ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/301/23 Справа № 698/115/22 Категорія: застосування заходів медичного характеру Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 01.02.2023 про застосування до

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Новоархангельск, Кіровоградської області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, з освітою неповною середньою, не одруженого, раніше несудимого

примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за вчинення в стані неосудності суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно рішення суду, ОСОБА_8 11.11.2017 року близько 15 години 00 хвилин за попередньою змовою з особою матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, перебуваючи території поля, яке розташоване між селами Петраківка та Пальчик, Катеринопільського району, Черкаської області, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, від`єднував качани кукурудзи від їх рослин, та поміщав останні до мішків білого кольору для подальшого вивезення їх за межі вказаного поля. Таким чином викрав 7 мішків із вмістом качанів кукурудзи, загальною вагою 160 кг. вартістю за 1 кг. - 2,55 грн., на загальну суму 408 грн..

Він же, 13.11.2017 року близько 16 години 20 хвилин за попередньою змовою з особою матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, перебуваючи території поля, яке розташоване між селами Петраківка та Пальчик, Катеринопільського району, Черкаської області, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, від`єднував качани кукурудзи від їх рослин, та поміщав останні до мішків білого кольору для подальшого ви вивезення їх за межі вказаного поля. Таким чином ОСОБА_9 та ОСОБА_10 намагалися викрасти качани кукурудзи, загальною вагою 96,600 кг. вартістю за 1 кг. - 2,55 грн., на загальну суму 246,33 грн.. За обставин, які не залежали від волі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , останні не змогли довести свій злочинний умисел до завершення, оскільки були затримані потерпілим ОСОБА_11 ..

З висновку судово-психіатричної експертизи від 23.06.2021 року № 237 вбачається, що ОСОБА_8 на періоди часу, до яких відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час, виявляв і виявляє на теперішній час ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді легкої розумової відсталості в ступені глибокої дебільності (на межі з імбецильністю, IQ=50 ), що позбавляло його здатності на вказані періоди часу та позбавляє його здатності на теперішній час усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення для справи та давати про них показання у судовому засіданні. З огляду на наведене ОСОБА_8 виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим щодо нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. (а.с.12-16)

Згідно ухвали суду від 03.02.2022 року матеріали за обвинуваченням ОСОБА_8 було виділено з матеріалів кримінальної справи № 698/389/17 для продовження судового розгляду згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

Ухвалою місцевого суду визнано, що ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечні діяння, які мають ознаки злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України в стані неосудності в якому останній продовжує перебувати до цього часу. Застосовано до ОСОБА_12 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду прокурор порушує питання про зміну ухвали через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону.

Предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив - є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише до осудної особи. Крім того, в порушення кримінального КПК України та судової практики, при викладі фактичних обставин провадження, які суд вважає встановленими, місцевий суд вказав на умисел, корисливий мотив, мету, що характеризують вчинене ОСОБА_12 діяння.

Катеринопільським районним судом Черкаської області в ухвалі про застосування примусових заходів медичного характеру вказано, що ОСОБА_12 вчинив саме злочини умисно, з корисливіх мотивів, з метою особистого збагачення та вказано про повторність, і кваліфікував їх в тому числі за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора яка підтримала апеляційну скаргу, доводи захисника, який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Ці вимоги закону судом дотримані не в повному обсязі.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, яке містить об`єктивні ознаки злочину, передбаченого ст.185 КК України, а також вид застосованих примусових заходів медичного характеру в апеляційній скарзі не оспорюються і судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно ч.2 ст.513 КПК, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального провадження, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 94, ст. 95 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Зокрема, статтею 505 КПК України передбачено, що обов?язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються й інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи, на що місцевий суд уваги не звернув.

Отже, з урахуванням того, що стан неосудності пов`язаний із відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, із ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридичну оцінку суспільно небезпечного діяння в такому випадку слід надавати виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Проте наведених законодавчих приписів у цьому кримінальному провадженні не було враховано.

Всупереч викладеному місцевий суд, визнав доведеним вчинення ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ст.185 КК України, зазначивши при цьому про наявність умислу, попередню змову, корисливий мотив, мету та про повторність, допустивши таким чином неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки такі елементи суб`єктивної сторони встановлюються лише до осудної особи та злочину. Юридичну оцінку суспільно небезпечного діяння в такому випадку слід надавати виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

В свою чергу, згідно ч. 3 ст. 503 КПК кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Тобто, у разі вчинення суспільно небезпечного діяння особою у стані неосудності відповідне діяння не може бути кваліфіковане за ознакою повторності або за попередньою змовою групою осіб. Так само невірною є вказівка місцевого суду й на те, що ОСОБА_12 діяв умисно, з корисливих мотивів, адже виходячи з положень статей 23, 24 КК умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання. Тоді як ОСОБА_12 на час вчинення відповідного діяння, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Таким чином ухвала суду першої інстанції не відповідає положенням статей 503, 505, 513 КПК України в частині невірного викладення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Колегія суддів перекваліфіковує суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_12 з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України та з ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

Згідно ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, районний суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, а також неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог ч.2 ст.408 КПК є підставою для зміни такого рішення.

Керуючись статтями 404, 405,407,ч.2 ст.408, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити.

Ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_8 - змінити.

По епізоду суспільно небезпечного діяння від 11.11.2017 із формулювання фактичних обставин, визнаних Катеринопільським районним судом Черкаської області встановленими, виключити посилання на попередню змову групою осіб, умисел, корисливий мотив та мету при вчиненні ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння та в частині кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України з урахуванням відсутності кваліфікуючої ознаки «за попередньою змовою групою осіб» змінити на ч.1 ст.185 КК України.

По епізоду суспільно небезпечного діяння від 13.11.2017 із формулювання фактичних обставин, визнаних Катеринопільським районним судом Черкаської області встановленими, виключити посилання на повторність, попередню змову групою осіб, умисел, корисливий мотив, мету при вчиненні ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння та в частині кваліфікації його дій за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України з урахуванням відсутності кваліфікуючих ознак «повторно, за попередньою змовою групою осіб» змінити на ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

В решті ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 01.02.2023 щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий-суддя -

Судді -