Справа № 738/1279/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/453/22
Категорія - ч.3 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові (в режимі відеоконференції) кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000055 від 16.02.2016 року, за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2022 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Миропілля, Краснопільського району, Сумської області, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючої, одруженої, має на утриманні малолітніх дітей, раніше судимої, останній раз: 07.10.2021 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 , ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженої.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_6 , шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.10.2021 року, остаточно призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженої.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 07 травня 2021 року, тобто з дня її фактичного затримання.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 28 квітня 2016 року по 25 червня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.02.2016, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_6 ,за попередньою змовою з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, шляхом обману, з метою заволодіння чужим майном, незаконно проникли в середину будинку АДРЕСА_2 , де здійснили напад, поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_9 . Так, особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження нанесла праскою декілька ударів в голову потерпілої, чим спричинила останній тілесні ушкодження які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 25 від 29.02.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, в той же час ОСОБА_6 відкрито заволоділа грошовими коштами в сумі 6000 грн. та мобільним телефоном «Samsung GT-E1080W» з сім-картою «МТС», що належить ОСОБА_9 , вартість якого з сім - картою відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи № 1959/1960/16-24 складає 225 грн., чим завдала потерпілій майнову шкоду на загальну суму 6225 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності її вини та правильності кваліфікації дій, просить змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, та призначити ОСОБА_6 , покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити обвинуваченій покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 07.05.2021 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838 від 26.11.2015 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, визнання нею вини та її щиросердне розкаяння. Оскільки в судових дебатах ОСОБА_6 заявила, що визнає вину, щиро розкаюється в скоєному. Також потерпіла не наполягала на суворому покаранні обвинуваченій. Крім того, ОСОБА_6 намагалася через свого захисника ще у 2016 році відшкодувати потерпілій завдану шкоду, однак остання відмовилась, а також те, що обвинувачена не наносила потерпілій тілесних ушкоджень. Не в повній мірі враховано, наявність у обвинуваченої двох малолітніх дітей, одна з яких однорічного віку перебуває з нею в умовах слідчого ізолятора, а також те, що обвинувачена має постійне місце проживання, одружена, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Звертає увагу на відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій.

Крім того зазначає, що суд не врахував термін перебування під вартою обвинуваченої з 07.05.2021 року, тобто протягом усього періоду судового розгляду в даній справі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності її вини та правильності кваліфікації дій, просить скасувати вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, та призначити їй покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України та винести нове рішення не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, визнання вини, наявність двох малолітніх дітей, одна з яких перебуває з нею в слідчому ізоляторі, а також те, що вона намагалася відшкодувати матеріальну та моральну шкоду потерпілій, однак остання відмовилась.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні апеляційних скарг.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, позицію захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки в апеляційній скарзі не оскаржуються, як і не оскаржується правильність кваліфікації дій обвинуваченої, а тому ці обставини не є предметом апеляційного розгляду.

Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. Це є правом, а не обов`язком суду.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд 1 інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, дотримуючись вимог кримінального закону, урахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка, як до вчинення інкримінованого їй злочину, так і після його вчинення притягувалася до кримінальної відповідальності, але не притягувалася до адміністративної відповідальності, її сімейний стан: офіційно одружена, має на утриманні синів: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальний стан обвинуваченої, її стан здоров`я.

Зі змісту оскаржуваного вироку встановлено, що відсутні обставини які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 .

Щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачена частково визнала вину, що не може свідчити про почуття каяття та готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене нею кримінальне правопорушення.

Взявши до уваги всі зазначені обставини, а також дані про особу обвинуваченої, її відношення до скоєного, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк, визначений санкцією ч.3 ст. 187 КК України, із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, водночас з урахуванням конкретних обставин справи, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Призначене їй покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, а тому відсутні підстави для його пом`якшення.

Апеляційний суд вважає, що саме таке покарання є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винної та попередженню вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

В апеляційних скаргах не наведено будь-яких обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_6 кримінального правопорушення та є підставою для її звільнення від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку.

Доводи захисника про необхідність зарахування в строк покарання перебування обвинуваченої під вартою з 07.05.2021 року із застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) є безпідставними.

Як встановлено матеріалами справи попереднє ув`язнення у вказаний період до ОСОБА_6 було застосовано в межах іншого кримінального провадження, а не в тому, що переглядається.

Зокрема, 10.11.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України. 07.05.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_6 було затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

В даному випадку, відсутні підстави для зарахування зазначеного строку як попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України у межах кримінального провадження, що переглядається.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника не підлягають задоволенню.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та її захисника залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2022 року відносно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_2 ОСОБА_4