Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/733/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст.186 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2022 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відео конференції матеріали справи за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Петрівського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000103 стосовно ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2022 обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 28.01.2023.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що останній обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, може переховуватися від суду, так як не має міцних соціальних зв`язків, не працює, не має постійного джерела доходу, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, тому суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою..

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу районного суду від 30.11.2022 та застосувати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Мотивуючи свої вимоги зазначає про відсутність доказів наявності ризиків, які слід враховувати під час продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також вказав, на стан здоров`я, який погіршується, має ряд захворювань, котрі не можуть бути виліковні в умовах тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого, яка підтримала подану апеляційну скаргу, висновок прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Згідно ст. 199 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону районним судом належно дотримані.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який є тяжким злочином, постановив ухвалу про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 на більш м`який.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги те, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані судом під час продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дані про особу обвинуваченого, а також серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів не знайшла підстав для зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 тримання під вартою, як про це просять захисник та обвинувачений.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним, обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Апеляційним судом також не було встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали.

Беручи до уваги, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали за обставин, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2022 року, якого ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 В ОСОБА_9 Р ОСОБА_10