ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/389/22 Справа № 704/220/22 Категорія: ч.1,2 ст.185, ч.1,2 ст. 361 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08 червня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Гордашівка, Тальнівського району, Черкаської області, українку, громадянку України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючу, розлучену, на утриманні якої перебуває троє малолітніх дітей: ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , Артема - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючу: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України та призначено їй покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 /один/ рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді арешту на строк 3 /три/ місяці;

- за ч. 1 ст. 361 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 /один/ рік;

- за ч. 2 ст. 361 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено засуджену ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 /один/ рік, зобов`язавши її періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду, 24.01.2022 року близько 15 год. 24 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи пенсійну банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яку було добровільно надано її держателем - ОСОБА_11 , разом з пін-кодом доступу до неї. Будучи обізнаною, що ОСОБА_11 використовує належний їй номер стільникового оператора зв`язку ПрАТ «КИЇВСТАР» НОМЕР_2 , як фінансовий номер клієнта АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_7 , завантажила та встановила на власний мобільний телефон марки Хіаоті Redmi 8А, мобільний додаток "Приват24". Використовуючи вказаний мобільний додаток, ОСОБА_7 незаконно, протиправно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, маючи повний доступ до банківського рахунку ОСОБА_11 , здійснила несанкціонований вхід до особистого кабінету останньої шляхом введення самостійно вигаданого паролю входу. Після чого, ОСОБА_7 , використовуючи вказаний мобільний додаток здійснила ряд операцій з переказу грошових коштів з карткового рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_11 , в АТ КБ «ПриватБанк», на картковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритого на ім`я ОСОБА_7 , в АТ "Ощадбанк", викравши таким чином кошти потерпілої ОСОБА_11 , а саме: 24.01.2022 року, в 15 год. 24 хв., переказ коштів на суму 200 грн.; 24.01.2022 року, в 15 год. 26 хв., переказ коштів на суму 500 грн.; 24.01.2022 року, в 19 год. 14 хв., переказ коштів на суму 1500 грн.,

Таким чином ОСОБА_7 заподіяла потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 2200 грн.

Вона ж, 28.01.2022 року близько 13 год. 15 хв., знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий умисел, та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, повторно, використовуючи мобільний додаток «Приват24», завантажений та встановлений на власний мобільний телефон марки Хіаоті Redmi 8А, здійснила несанкціонований вхід до особистого кабінету ОСОБА_11 , шляхом введення в самостійно вигаданого паролю входу. Внаслідок вказаних дій не санкціоновано втрутилася до автоматизованої системи мобільного додатку "Приват24", отримавши при цьому повний доступ до рахунку ОСОБА_11 та, здійснивши операцію з переказу грошових коштів з карткового рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_11 , в АТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритий на ім`я ОСОБА_7 , в АТ "Ощадбанк", викравши таким чином кошти потерпілої ОСОБА_11 , в сумі 1100 грн., спричинивши останній матеріальної шкоди на загальну суму 1 100 грн..

Вона ж, 20.01.2022 року в першій половині дня, перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи пенсійну банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яку було добровільно надано її держателем - ОСОБА_11 , з пін-кодом доступу до неї. Будучи обізнаною, що ОСОБА_11 використовує належний їй номер стільникового оператора зв`язку ПрАТ «КИЇВСТАР» НОМЕР_2 , як фінансовий номер клієнта АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_7 , завантажила та встановила на власний мобільний телефон марки Хіаоті Redmi 8А, з номером стільникового оператора зв`язку ПрАТ «КИЇВСТАР», НОМЕР_5 , мобільний додаток "Приват24", який діє на підставі банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, авторські права на який належать АТ КБ «ПриватБанк». Після чого у вказаному додатку здійснила несанкціоновану реєстрацію в особистому кабінеті від імені ОСОБА_11 , шляхом введення в якості логіну мобільного телефону ОСОБА_11 стільникового оператора ПрАТ «КИЇВСТАР», НОМЕР_2 , та паролю реєстрації, який надійшов в СМС- повідомленні. Після введення паролю реєстрації отримала повний доступ до банківського рахунку ОСОБА_11 ..

Таким чином здійснила несанкціонований доступ до банківського рахунку ОСОБА_11 . Переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів 24.01.2022 року о 15 год. 24 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване по вище вказаній адресі, ОСОБА_7 використала добровільно надану їй пенсійну банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_11 та, використовуючи мобільний додаток "Приват24", який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, здійснила несанкціонований вхід до особистого кабінету ОСОБА_11 , без її дозволу, шляхом введення в самостійно вигаданого паролю входу. Внаслідок чого ОСОБА_7 не санкціоновано втрутилася до автоматизованої системи мобільного додатку "Приват24", отримавши при цьому повний доступ до рахунку ОСОБА_11 та, використовуючи особисті кошти останньої, здійснила банківську операцію з переказу грошових коштів у сумі 200 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_11 , в АТ КБ «ПриватБанк», на картковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритого на ім`я ОСОБА_7 , в АТ "Ощадбанк".

Вона ж, 24.01.2022 року о 15 год. 26 хв/, перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи мобільний додаток «Приват 24», який діє на підставі банківської ліцензії N 22 від 05.10.2011 року, авторські права на який належать АТ КБ "ПриватБанк", завантажений та встановлений на власний мобільний телефон марки Хіаоті Кесіті 8А, здійснила несанкціонований вхід до особистого кабінету ОСОБА_11 , без її дозволу шляхом введення самостійно вигаданого паролю входу, в результаті чого не санкціоновано втрутилася до автоматизованої системи мобільного додатку "Приват 24", який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно- технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою. Таким чином, отримавши повний доступ до рахунку ОСОБА_11 та, використовуючи особисті кошти останньої, здійснила банківську операцію з переказу грошових коштів у сумі 500 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_6 , відкритого на ім`я ОСОБА_11 , в АТ КБ «ПриватБанк», на картковий рахунок № НОМЕР_7 , відкритий на ім`я ОСОБА_7 в АТ "Ощадбанк".

Вона ж, 24.01.2022 року о 19 годині 14 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи мобільний додаток «Приват 24», який діє на підставі банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, авторські права на який належать АТ КБ "ПриватБанк", завантажений та встановлений на власний мобільний телефон марки Хіаоті Redmi 8А, здійснила несанкціонований вхід до особистого кабінету ОСОБА_11 , без її дозволу шляхом введення самостійно вигаданого паролю входу, в результаті чого не санкціоновано втрутилася до автоматизованої системи мобільного додатку "Приват24", який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою. Таким чином, отримавши повний доступ до рахунку ОСОБА_11 , здійснила банківську операцію з переказу грошових коштів у сумі 1500 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_11 , в АТ КБ «ПриватБанк», на картковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритого на ім`я ОСОБА_7 , в АТ "Ощадбанк".

Вона ж, 28.01.2022 року, о 13 год. 15 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи мобільний додаток «Приват24», який діє на підставі банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, авторські права на який належать АТ КБ "ПриватБанк", завантажений та встановлений на власний мобільний телефон марки Хіаоті Redmi 8А, здійснила несанкціонований вхід до особистого кабінету ОСОБА_11 , без й дозволу шляхом введення в якості логіну самостійно вигаданого паролю входу, в результаті ного несанкціоновано втрутилася до автоматизованої системи мобільного додатку "Приват24", який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є трограмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в нформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою. Таким чином, отримавши повний доступ до рахунку ОСОБА_11 , що призвело до здійснення операції з переказу особистих грошових коштів останньої у сумі 1100 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_8 , відкритого на ім`я ОСОБА_11 , в АТ КБ «ПриватБанк», на картковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритого на ім`я ОСОБА_7 , в АТ "Ощадбанк".

Не погодившись з вироком суду, перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08.06.2022 стосовно ОСОБА_7 за ч.ч. 1,2 ст. 185, ч.ч. 1, 2 ст. 361 КК України скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень та засудити: за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.; за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 361 КК України до штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.; за ч. 2 ст. 361 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, прокурор вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Вказує, що відповідно до вимог ч.3 ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, які досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої та другої групи.

Згідно із ч.3 ст.60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років.

Однак судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій покарання вказаних вимог не дотримано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 має на утриманні трьох малолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином обвинувачена має на утриманні двох дітей, яким не виповнилося чотирнадцяти років та одну дитину, яка не досягла семи років.

Отже, обвинувачена входить до переліку осіб, яким у відповідності до вимог ст.ст.60, 61 КК України не може бути призначено такі види покарання як обмеження волі та арешт, а суд під час ухвалення вироку та визначення виду покарання обвинуваченій неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, тим самим порушивши вимоги КПК України, що зобов`язують ухвалювати законний, обґрунтований та вмотивований вирок, керуючись нормами Кримінального та Кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційних вимог з підстав, наведених в апеляційній скарзі, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги прокуратури, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1,2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Колегія суддів вбачає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким не оспорюється. Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.361, ч.2 ст.361 КК України кваліфіковано вірно.

Разом з тим, на думку колегії суддів, при призначенні ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції не дотримано вимоги ч.3 ст.60 та ч.3 ст.61 КК України, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню в цій частині з постановленням нового вироку.

Зокрема, вироком місцевого суду ОСОБА_7 засуджена з призначенням покарання: за ч.1 ст.185 КК України - 1 рік обмеження волі; за ч.2 ст.185 КК України - 3 місяці арешту; за ч.1 ст.361 КК України - 1 рік обмеження волі; за ч.2 ст.361 КК України - 2 роки обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено засуджену ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, зобов`язавши її періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_15 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_16 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Частиною 3 ст.61 КК України визначено, що обмеження волі не може бути застосовано, зокрема, жінок, що мають дітей віком до 14 років.

Відповідно до ч.3 ст.60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років.

Отже, обвинувачена ОСОБА_7 входить до переліку осіб, яким не може бути призначений такий вид покарання як обмеження волі та арешт. При цьому, санкції ч.ч.1,2 ст.185 та ч.ч.1,2 ст.361 КК України є альтернативними та поряд з покаранням у виді обмеження волі та арешту передбачають інші види покарання, які можуть бути застосовані до обвинуваченої.

Вказане неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність можливо виправити в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення шляхом скасування вироку Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08 червня 2022 року в частині призначення ОСОБА_7 покарання та ухвалення нового вироку в цій частині з призначенням покарання в межах санкції ч.ч.1,2 ст.185, ч.ч.1,2 ст.361 КК України, з урахуванням положень ч.3 ст.60 та ч.3 ст.61 КК України, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

При призначенні ОСОБА_7 покарання колегія суддів, на виконання вимог ст.ст. 50,65 КК України та правових позицій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченої, яка по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, в якості пом`якшуючих покарання обставин щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, за відсутності обставин, що його обтяжує.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08 червня 2022 року відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, п. 3, ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.361, ч.2 ст.361 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України - штраф у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.;

- за ч.2 ст.185 КК України - 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців позбавлення волі;

- за ч.1 ст.361 КК України - штраф у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.;

- за ч.2 ст.361 КК України - 2 /два/ роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді