Справа № 462/5841/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1119/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01.11.2022 року у кримінальному провадженні № № 0000376 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченогоу вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вироком Залізничного районного суду м. Львова від 01.11.2022 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців.

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1510,24 грн. (одну тисячу п`ятсот десять гривень 24 копійки) за проведення технічної експертизи документів № СЕ-19/114-22/17939-ДД від 14 жовтня 2022 року.

Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 69-1 КК України зменшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України до 1 року 4 місяців обмеження волі.

Вважати ОСОБА_7 , підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засудженим до остаточного покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

Вважати ОСОБА_7 звільненим на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1рік.

Вважати покладеними на ОСОБА_9 , згідно з ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок залишити без змін.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що згідно з вироком суду ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав беззаперечно, обставинами, що пом`якшують покарання останнього, згідно з вироком суду, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Вказане свідчить про те, що при визначенні покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України ОСОБА_11 суду необхідно було застосувати вимоги ст. 69-1 КК України та призначити йому покарання, строк якого не перевищує двох третин строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

При цьому, санкцією ч. 1 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

В порушення зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд першої інстанції безпідставно визначив ОСОБА_11 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, тобто у розмірі, який перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (1 рік 6 місяці позбавлення волі).

Таким чином, Залізничним районним судом м. Львова при визначенні покарання ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що виразилось у безпідставному незастосуванні вимог ст. 69-1 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений органом досудового розслідування точний час та місці, а саме на початку 2022 року у м. Києві, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків, оскільки відповідно до п.16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993. посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС, відтак ОСОБА_7 маючи кримінальний протиправний умисел, домовився із невстановленою органом досудового розслідування особою (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) про придбання в неї за 6 500 гривень посвідчення водія без проходження встановленого порядку процедур, передбачених чинним законодавством.

Так, ОСОБА_7 за допомогою мобільного додатку «Вайбер» надіслав невстановленій органом досудового розслідування особі свої анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, свою електронну фотографію та зразок підпису на чистому аркуші формату «А4», а також домовився про подальше місце зустрічі для отримання такого посвідчення та такими своїми діями посприяв у підробленні вищевказаного офіційного документу, який видається компетентним органом, шляхом надання своїх анкетних даних, а саме: прізвища, ім`я, по батькові, дати та місця народження, своєї електронної фотографії та зразка підпису на чистому аркуші формату «А4».

Надалі, невстановлена органом досудового розслідування особа, у невстановлені органом досудового розслідування час, місці та спосіб, підробила посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 05.04.2022 з відкритими категоріями «В1». «В» та «С» зі строком дії до 05 квітня 2052 року на ім`я ОСОБА_7 та його електронною фотографією.

Приблизно у середині березня 2022 року ОСОБА_7 , всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», перебуваючи біля центрального входу до Залізничного вокзалу, що знаходиться на площі Вокзальній 1 у місті Києві, отримав від невстановленої органом досудового розслідування особи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 05.04.2022, видане на його ім`я, за яке передав невстановленій особі грошові кошти у розмірі 6 500 гривень.

09 жовтня 2022 близько 14 год. 55 хв., продовжуючи свій кримінальний протиправний умисел, користуючись підробленим водійським посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.04.2022 з відкритими категоріями «В 1», «В» та «С» зі строком дії до 05 квітня 2052 року, видане на його ім`я, маючи при собі вказане завідомо підроблене посвідчення водія, проїжджаючи на автомобілі марки «Тоуоtа» моделі «Yaris», д.н.з. НОМЕР_2 на вул. Городоцькій у місті Львові був зупинений працівниками патрульної поліції за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 319 у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

При цьому, на вимогу працівників патрульної поліції пред`явити документ па право керування транспортним засобом, ОСОБА_7 , діючи протиправно та з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, знаючи та усвідомлюючи, що вказане посвідчення водія підроблене та містить завідомо недостовірні відомості, пред`явив для перевірки працівникам патрульної поліції завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 05.04.2022 з відкритими категоріями «В 1», «В» та «С» зі строком дії до 05 квітня 2052 року, видане на його ім`я, а відтак використав вищевказане завідомо підроблене посвідчення шляхом його пред`явлення та надання працівникам управління патрульної поліції.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційних вимог, міркування обвинуваченого ОСОБА_12 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, але просив суд за можливості замінити йому покарання на штраф, оскільки суд призначив йому найсуворіше покарання не врахувавши при цьому в повній мірі дані про його особу, щире каяття та повне визнання вини у скоєному, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, об`єктивно підтверджується сукупністю доказів, наявних в матеріалах кримінальної справи, які не викликають будь-яких сумнівів у колегії суддів та ніким не оскаржується.

Суд першої інстанції, при призначенні по даній справі покарання обвинуваченому у виді обмеження волі, врахував ряд обставин, зокрема ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінальних проступків, особу винного, який раніше не судимий, на обліках в наркологічному та психоневрологічному центрі не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Зокрема, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обтяжуючих покарання обставин судом не виявлено. Тому суд вважав, що виправлення і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому,та перевиховання обвинуваченого буде справедливим та достатнім обрати покарання у виді обмеження волі у межах санкцій, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Таке рішення не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

У суді апеляційної інстанції знайшло підтвердження покликання прокурора про неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність у частині призначення покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 ч.1 ст. 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення про призначення покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України у вироку має бути вмотивовано, а таке покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 КК України, а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Судове засідання було проведено у відповідності до вимог ст. 382 КПК України в порядку спрощеного провадження

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінальних проступків визнав беззаперечно, обставинами, що пом`якшують покарання останнього, згідно з вироком суду, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Вказане свідчить про те, що при визначенні покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України ОСОБА_11 суду необхідно було застосувати вимоги ст. 69-1 КК України та призначити йому покарання, строк якого не перевищує двох третин строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

При цьому, санкцією ч. 1 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

У порушення зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд першої інстанції безпідставно визначив ОСОБА_11 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, тобто у розмірі, який перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (1 рік 6 місяці позбавлення волі).

Таким чином, Залізничним районним судом м. Львова при визначенні покарання ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що виразилось у безпідставному незастосуванні вимог ст. 69-1 КК України.

У суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив повністю свою провину у вчиненні проступків, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи, а тому колегія суддів не вбачає підстав для дослідження будь яких даних по справі. Відтак апеляційні вимоги прокурора в цій частині є безпідставими.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора в частині призначення покарання підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання обвинуваченому.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01.11.2022 року відносно ОСОБА_7 - змінити в частині призначення покарання.

Визнати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 69-1 КК України зменшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України до 1 року 4 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням з встановленням іспитового строку 1 рік.

Покласти на ОСОБА_9 , згідно з ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: