Справа № 200/6325/15-к
Провадження № 1-кс/932/250/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу Дніпровської міської ради, на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга Дніпровської міської ради на рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.01.2023, скарга передана у провадженні слідчого судді ОСОБА_1 для розгляду.

В обґрунтування доводів скарги скаржник зазначає, що постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 17.01.2023 кримінальне провадження № 0001281 від 06.03.2013 закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Скаржник не погоджується з таким рішенням слідчого, вважає його передчасним, необґрунтованим і незаконним. Так, з оскаржуваної постанови слідує, що досудове розслідування не проведено, мотиви, які стали підставою для закриття кримінального провадження, відсутні. На думку скаржника, досудове розслідування проведено неповно, а висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. З цього скаржник прохає постанову слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 17.01.2023 скасувати, матеріали кримінального провадження повернути до слідчого відділення ДРУП для продовження досудового розслідування.

В судовому засіданні представник Дніпровської міської ради підтримав скаргу, просив її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Надав матеріали кримінального провадження. Проте неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, тому вважаю можливим розглянути скаргу у відсутність представника СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слід дійти наступного висновку.

Відповідно до норми ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділення Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0001281, яке розпочато 06.03.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 197-1, ч. 4 ст. 190 КК України.

Фабула кримінальних правопорушень зводиться до наступного. Так, управлінням ДОБЕЗ ГУМВС України в Дніпропетровській області в ході проведення перевірки законності виконання ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було виявлено порушення гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо підробки та використання офіційного документу про готовність об`єкта до експлуатації.

За цим фактом внесені відомості до ЄРДР за № 0001281 від 05.03.2013.

В подальшому була внесена додаткова кваліфікація за ч. 1 ст. 197-1, ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Мотивами для закриття кримінального провадження вказано те, що в частині повідомлення Управлінням ДОБЕЗ ГУМВС України в Дніпропетровській області в ході проведення перевірки законності виконання вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не встановлено факту використання гр. ОСОБА_4 завідомо підроблених документів; в означену декларацію внесені недостовірні відомості, а саме дозвіл на початок будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 , надавався не гр. ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 . Тому встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, і в цій частині кримінальне провадження за ч. 4 ст. 358 КК України підлягає закриттю.

Такий висновок слідчого відповідає фактичним обставинами кримінального провадження та є правильним, оскільки в ході досудового розслідування дійсно було встановлено, що будівництво спірного об`єкту нерухомості проводилось із численними порушеннями та відбувалось незаконно, тобто офіційних документів про готовність об`єкта до експлуатації не видавалась та в єдиному реєстрі декларацій (дозвільних документів) не реєструвалось, а тому кваліфікація злочинного діяння як підроблення та використання офіційного документу про готовність об`єкта до експлуатації не є підставною. Відсутність декларації про готовність об`єкта до експлуатації утворює не кримінально каране діяння, а адміністративне правопорушення. Крім того, встановлено, що в декларацію внесені недостовірні відомості, а саме дозвіл на початок будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 , надавався не гр. ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 , а тому й використання підробленого документу гр. ОСОБА_4 не може мати місце, оскільки дозвільна документація складена на іншу особу. Водночас головним державним інспектором Дніпропетровського відділу контролю та державного нагляду гр. ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 12 ст. 96 КУпАП, тобто за порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил при здійсненні будівництва.

Що стосується кваліфікації злочинного діяння як шахрайства, слід зазначити таке.

З об`єктивної сторони шахрайство полягає у заволодінні чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Тобто для кваліфікації дій як шахрайства, необхідно щоб особа шляхом зловживання довірою чи обманом обернула на свою користь майно іншої особи, яке є для шахрая чужим, а потерпіла особа була власником цього майна чи його законним володільцем.

Рішенням Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 80/24 присвоєно адресу незавершеному будівництвом багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_2 ».

Рішенням Дніпровської міської ради від 20.09.2017 N683/24 визначено об?єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об?єкта нерухомого майна - незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Визначено балансоутримувачем об?єкта нерухомого майна Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпровської міської ради.

Рішенням Дніпровської міської ради від 11.11.2017 № 030/25 визначено об?єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об?єкта нерухомого майна - незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Визначено балансоутримувачем об?єкта нерухомого майна Комунальне підприємство «Міське управління справами» Дніпровської міської ради.

Рішенням Дніпровської міської ради від 20 грудня 2017 року № 47/28 визначено об?єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об?єкта нерухомого майна незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_2 . Визначено балансоутримувачем об?єкта нерухомого майна Комунальне підприємство «Дніпровській активи» Дніпровської міської ради.

Зазначенні обставини також встановлено постановою Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 200/13237/18, яка міститься в Єдиному реєстрі судових рішень.

Також постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.08.2021 у справі № 200/18631/17 визнано право комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради (Код ) на незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок.

Отже, фактично незавершений будівництвом багатоквартирний будинок площею 13 198, 3 кв.м. перейшов у власність Дніпровської міської ради лише з тієї підстави, що він був побудований на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети. При цьому будівництво опосередковано здійснювалось гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ін., тобто приватними забудовниками. Дніпровська міська рада не є ані забудовником, ані інвестором, ані власником цього майна.

Проте цей спір остаточно не вирішено, оскільки справа № 200/18631/17 перебуває на розгляді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Станом на 13.01.2023 провадження по справі зупинено до залучення правонаступника померлого учасника спору.

У зазначених правовідносинах не убачається будь-яких ознак шахрайства з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яке їх інкримінується, оскільки майно вибуло з власності останніх на підставі Постанови Дніпровського апеляційного суду від 25.08.2021, якою визнано за Дніпровською міською радою право власності на незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок, площею 13 198, 3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Означена Постанова Дніпровського апеляційного суду наразі не скасована, а отже є чинною. Відтак, в діях невстановлених осіб немає ознак шахрайства, оскільки майно вибуло з володіння власника на відповідній правовій підставі, а з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не було вчинено жодних дій, спрямованих на заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою. За матеріалами кримінального провадження та цивільної справи № 200/18631/17 навпаки убачається, що таке майно вибуло з їх володіння/власності.

Отже, позиція слідчого, що відсутні ознаки шахрайства, є цілком правильною і достатньо обґрунтованою, тому кримінальне провадження № 0001281 від 06.03.2013 в частині кваліфікації за ч. 4 ст. 190 КК України підлягає закриттю, з чим слід погодитись.

Що стосується кваліфікації за ч. 1 ст. 197-1 КК України, виходжу з наступного.

Так, ознак злочину передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України не встановлено, оскільки земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , перебувала в оренді у ОСОБА_6 на підставі договору оренди № 264 від 21.02.2014p. та згідно Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 200/21311/16-ц від 16.02.2017р. поновлено зазначений договір терміном на 2 роки, починаючи з 21.02.2016.

До цього часу Рішенням міської ради від 25.07.2007 № 31/17 TOB «Ейфель» погоджено місце розташування дитячо-юнацької спортивної школи (з реконструкцією існуючої будівлі) та будівлі апартаментів по вул. Плеханова в районі будинку 15 Г.

Рішенням міської ради від 31.10.2007 № 55/22 ТОВ «Ейфель» надано дозвіл на проведення демонтажу будівлі дитячо-юнацької спортивної школи № 13 по АДРЕСА_4 .

Рішенням міської ради від 26.12.2007 № 142/26 ТОВ «Ейфель» передано в оренду строком на три роки земельну ділянку (кадастровий номер :02:422:0113) для проектування та будівництва дитячо-юнацької спортивної школи (з реконструкцією існуючої будівлі) та будівлі апартаментів (1 черга) по АДРЕСА_4 . На підставі цього рішення, 20.03.2008 між ТОВ «Ейфель» та Дніпропетровською міською радою було укладено договір оренди землі.

Після закінчення терміну дії договору відповідно до його умов, 13.12.2010, а згодом і 20.02.2014 ТОВ «Ейфель» звернулось до міської ради з клопотаннями стосовно поновлення строку дії договору оренди землі, та за відсутності заперечень з боку орендодавця орендар продовжував користуватись земельною ділянкою.

У той же час між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу від 18.04.2013, згідно з яким ОСОБА_10 передає у власність ОСОБА_6 незавершене будівництво

Відповідно до вищезазначеного договору купівлі-продажу незавершене будівництво належало ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 17.04.2013, із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням міської ради від 27.11.2013 № 123/43 ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по фактичному розміщенню незавершеного будівництва по АДРЕСА_4 .

Рішенням міської ради від 29.01.2014 № 56/47 ОСОБА_6 передано в оренду строком на два роки земельну ділянку (кадастровий номер :02:422:0113) по фактичному розміщенню незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_4 .

Потім за клопотанням ОСОБА_6 розпорядженням міського голови від 15.10.2014 № 553-р незавершеному будівництву по вул. Плеханова в районі будинку 15 Г, яке складалося зі: свай у кількості 288 од., діаметром 620 мм, довжиною від 9 до 13 м, було присвоєно адресу - вул. Плеханова, 15 К.

Майно - незавершене будівництво за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, 15 Г було зведене ТОВ «Ейфель» за договором підряду в капітальному будівництві No42/10-08 від 03.10.2008 року, укладеним між ТОВ «Ейфель» та ТОВ «Гідроспецбудмонтаж» на земельній ділянці (кадастровий номер :02:422:0113), переданій в оренду ТОВ «Ейфель» на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 142/26 від 26.12.2007 року.

В договорі оренди земельної ділянки від 20.03.2008 р. в п.5 вказано «земельна ділянка передається в оренду для проектування та будівництва дитячо-юнацької спортивної школи (з реконструкцією існуючої будівлі) та будівлі апартаментів 1 черга. Цільове призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови» Майно зведено на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № 293/01-08 від 27.08.2008р. виданий Інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, проект отримав комплексне заключення ДП ДОС «Укрінвестекспертизи» шістьох експертів.

Між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_6 07.02.2014р. був укладений попередній договір про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури м. Дніпропетровськ.

Наведені обставини вказують на те, що самовільне зайняття земельної ділянки не мало місце, оскільки спірна земельна ділянка завжди мала певний правовий режим, тобто передавалась у оренду, строк якої було поновлено, або відносно цієї земельної ділянки надавався дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Так, самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

В даному випадку особам, які зайняли земельну ділянку, така земельна ділянка була надана у користування уповноваженим органом, в тому числі по фактичному розміщенню об`єкта незавершеного будівництва, тобто стверджувати про те, що невстановлені особи у незаконний спосіб, самовільно зайняли цю ділянку та почали проводити незаконне будівництво, не можна, оскільки відсутні обов`язкові ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України, тобто не надання такої земельної у користування.

Відтак, самовільне зайняття змеленої ділянки відсутнє, оскільки на момент кваліфікації таких дій за ст. 197-1 КК України, були необхідні й достатні права для володіння, користування та розпорядження цією землею. Тож встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, а тому рішення слідчого про закриття кримінального провадження в цій частині, є також вмотивованим та достатньо обґрунтованим.

Таким чином, встановлено, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0001281 від 06.03.2013 ґрунтується на нормах чинного законодавства, висновки слідчого є правильними та відповідають фактичним обставинами кримінального провадження. В той же час видно, що кримінальне провадження розслідується з 2013 го року, тобто органом досудового розслідування за цей час вичерпано можливості здобуття нових доказів, а отже висновок про закриття кримінального провадження є логічним та послідовним та не спростований.

Порушень вимог Кримінального процесуального закону під час організації і проведення досудового розслідування слідчим, не встановлено.

Таким чином, доводи скарги Дніпровської міської ради не знайшли свого підтвердження, та зводяться до загальних положень і цитування норм чинного законодавства, без зазначення конкретних недоліків слідства. В ході розгляду цієї скарги не встановлено обставин, які б слугували підставою для поновлення досудового розслідування, а тому скаргу Дніпровської міської ради слід визнати необґрунтованою, та відмовити у її задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 283, 284, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Дніпровської міської ради на постанову слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 17.01.2023 про закриття кримінального провадження № 0001281 від 06.03.2013, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ