та підписати його. У обвинуваченого було вилучено грошові кошти в гривні та доларах, жінка обвинуваченого також видала гроші, точну кількість не пам`ятає, купюри також. Потім вилучене було внесено в протокол та опечатано. Інших грошей, окрім вилучених та записаних в протоколі не було. Чи фіксувались на відео саме купюри, не пам`ятав. Гроші опечатувались скоріше за все наприкінці обшуку, їх переписували, де вони знаходились з початку обшуку до його завершення, не пам`ятав, але все фіксувалось на відеозапис. По роду своєї діяльності перетинався з працівниками СБУ, є знайомі, але будь-якої винагороди чи блага ніхто не пропонував.

Свідок ОСОБА_47 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що один раз був у якості понятого, був сніг. Його запросили бути понятим, запрошували працівники поліції, їх було багато, це було в 12-13 годин дня, взимку. На землі, у дворі біля лазні, поряд з вулицею П`ятирічки, 35, лежала людина, у нього доставали гроші з кишень, хто це був не знає, нібито працівник поліції, який взяв хабар, скільки грошей було не пам`ятає. Більше участі у слідчих діях не приймав. В 2016 році працював вантажником на ринку ХТЗ. ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_48 не знає. Був там 20-30 хвилин та пішов.

Свідок ОСОБА_49 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що вона була присутня під час слідчих дій, це було ще холодно, перед Новим роком, але снігу ще не було. Приблизно об 11.00 годині, затримували якогось працівника поліції по вулиці Біблика, поряд із сауною. З нею був ОСОБА_47 , їх зупинили та запросили побути понятими при вилученні грошей, вони погодились. Запам`ятала прізвище ОСОБА_50 , це особа у якої вилучались гроші, він лежав на землі, але в залі судового засідання його немає. Підписувала папери, чи їздила потім в прокуратуру не пам`ятає, їздили на Раднаркомовську на машині з чоловіком, піднімались самі на 6 поверх, там гроші передруковували, це було 3000 гривень, які були по 200 гривень, їх помічали. В кабінеті було ще 2 чоловіка. Після помітки коштів пройшов тиждень, це була осінь чи весна. ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_48 не знає. До кримінальної відповідальності притягалась за частиною 3 статті 185 КК України.

Свідок ОСОБА_51 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що приблизно два роки назад, влітку 2016 року, приймав участь у проведенні слідчої дії, помітки грошових коштів. Він перебував в районі ХАТОБу із знайомим ОСОБА_52 , їх запросили працівники СБУ, погодився, оскільки було цікаво. Прийшли до СБУ, був там вперше, виписували пропуск. В кабінеті, окрім нього та його знайомого, було ще трое працівників СБУ, їм пояснили, що потрібно задокументувати грошові кошти. Після встановлення їх особи, роз`яснення прав, проводилось копіювання, переписування та звіряння грошових купюр, номінал він не пам`ятає десь приблизно 7-8 тисяч гривень, було багато листів з купюрами, копії яких були ним та другим понятим підписані, потім їх вивели з Управління. Більше понятим ніколи не був, із працівниками СБУ не знайомий, і з ОСОБА_52 зараз не спілкуються. Як допитували в прокуратурі не пам`ятає, не пам`ятає в якій черговості підписував аркуші відкопійованих грошових коштів. Чому є різниця в порядку здійснення підпису на 1 аркуші, пояснити не зміг.

Свідок ОСОБА_53 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що знає ОСОБА_8 , працювали в райвідділку, але будь-яких стосунків не має, лише по роботі. Обслуговувала вулицю Грицевця, в тому числі будинок 37. З 2008 року працює в Орджонікідзвському райвідділ. В червні ОСОБА_8 був заступником начальника, напрямок діяльності їй не відомо. Перевірку звернення за незаконне розташування батута проводила. Виїжджали, але на місце не було ані гірки, ані батуту, намагались зателефонувати заявнику, але не додзвонились. Оглядала в судовому засіданні матеріали перевірки, які були передані патрульною поліцією. Остаточний документ за результатами перевірки передавала начальнику дільничних, він його підписував та ще підписує начальник поліції. Відомості в матеріалі викладені вірно. Будь-хто на прийняття рішення не впливав, матеріали передаються старшому дільничному, а він вже передає начальнику дільничних. Старший отримує матеріали, а потім передає на розгляд. Не пам`ятала, чому саме не було опитано заявника, але вони завжди намагаються поспілкуватись із заявником. ОСОБА_9 особисто не знає, в дружніх стосунках не перебувала, з приводу цього матеріалу ніхто не телефонував, нічого не просив, рішення про списання висновком, нею було прийнято одноособово. Строки прийняття такого рішення не пам`ятала, але наполягала на тому, що виходила особисто на місце та не встановила об`єктів.

Отже з вищенаведених показань свідків не вбачається, що саме ОСОБА_8 одержав неправомірну вигоду будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище за невчинення в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Допитані в судовому засіданні свідки, були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань та стороною обвинувачення не надано будь-яких об`єктивних доказів, що вони мають особисту зацікавленість щодо розгляду цього кримінального провадження.

Таких відомостей не надано прокурором і під час апеляційного розгляду.

Крім цього судом апеляційної інстанції, за клопотанням прокурора, під час апеляційного розгляду в судовому засіданні досліджено письмові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- доручення прокурора ОСОБА_12 від 10.06.2016 за №15/1-643/16, про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку статті 36 КПК України, на ім`я заступника начальника Управління начальника ГВ БКОЗ УСБУ в Харківській області ОСОБА_54 , про доручення підлеглим працівникам виконати слідчі (розшукові) дії, встановлення повних анкетних даних ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , та інших осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, витребувати інформацію, що характеризує особу ОСОБА_9 та ОСОБА_22 , з місця роботи, з місця мешкання, встановити наявність рухомого та нерухомого майна, встановити їх номера телефонів, місце їх фактичного мешкання, яким транспортом користуються, виконати інші необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на розкриття даного злочину;

- постанову прокурора ОСОБА_12 від 23.06.2016 про проведення контролю за вчиненням злочину - спеціального слідчого експерименту, проведення спеціального слідчого експерименту доручено о/у 1 сектору 2 відділу ГВ «К» Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_55 , у ході проведення спеціального слідчого експерименту не застосовувати спеціальні імітаційні засоби та доручено о/у здійснити огляд, помітку та вручення ОСОБА_11 заздалегідь ідентифікованих засобів, грошових купюр 8000 гривень;

- протокол огляду, помітки, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр від 23.06.2016, що був складений у присутності понятих ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , протокол містить перелік 40 купюр номіналом по 200 гривень, серед яких також є купюра номіналом 200 грив ш ЕЧ 1600336. Загальна сума грошових коштів 8000 гривень. До протоколу додано ксерокопії купюр, загалом на 10 аркушах, по 4 купюри на кожному аркуші, містять підписи ОСОБА_11 , понятих та о/у;

- доручення прокурора ОСОБА_12 від 04.08.2016 за №15/1-643/16, про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку статті 36 КПК України, на ім`я заступника начальника Управління начальника ГВ БКОЗ УСБУ в Харківській області ОСОБА_58 про доручення о/у 1 сектору 2 відділу ГВ «К» Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_55 здійснити контроль за вчиненням злочину - спеціального слідчого експерименту з використанням заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів - грошових купюр, починаючи з 03.08.2016 строком не більше 60 днів, використати під час контролю за вчиненням злочину заздалегідь ідентифіковані /помічені) засоби - грошові кошти шляхом їх огляду та вручення ОСОБА_11 ;

- постанову прокурора ОСОБА_12 від 03.08.2016 про проведення спеціального слідчого експерименту стосовно інспектора ОСОБА_9 , з метою перевірки спрямованості намірів останнього, спостереження за його поведінкою та встановлення інших осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, проведення доручено о/у 1 сектору 2 відділу ГВ «К» Упрагниня СБ України в Харківській області ОСОБА_55 , у ході проведення спеціального слідчого експерименту не застосовувати спеціальні імітаційні засоби та доручено о/у здійснити огляд, помітку та вручення ОСОБА_59 заздалегідь ідентифікованих засобів, грошових купюр в сумі 15 000 гривень;

- протокол огляду, помітки, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр від 05.08.2016, що був складений у присутності понятих ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , протокол містить перелік 75 кутом номіналом по 200 гривень. Загальна сума грошових коштів 15 000 гривень протокол містить підписи на аркуші, де перелічуються номери купюр в наступному порядку: ліворуч ОСОБА_60 , по центру ОСОБА_61 та праворуч ОСОБА_11 .. До протоколу додано ксерокопії купюр, загалом па 25 аркушах, по 3 купюри на кожному аркуші, містять підписи понятих та ОСОБА_62 , в тому ж порядку, як і на протоколі. Також, в протоколі зазначено, що кожна купюра була помічена спеціальним люмінесцентним засобом «Светлячок-М», після нанесення аерозолю на купюри, під час насвічування на купюри лампою, що має ультрафіолетове випромінювання, купюри випромінюють яскраво-зелене світло;

- протокол про результати контролю за вчиненням злочину, складений з 20.10 до 20.30 години 05.08.2016, о/у ОСОБА_63 , на виконання відповідного доручення прокурора, відповідно до якого, ОСОБА_11 05.08.2016 о 0.20 годині сідає в автомобіль ОСОБА_9 , в ході розмови ОСОБА_9 неодноразово наголошує, що буде покривати господарську діяльність ОСОБА_64 .. Близько 16.08 години ОСОБА_9 на автомобілі заїжджає на гаражний кооператив по АДРЕСА_2 , де дає ключі та каже ОСОБА_11 відкрити гараж № НОМЕР_2 та покласти туди грошові кошти, заздалегідь ідентифіковані купюри в сумі 15 000 гривень, 75 купюр по 200 гривень, 8000 гривень за місяць роботи одного батуту та 7 000 гривень за місяць роботи додаткового батуту. В ході розмови ОСОБА_9 зазначає, що отримані кошти підуть йому та начальнику відділу поліції, а також Індустріальній районній адміністрації. Близько 16.20 години ОСОБА_11 виходить з автомобіляю Повідомляє, що передав грошові кошти ОСОБА_9 , в сумі 15 000 гривень, за що останній пообіцяв не втручатись в господарську діяльність ОСОБА_11 . Після цього, ОСОБА_9 близько 16.42 години знову повертається до гаражного кооперативу, забирає грошові кошти та домовляється про зустріч з чоловіком на ім`я ОСОБА_65 , зустрічається з ним, проводить обмін грошових коштів. Чоловік на ім`я ОСОБА_65 віддає їх до ломбарду «Діамант плюс»

- клопотання про надання дозволу на проведення обшуку від 03.08.2016 за місцем мешкання ОСОБА_8 ;

- ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03.08.2016 про надання дозволу на проведення обшуку квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності, з метою відшукання і вилучення грошових коштів, отриманих від ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , чорнових записів, документів, носіїв інформації та засобі зв`язку, що мають значення для проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні. Виконання ухвали доручено слідчому ОСОБА_66 , прокурору ОСОБА_12 ;

- протоколу обшуку від 06.08.2016, відповідно до якого особа, яка проводить обшук - Старший о/у СВ БКоЗ УСБУ в Харківській області майор поліції ОСОБА_67 за дорученням прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області радника юстиції ОСОБА_12 № 15/1-643-16 від 05.08.16. Обшук проводився в період часу з 08.10 години до 11.02 години 06.08.2016 за участю ст.о/у в ОВС ГВ БКоЗ УСБУ в Харківській області ОСОБА_68 , о/у ОВС ГВ БКоЗ УСБУ в Харківській області ОСОБА_69 , в присутності понятих ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , проводилась відео зйомка, в ході проведення обшуку було виявлено та вилучено грошові кошти: 2$ США В231955230А, 2 грн КЖ1679505, 1 грн УР 2287396, 2 грн ЄД 8745216, 5 грн СА 4200757, 5 грн - РЕ4178887, 5 грн ПЕ6159344, 10 грн ПП6705154, 10 грн ПБ 6976952, 20 грн ЗС7813627, 200 грн ЕЧ 1600336, 20 грн МК 0520469, загальною сумою 280 гривень та 2$ США, що належить ОСОБА_8 , грошові кошти 200 грн СА3620910, 5 грн РЕ1874379, 5 грн НА8776071, 500 грн ВЗ1013198, 500 грн ВГ8980788, 200 грн ЕЮ9700956, 200 грн АА7216561, загальною сумою 1430 грн, що належить ОСОБА_72 , грошові кошти 10 ЄВРО ТА, 50 ЄВРО Х5, 50$ США МL06257601А, 2$ США В17096327А, 2$ США І 0614445А, 2$ США, D 16058270 А, 1$ США D 81100137 С, 1$ США D 69286933 D, 1$ США В 22288979 F, 1$ США F 83603453 А, 1$ США К 77334120 В, 1$ США Н 39672906 F, 1$ США В 37377721 J, 100 грн УВ 3064041, 50 грн ТВ 1101515, 10 грн НА 4541114, 10 грн НЛ 3798468, 5 грн МГ 4322549, 5 грн СЕ 8586151, 2 грн РА 19501350, 1 грн ГВ 3531654, 1 грн НЖ 5063307, 1 грн МВ 12060489, 1 грн ПЖ 2025094, 1 грн НИ 2500763, 50 грн СЗ 7974006, 20 грн СВ 9186464, загальною сумою 60 ЄВРО, 63 $ США, 257 гривень, що належать ОСОБА_73 , мобільний телефон Nokia 6700 - 1 IMEI НОМЕР_3 , сім карта оператора «Київстар» « НОМЕР_4 ». Виявлені в ході обшуку, грошові кошти та мобільний телефон опечатано, вилучено та відправлено на зберігання до прокуратури Харківської області. До протоколу додано 3 диски з відеозаписами слідчої дії;

- протокол огляду речей та документів від 09.08.2016, відповідно до якого предметом огляду був мобільний телефон, що належить ОСОБА_9 , було виявлено в мессенджері «Viber» листування з ОСОБА_22 , ОСОБА_8 , з роздруківкою листування;

- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії негласне спостереження особи, стосовно ОСОБА_8 від 11.08.2016, на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_74 №5125т від 08.07.2016, відповідно до якого вбачається, що 05.08.2016 року ОСОБА_8 в період часу 07.00 години до 23.00 години, з місця проживання поїхав на роботу, по ходу руху зупинявся в районі м.Індустіральна, де висадив жінку, їздив до університету внутрішніх справ, о 16.04. приїхав на своєму автомобілі на парковку супермаркету «Класс» по вулиці Грицевця, 29, в м.Харкові, зустрівся з ОСОБА_9 , протягом 10 хвилин перебували в автомобілі ОСОБА_9 , потім вийшов та поїхав, заїжджав до Роганського м`ясокомбінату, потім повернувся додому. В 18.45 їздив до метро Індустріальна зустрів жінку, о 19.10 повернувся додому. Зазначено, що в період часу з 17.36. до 17.48. у дворі ОСОБА_8 було зафіксовано автомобіль ОСОБА_9 , який потім поїхав в бік вулиці Зубарєва.

- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_8 від 11.08.2016, на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_74 №5128 від 08.07.2016, із посиланням на фіксування дії носієм звукозапису оптичний диск DVD-R №9619/ГВ «К», відповідно до якого 25.07.2016 року, зафіксовано розмову між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про те, що приїхала поліція, потрібно щось вирішувати, доповісти, повпливати, але ОСОБА_8 відповідає що вони самі по собі, про папірець, який вже віддав іншому, пропонує звернутись офіційно для отримання. ОСОБА_9 просить надати папір знайомої, щоб скористатись, ОСОБА_8 відповідає «заходи забирай». 01.08.2016 розмовляє з ОСОБА_22 , про те, що нібито Лялін поставив якийсь об`єкт, конкретно інші люди від нього, далеко, ближче до «М`яса», у кущах, нікому не заважає;

- висновок судової експертизи відео -, звукозапису №11490/219991- 22049 від 26.09.2018, відповідно до якого на адресу експерта було направлено копію постанови слідчого від 17.11.2016 та три картки пам`яті (реєстр №№9627/ГВ «К», 9628/ГВ «К», 9629/ГВ «К», два оптичних диска (із реєстровим №9615/ГВ «К», 9619/ГВ «К», оптичний лист із зразками усного мовлення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .. Зазначений висновок експертизи був відкритий стороні захисту та обвинуваченому лише 03.02.2021. За даними листа експертної установи на звернення сторони обвинувачення у висновку міститься технічна помилка в номері диску, що був предметом дослідження, замість №9615/ГВ «К»,повинно бути зазначено №9619/ГВ «К», а саме на аркуші 10 висновку, фонограми №№41-51 наявні саме на диску №9619/ГВ «К»;

- доручення від 15.04.2016 про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку статті 36 КПК України, відповідно до ухвал апеляційного суду Харківської області від 15.07.2016 №5396, 5397, доручення від 08.07.2016 про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку статті 36 КПК України, відповідно до ухвал апеляційного суду Харківської області від 15.07.2016 №5125т, 5126т, 5127т, 5128т, доручення від 10.06.2016 про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку статті 36 КПК України, відповідно до ухвал апеляційного суду Харківської області 10.06.2016 року №4352т, 4353т, 4354т, 4355т, 4356т, 4347т та клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової дії) зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 10.06.2016, від 08.07.2016 та від 15.07.2016 стосовно ОСОБА_9 , клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю особи від 10.06.2016 стосовно ОСОБА_9 , клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової дії) спостереження за особою від 10.06.2016 стосовно ОСОБА_9 , клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової дії) зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 08.07.2016 стосовно ОСОБА_8 , клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової дії) аудіо-, відео контролю особи від 08.07.2016 стосовно ОСОБА_8 , клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової дії) спостереження за особою від 08.07.2016 стосовно ОСОБА_8 , клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю особи від 10.06.2016 стосовно ОСОБА_22 , клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової дії) зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 10.06.2016 стосовно ОСОБА_22 , клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової дії) спостереження за особою від 10.06.2016 року стосовно ОСОБА_22 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недопустимості доказів, а саме протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, протоколу обшуку у квартирі ОСОБА_8 з додатками, речових доказів , вилучених під час обшуку, висновків експертиз як похідних, протоколу огляду грошових коштів від 23.06.2016.

Як вбачається з протоколу обшуку, проведеного 06.08.2016 в квартирі ОСОБА_8 , згідно ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.08.2016 надано дозвіл на проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Виконання ухвали доручено слідчому та прокурору. Відповідну слідчу дію було проведено о/у ОСОБА_75 та зазначено, що він діє відповідно до доручення прокурора від №15/1-643-16 від 05.08.16, яке не долучено до протоколу та не міститься в матеріалах кримінального провадження. Не надано таке доручення як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 236 КПК України ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Як вбачається з протоколу обшуку від 06.08.2016 під час проведення обшуку в квартирі ОСОБА_8 на виконання ухвали слідчого судді, ні слідчий ні прокурор присутні не були і відповідну процесуальну дію не проводили. Обшук проведений оперуповноваженими ГВ БКоЗ УСБУ в Харківській області, в присутності двох понятих та власника квартири.

Попри загальну норму про те, що оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, органів Державного бюро розслідувань, органів Бюро економічної безпеки України, органів Державної прикордонної служби України, органів, установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, дізнавача, прокурора, а підрозділ детективів, оперативно-технічний підрозділ та підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України - за письмовим дорученням детектива або прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (частина 1 статті 41 КПК України), частина 1 статті 236 КПК України закріпила норму, що ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором, винятків для оперативних підрозділів не передбачено. В жодній іншій статті КПК України, яка стосується порядку проведення слідчих (розшукових) дій, аналогічної норми немає

Отже, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 40, статті 235, статті 236 КПК України виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи покладається особисто на слідчого чи прокурора і не може бути доручене відповідним оперативним підрозділам, такаж позиція викладена в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06.12.2021 у справі №663/820/15-к, що є обов`язковою для суду.

Враховуючи практику ЄСПЛ щодо «плодів отруєного дерева», якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти SO- 52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Таким чином, судом першої інстанції вірно вказано про те, що вилучені грошові кошти, в тому числі грошова купюра в 200 гривень ЕЧ 1600336, під час проведення обшуку, речовий доказ у провадженні, має похідний характер, та враховуючи недопустимість доказу - протоколу обшуку, теж є недопустимим доказом.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що результати проведених негласних слідчих (розшукових) дій є недопустимими доказами, виходячи з наступного.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується та не суперечить правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 640/6847/15-к (провадження 13-43кс19) згідно якої, якщо сторона обвинувачення під час досудового розслідування своєчасно вжила всі необхідні та залежні від неї заходи, спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, однак такі документи не були розсекречені з причин, що не залежали від волі і процесуальної поведінки прокурора, то суд не може автоматично визнавати протоколи НСРД недопустимими доказами з мотивів невідкриття процесуальних документів, якими санкціоноване їх проведення.

Згідно цього ж правового висновку, якщо сторона обвинувачення не вжила необхідних та своєчасних заходів, що спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД і яких немає в її розпорядженні, то в такому випадку має місце порушення норм статті 290 КПК України.

Згідно з частиною 2 статті 36 КПК України, прокурор має повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування.

Що стосується процесуальних документів, які мають гриф секретності, то за змістом статей 85, 92, 290 КПК України прокурор - процесуальний керівник зобов`язаний під час досудового розслідування заздалегідь ініціювати процедуру їх розсекречення одночасно с результатами НСРД і забезпечити відкриття цих документів на етапі закінчення досудового розслідування.

Крім того, системне тлумачення статті 290 КПК України свідчить, що у чатині 11 статті йдеться про ситуації, коли матеріали було отримано стороною після завершення виконання вимог цієї кримінально-процесуальної норми та закінчення досудового розслідування.

Відповідно до частини 1 статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Обов`язковим елементом порядку отримання доказів в результаті НСРД є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення. Сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді. Інакше від самого початку судового розгляду сторона захисту перебуватиме зі стороною обвинувачення в нерівних умовах.

Документи, які стали правовою підставою проведення НСРД (зокрема, не розсекречені на момент звернення до суду з обвинувальним актом), не можуть вважатися додатковими матеріалами до результатів проведених негласних слідчих (розшукових) дій, отриманими до або під час судового розгляду, оскільки є їх частиною.

Ці процесуальні рішення виступають правовою підставою проведення НСРД, з огляду на їх функціональне призначення щодо підтвердження допустимості доказової інформації, отриманої за результатами проведення таких дій, і повинні перевірятися та враховуватися судом під час оцінки доказів. Враховуючи, що НСРД проводяться під час досудового розслідування за ініціативою сторони обвинувачення, ця сторона має їх у своєму розпорядженні, зокрема прокурор - процесуальний керівник цього розслідування.

Встановлено, що лише 08.07.2021, в порядку статті 290 КПК України, в ході судового розгляду стороні захисту було відкрито додаткові матеріали, та надано суду у якості доказів: доручення про проведення слідчих розшукових дій; клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої дії (розшукової) дії: аудіо -, відео контролю особи; клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії: спостереження за особою.

При цьому, в ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Харківської області, на підставі яких надавались дозволи на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та відповідних копій матеріалів, що стали підставою для надання таких дозволів, надано не було.

Згідно з правовим висновком, який висловив Верховний Суд України у постанові від 16 березня 2017 року № 5-364кс16, невідкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку статті 290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як доказ.

Зазначений правовий висновок підтвердила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року № 13-37кс18, при цьому вказавши, що для доведення допустимості результатів негласних слідчих (розшукових) дій мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою для їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки за змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.

За наявності відповідного клопотання, процесуальні документи, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій (ухвали, постанови, клопотання) і яких не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому статті 290 КПК України, оскільки їх тоді не було в розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не було розсекречено на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні, але суд не має допустити відомості, що містяться в цих матеріалах кримінального провадження, як докази.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в порушення вимог статті 290 КПК України стороною обвинувачення не надано доказів, що ними під час досудового розслідування, після закінчення досудового розслідування вживались всі необхідні та достатні заходи, спрямовані на розсекречення матеріалів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД.

Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

При цьому, суд першої інстанції правильно врахував, що при подачі відповідного доказу, а саме: протоколів за результатами НСРД, не було надано картка пам`яті micro CD 8,0 №9627/ГВ «К»; картка пам`яті micro CD 8,0 №9628/ГВ «К»; картка пам`яті micro CD 8,0 №9629/ГВ «К»; оптичний диск DVD-R №9619/ГВ «К»; оптичний диск DVD- Р. №9615/ГВ «К», не зважаючи на те, що зазначені носії є додатками до вказаних вище протоколів.

На момент відкриття матеріалів стороні захисту, в порядку статті 290 КПК України та направлення обвинувального акту до суду, відповідні носії в матеріалах провадження були відсутні, оскільки, постановою слідчого про призначення експертизи від 17.11.2016 були направленні для проведення дослідження в експертну установу.

Відповідний висновок експерта від 26.09.2018, на момент складання обвинувального акту та відкриття матеріалів в порядку статті 290 КПК України не існував і був наданий прокурором стороні захисту лише на стадії доповнень до судового розгляду у 2021 році, разом із відповідними додатками (носіями).

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставини у кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки стороною обвинувачення не надано доказів, що ними під час досудового розслідування, після закінчення досудового розслідування вживались всі необхідні та достатні заходи, спрямовані на розсекречення матеріалів, які стали підставою для проведення НСРД, не були відкриті всі вказані матеріали після закінчення досудового розслідування, не були надані стороні захисту і додатки до вказаних протоколів, відповідні носії, тому всі докази, які є результатом проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме протоколи складені за результатами НСРД, висновок експерта від 26.09.2018 року, як похідний, є недопустимими доказами.

При цьому, матеріали провадження не містять даних, а в апеляційній скарзі прокурора не міститься посилань на те, які саме та коли були вжиті необхідні і своєчасні заходи, що спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Євдокімов проти України» від 22.04.2021 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що під час ухвалення цього рішення національні органи влади не посилалися на суспільний інтерес для невідкриття стороні захисту тексту відповідної постанови. Також відсутні дані, що суди, які розглядали справу заявника, мали доступ до тексту постанови. До того ж, заявник не був проінформований про причини обмеження його прав. І хоча та постанова суду не містила жодних доказів проти заявника, вона стосувалася допустимості ключового доказу проти нього - матеріалів негласного спостереження за ним. З огляду на зазначене, Європейський суд дійшов висновку, що порядок, якого дотримувалися суди під час ухвалення відповідного рішення, не відповідав вимогам змагальності судового процесу та рівності сторін і не передбачав належні гарантії захисту інтересів обвинуваченого. Таким чином, Європейський суд констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з невідкриттям стороні захисту тексту постанови суду, якою було санкціоновано здійснення негласного спостереження за заявником.

Отже доводи прокурора про те, що невідкриті стороні захисту ухвали слідчих суддів апеляційного суду, які стали процесуальною підставою проведення НСРД, та достатність огляду стороною захисту та судом клопотання прокурора про надання дозволу на проведення таких негласних слідчих(розшукових) дій, доручення прокурора та слідчого про проведення негласних слідчих (розшукових), є достатнім для надання судом оцінки правомірності таких дій, на переконання колегії суддів, є безпідставними та суб`єктивними, оскільки, з урахуванням правових висновків Верховного Суду та практики Європейського суду з прав людини, документи, які стали правовою підставою проведення НСРД (зокрема, не розсекречені на момент звернення до суду з обвинувальним актом або під час судового розгляду), не можуть вважатися додатковими матеріалами до результатів проведених негласних слідчих (розшукових) дій, отриманими до або під час судового розгляду, так як є їх частиною. Ці процесуальні рішення виступають правовою підставою проведення НСРД, з огляду на їх функціональне призначення щодо підтвердження допустимості доказової інформації, отриманої за результатами проведення таких дій, і повинні перевірятися та враховуватися судом під час оцінки доказів.

Під час апеляційного розгляду прокурор також не спростовувала висновки суду першої інстанції про недопустимість вищенаведених доказів з підстав невідкриття їх стороні захисту як під час досудового розгляду, так і в суді першої інстанції, враховуючи, що судовий розгляд відбувався досить тривалий час.

Тобто, стороною обвинувачення на протязі тривалого часу, та на час апеляційного розгляду, не надано відомостей про вжиття необхідних і своєчасних заходів, що були спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недопустимості доказів, які отримані внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати виправдувальний вирок у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, але в своїх апеляційних доводах апелянт фактично не наводить випадків відповідних порушень, передбачених нормами статті 412 КПК України.

Решта апеляційних доводів прокурора стосуються лише незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо правильності та повноти оцінки доказів, наданих стороною обвинувачення.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор просила скасувати оскаржуваний виправдувальний вирок, але не зазначила які саме істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені частиною 2 статті 412 КПК України, допущені судом першої інстанції. В своїх доводах прокурор лише вказувала про свою незгоду з оцінкою судом першої інстанції доказів сторони обвинувачення, які викладені в оскаржуваному судовому рішенні, та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною 2 статті 6 Конвенції по захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до статті 46 Конвенції та статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Як вбачається з положень частини 3 статті 373 КПК України обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів приходить висновку, що стороною обвинувачення не спростовані висновки суду першої інстанції щодо недопустимості вищезазначених доказів, а також про те, що ані показами допитаних в судовому засіданні свідків, ані іншими наданими суду стороною обвинувачення доказами, які є допустимими та належними, не доведено, що ОСОБА_8 вчинив відповідне кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 368 КК України.

Доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення, зроблені судом першої інстанції, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваного виправдувального вироку прокурором не доведено, що порушення, допущенні під час проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, можуть бути усунуті судом, а наявні в матеріалах провадження докази поза розумним сумнівом підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд апеляційної інстанції, вважає, що судом першої інстанції у вироку повно викладено формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_8 , підстави його виправдання, із зазначенням мотивів, з яких суд не взяв до уваги докази, надані стороною обвинувачення.

Суд апеляційної інстанції не вбачає правових і фактичних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, з урахуванням наявних в матеріалах кримінального провадження доказів та наданих прокурором доводів щодо підстав скасування вироку та визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, оскільки оскаржуване рішення відповідає вимогам вмотивованості та обґрунтованості, передбаченими статтею 370 КПК України.

Крім того, за наслідками проведення апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень КПК України, які обумовлюють скасування вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.02.2022 стосовно ОСОБА_8 .

Керуючись статтями 405, 407 КПК України, частиною 1 пунктом 1 статті 418, статті 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: