УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.11.2022 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за №0000782 від 08.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, щодо наїзду автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 на металеве огородження - «відбійник».В результаті ДТП пасажир ОСОБА_6 загинув на місці пригоди.

Як вбачається з клопотання, під час огляду місця ДТП було вилучено автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, р/н НОМЕР_1 , який був визнаний речовим доказом та з місця пригоди спрямований на майданчик тимчасового збереження транспортних засобів.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на вказаний транспортний засіб, мотивуючи необхідністю проведення експертних досліджень транспортного засобу, а також визнанням речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор просив розглянути клопотання без його участі, надавши відомості щодо повідомлення власника майна.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпеченнякримінальногопровадженнязастосовуються з метою досягненнядієвостіцьогопровадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Транспортний засіб - автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, р/н НОМЕР_1 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 єМорар ОСОБА_7 ,визнаний речовим доказом, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідаєкритеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щобвтручання в право власностівважалосядопустимим, воно повинно служити не лишезаконнійметі в інтересахсуспільства, а повинна бути розумнаспівмірністьміжвикористовуванимиінструментами і тією метою, на котруспрямований будь-якийзахід, щопозбавляє особу власності. Розумнарівновагамаєзберігатисяміжзагальнимиінтересамисуспільства та вимогамидотриманняосновних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" протиСполученогоКоролівства" (АGОSІ v. the United Kingdomвід 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодообмеження права власностімають бути пропорційнимищодо мети їхзастосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, проведення відповідних експертних досліджень, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні слідчим наявністьобґрунтованих підстав для арешту автомобіля, шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування власником та іншими особами.

На підставі викладеного, вважаю можливим задовольнити клопотання.

Керуючись ст. ст. 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, р/н НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Виконанняухвалипокласти на старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскарженапротягомп`ятидіб з дня їїпроголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1