УХВАЛА

15 березня 2023 року

м. Київ

справа № 1-1/2004

провадження № 13-15зк23

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

розглянула клопотання засудженого ОСОБА_18 про перегляд вироку Апеляційного суду Полтавської області від 7 грудня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 14 липня 2005 року щодо ньогоза виключними обставинами і

ВСТАНОВИЛА:

Як убачається з матеріалів провадження та наявних у Верховному Суді даних, вироком Апеляційного суду Полтавської області від 7 грудня 2004 року, залишеним без зміни Верховним Судом України ухвалою від 14 липня 2005 року, ОСОБА_18 було засуджено за пунктами «а», «и», «і» ст. 93, ч. 2 ст. 123 Кримінального кодексу України (у редакції 1960 року), ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України (у редакції 2001 року) і призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Не погоджуючись із указаними судовими рішеннями, ОСОБА_18 раніше звертався до Верховного Суду з питанням їх перегляду за виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Велика Палата Верховного Суду (далі - Велика Палата) ухвалами від 27 квітня 2020 року, 5 та 20 жовтня 2021 року з наведенням мотивів відмовила засудженому у відкритті провадження (справа № 1-1/2004, провадження № 13-25зво20, 13-178зво21, 13-197зво21 відповідно).

Наразі ОСОБА_18 звернувся до Великої Палати з клопотанням про перегляд згаданих вироку й ухвали в порядку виключного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 4004 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року) у редакції Закону України від 21 червня 2001 року № 2533-ХІІ «Про внесення змін до Кримінально-процесуального кодексу України». На переконання засудженого, при постановлені оспорюваних рішень було істотно порушено норми матеріального та процесуального права. Посилаючись на приписи п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, п. 2 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI), автор звернення водночас просить скасувати зазначені судові рішення, привести вирок щодо нього у відповідність до закону і призначити справедливе покарання.

Велика Палата, перевіривши доводи, наведені у клопотанні, дійшла висновку, що у відкритті провадження за цим зверненням належить відмовити з огляду на таке.

Звертаючись до Великої Палати, ОСОБА_18 посилається на ст. 4004 КПК 1960 року, яку з цього Кодексу було виключено Законом № 2453-VI. Абзацом 8 п. 2 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону № 2453-VI у первинній редакції, котрим засуджений аргументує позицію, було передбачено, що клопотання про перегляд судових рішень у порядку виключного провадження на підставі пунктів 2 і 3 ч. 1 ст. 4004 вказаного Кодексу, подані до Верховного Суду України до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Наведені приписи втратили чинність 28 березня 2015 року з прийняттям Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд».

Верховний Суд розпочав роботу 15 грудня 2017 року. Того ж дня набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким унесено зміни до КПК. Відповідно до законодавчого врегулювання цей Кодекс було доповнено процесуальними нормами, котрими визначено процедуру здійснення Великою Палатою провадження за виключними обставинами (глава 34). При цьому п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК викладено в новій редакції. За її змістом правила, що діяли до набрання чинності Законом № 2147-VIII, поширюються лише на справи, заяви в яких подано до Верховного Суду України чи розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом.

Наразі підстави для здійснення кримінального провадження за виключними обставинами регламентовано у ст. 459 КПК, і серед них як самостійна підстава відсутнє істотне порушення норм процесуального й матеріального права, на які є посилання в поданому клопотанні.

У силу ч. 5 ст. 33 КПК кримінальне провадження за виключними обставинами здійснюється Великою Палатою з підстави, передбаченої п. 2 ч. 3 ст. 459 цього Кодексу (встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом).

Однак у клопотанні ОСОБА_18 не зазначає про прийняття на його користь рішення міжнародної судової установи і таких даних до Верховного Суду не надходило.

Таким чином, перегляд оспорюваних судових рішень за виключними обставинами з підстав, на які засуджений посилається у своєму клопотанні, не належить до компетенції Великої Палати, котра в силу ст. 19 Конституції України діє виключно в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Отже, у відкритті провадження за зверненням ОСОБА_18 має бути відмовлено, а подане клопотання - повернуто його автору.

Наведений висновок Великої Палати узгоджується з її практикою (наприклад, ухвали від 10 липня 2019 року, 28 вересня, 9 листопада 2022 року, справи № 2-15, 1-32/00, 1-368/11 відповідно).

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 459, 463, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням засудженогоОСОБА_18 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Полтавської області від 7 грудня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 14 липня 2005 року.

Клопотанняповернути особі, яка його подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_10

ОСОБА_3 ОСОБА_11

ОСОБА_4 ОСОБА_12

ОСОБА_5 ОСОБА_13

ОСОБА_6 ОСОБА_14

ОСОБА_7 ОСОБА_15

ОСОБА_8 ОСОБА_16

ОСОБА_9 ОСОБА_17