ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/388/23
Провадження №1-кп/477/230/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, відповідно до положень ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2022 року в денний час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не вдалось за можливе, обвинувачений, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в гостях у потерпілого за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що потерпілий спить та знаючи, що його дії ніким не будуть помічені, прийняв рішення про викрадення з вказаного домоволодіння наявного там майна. Діючи в умовах введеного в країні Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений в одній з кімнат домоволодіння, належного потерпілому, виявив належний останньому мобільний телефон марки «ТЕСНО РОР4» вартістю 200грн., сім-карту оператора «Водафон» та сім-карту мобільного оператора «Київстар», що не складають матеріальної цінності для потерпрілого, карту пам`яті «HI-RAL» ємністю 64 gb вартістю 500грн., якими незаконно заволодів. В подальшому з викраденим майном обвинувачений з місця події зник, розпорядившись на свій розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 2500грн.

Відповідальність за дії, вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 , передбачена частиною 4 статті 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, та пояснив, що дійсно вчинив крадіжку мобільного телефона, належного потерпілому у період та за обставин, викладених у обвинувальному акті. З кількістю, найменуванням та вартістю викраденого, зазначеного у обвинувальному акті, згоден. Зазначив, що повністю відшкодував спричинену шкоду, повернувши потерпілому мобільний телефон, а карту пам`яті він віддав своєму родичу, про що повідомив працівникам поліції та її також повернули потерпілому. У вчиненому розкаявся.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що 10 грудня 2022 року обвинувачений та інші особи допомагали йому пиляти дерева. Після завершення роботи вони пообідали та хлопці пішли, а обвинувачений залишився. Він пішов відпочивати та заснув. Коли прокинувся, виявив, що зник його мобільний телефон. Дільничному інспектору він розповів, що у нього в той час перебував у гостях лише ОСОБА_3 . Обвинувачений повернув йому телефон, а пізніше дільничний інспектор повернув йому і карту пам`яті. Претензій матеріального чи морального характеру він не має. Просив обрати обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За згодою прокурора, обвинуваченого та потерпілого, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у викраденні майна потерпілого та кваліфікує його дії за частиною 4 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, судом враховується, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, відповідно до вимог статті 89 КК України вважається таким, що не має судимості, викрадене майно повернув потерпілому, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, дані, які б негативно характеризували обвинуваченого, в матеріалах справи відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнається визнання вини, сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених для цього виду покарання санкцією частини 4 статті 185 КК України, вважаючи саме такий вид покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відшкодування шкоди, відсутність негативних характеристик та визнання вини, враховуючи позиції прокурора та потерпілого, суд приходе до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

На підставі статті 100 КПК України речовими доказами у справі слід розпорядитись наступним чином: мобільний телефон марки «ТЕСНО РОР4», карту пам`яті «HI-RAL» ємністю 64 gb, передані на зберігання під розписку потерпілому, залишити останньому за належністю.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального провопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2(два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази: мобільний телефон марки «ТЕСНО РОР4», карту пам`яті «HI-RAL» ємністю 64 gb, передані на зберігання під розписку потерпілому - залишити останньому за належністю.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1