Справа № 185/2795/23
Провадження № 1-кс/185/786/23
24 березня 2023 року м.Павлоград
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ржавчик, Первомайського району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, утриманців не маючого, працюючого на АЗС «Авіас», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий: останній раз 02.11.2016 вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України на строк 5 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 16.02.2021,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
Відповідно до клопотання наприкінці квітня 2022 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, повторно, користуючись відсутністю власника, шляхом вільного доступу до ключів, упевнившись, що ніхто не зможе завадити доведенню його злочинного наміру до кінця, незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , та знаходився у гаражі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , і в період з квітня по серпень місяці 2022 року використовував автомобіль в особистих цілях для пересування по м. Ізюм, Харківської області, а 15.08.2022 року продав вказаний автомобіль громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи, на суму 58 507,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Також встановлено, що 20 листопада 2022 року, о 10 годині 29 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на території залізничного ринку який розташований за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Київська, 13, діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, попросив у потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повні данні її банківської картки «ОЩАДБАНК», для придбання запчастин необхідних для ремонту телефону її чоловіка, на що потерпіла будучи впевнена в його добропорядності та чесності, погодилася та добровільно передала останньому данні своєї банківської картки, з якої ОСОБА_4 , впевнений у відсутності наміру придбати обіцяне, вчинив транзакцію з картки потерпілої на свою банківську картку «MONOBANK» у сумі 1296,00 (тисячу двісті дев`яносто шість) грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму, розпорядившись грошима на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману.
Також, встановлено, що 20 листопада 2022 року, о 15 годині 56 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою наживи та незаконного особистого збагачення, попросив у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повні данні банківської картки «ПриватБанк» її чоловіка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 , для придбання запчастин необхідних для ремонту телефону її чоловіка, на що потерпіла будучи впевнена в його добропорядності та чесності, погодилася та добровільно передала останньому данні банківської картки її чоловіка, з якої ОСОБА_4 , впевнений у відсутності наміру придбати обіцяне, вчинив транзакцію з картки потерпілого ОСОБА_8 на свою банківську картку «MONOBANK» у сумі 720,00 (сімсот двадцять) грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, розпорядившись грошима на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 21 листопада 2022 року, о 06 годині 51 хвилин, у період дії воєнного стану в Україні, який введено із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, та Указом від 12.08.2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, Указ від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, Указом від 06 лютого 2023 року затверджений Законом України від 14 лютого 2023 року № 2915- ІХ продовженого з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб ) реалізуючи протиправний умисел на крадіжку чужого майна, з метою збагачення, з корисливих мотивів, повторно, таємно, маючи в розпорядженні телефон потерпілого ОСОБА_8 з SIM карткою до якої прив`язаний його банківський номер телефону, та дані банківської картки «ПриватБанк» останнього, використовуючи мобільний застосунок «MONOBANK» вкрав грошові кошти у сумі 1000,00 (одна тисяча) грн., вчинивши транзакцію з банківської картки потерпілого на свою банківську картку «MONOBANK» чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду, на вказану суму, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 21 листопада 2022 року, о 21 годині 06 хвилин, у період дії воєнного стану в Україні, який введено із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, та Указом від 12.08.2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, Указ від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, Указом від 06 лютого 2023 року затверджений Законом України від 14 лютого 2023 року № 2915- ІХ продовженого з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб ) реалізуючи протиправний умисел на крадіжку чужого майна, з метою збагачення, з корисливих мотивів, повторно, таємно, маючи в розпорядженні телефон потерпілого ОСОБА_8 з SIM карткою до якої прив`язаний його банківський номер телефону, та дані банківської картки «ПриватБанку» останнього, використовуючи мобільний застосунок «MONOBANK» вкрав грошові кошти у сумі 1000,00 (одна тисяча) грн., вчинивши транзакцію з банківської картки потерпілого на свою банківську картку «MONOBANK» чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду, на вказану суму, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
16 березня 2023 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України.
17 березня 2023 ОСОБА_4 було повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України.
Підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень повністю обґрунтована та підтверджується доданими до клопотання доказами.
Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочини різної тяжкості та кримінальні проступки, в тому числі тяжкі злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, ніде не працює, міцних соціальних зав`язків не має, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків та їх родичів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень злочинів та кримінального проступку, що свідчить про обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі доведення вини у скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, у вчиненні яких підозрюється, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Отже, під час проведення досудового розслідування встановлено ряд наявних ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити з підстав зазначених в клопотанні, зазначила, що застосування більш м`якого запобіжного заходу як домашній арешт не можливо, так як підозрюваний, неодноразово судимий, продовжив вчиняти злочини через рік після звільнення, та далі продовжує вчиняти злочини, проводиться ще одне досудове розслідування відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, перебуваючи на свободі зможе чинити тиск на потерпілих, свідків .
Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати домашній арешт, зазначив, що працює на АЗС офіційно, але доказів цього не має, проживає з дівчиною та її мамою в їх житлі, але доказів цього не має.
Вивчивши клопотання прокурора та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, встановлене наступне.
Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.
Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 КПК України.
Статтею 178 КПК України визначено коло обставин, які слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Слідчий суддя враховує, що встановлення всіх обставин кримінального провадження, доведення факту вчинення злочину та відповідна правова кваліфікація є метою досудового розслідування.
Крім цього, стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Враховуючи наявні у матеріалах клопотання та досліджені в судовому засіданні докази, в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що на даний час є достатні підстави вважати підозру обґрунтованою, так як на даний час існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йде мова - підозрюваний, міг вчинити кримінальні правопорушення, та дана інформація не спростована іншими доказами.
Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Прокурор у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаються на ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя, з`ясовуючи наявність зазначених ризиків, виходить з такого.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини рішення «Becciev v. Moldova Бекчиєв проти Молдови», § 58, відповідно до якого ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Відповідно до матеріалів клопотання встановлено, що підозрюваний не має місця офіційної роботи, як постійного джерела прибутку, офіційно не одружений, не має утриманців, раніше неодноразово судимий. Підозрюваним не надано доказів певних соціальних зв`язків підозрюваного, щодо наявності дівчини, проживання з нею та роботи, відповідних клопотання щодо надання слідчому судді таких доказів в судовому засіданні не заявлено.
Слідчим суддею також врахована практика Європейського суду з прав людини рішення «Selcuk v. Turkey Сельчук проти Туреччини», § 34, згідно якого наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин.
Враховуючи дані про підозрюваного та те, що останній підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі тяжких злочинів, обставини та обґрунтування сторони обвинувачення, позицію та обґрунтування сторони захисту, встановлені в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів прокурора про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків, 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.
Отже, з огляду на викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування жоден із більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень та особи підозрюваного, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і не попередить спроби вчинити вищевказані дії, так як підозрюваний раніше судимий, підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі у вчинені тяжкого злочину, жодних даних та доказів щодо певних соціальних зв`язків підозрюваного, щодо наявності дівчини, проживання з нею, роботи слідчому судді не надано, що позбавляє слідчого суддю можливості вирішити питання щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Також, слідчим суддею враховано, діючий в Україні воєнний стан, розташування м. Ізюм поблизу лінії бойових дій та тимчасово окупованої території України, також перебуваючи під домашнім арештом підозрюваний буде мати доступ до спілкування та зможе вчиняти вплив на потерпілих, свідків, особи яких йому відомі.
Строк тримання під вартою визначається судом з урахуванням вимог ст. 197 КПК України та строків проведення досудового розслідування.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину, встановлено від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України належить до тяжкого злочину та кримінального проступку, обставини вчинених кримінальних правопорушень, розмір шкоди, майновий стан підозрюваного та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд вважає за необхідне застосувати розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків, що передбачено ч.3 ст.182 КПК України.
Керуючись ст.176-178,183,186,193-194,196,197,205,309,372,395 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 54 дні до 13:00 год 16 травня 2023 року, в межах строку досудового розслідування.
Строк дії ухвали обчислювати з моменту проголошення ухвали, а саме з 13.00 год. 24 березня 2023 року.
Строк дії ухвали - до 13.00 год 16 травня 2023 року включно.
Взяти підозрюваного під варту.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ.
Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.
В разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з під варти у зв`язку з внесенням застави. Після внесення застави підозрюваний ОСОБА_4 буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
В разі внесення застави, покласти ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
2) не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з м. Ізюм Харківської області,
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи .
В разі внесення застави, строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків не може перевищувати двох місяців.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом.
У випадку невиконання підозрюваним покладених обов`язків, застава буде звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1