Номер провадження: 11-сс/813/1588/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000732 від 30 жовтня 2022 року за апеляційними скаргами прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, адвоката ОСОБА_8 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Цебрикове, Великомихайлівського району, Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 59 днів, в межах строку досудового розслідування за адресою АДРЕСА_2 . Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Встановлені судом обставини

Згідно матеріалів досудового розслідування, 29 жовтня 2022 приблизно о 22 годині 20 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебував у компанії своїх знайомих біля проїжджої частини поряд з будинком за адресою: АДРЕСА_3 , з якими він напередодні розпивав алкогольні напої з приводу святкування дня народження його сина в розважальному закладі «Вогонь», що розташований за адресою: АДРЕСА_4 . У зв`язку із наявним напередодні конфліктом, який відбувся у розважальному закладі «Вогонь» між ОСОБА_10 , та ОСОБА_7 , останній з мотивів помститися за зіпсоване святкування «дня народження сина» та з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наблизився до останнього та наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в область лівої частини голови, в результаті чого потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми. Від вказаного удару потерпілий ОСОБА_10 , втратив свідомість та впав на землю. Після прибуття працівників швидкої медичної допомоги на місце події останні констатували смерть ОСОБА_10 . Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя врахував те, що підозра у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення підтверджена сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи, доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, у відповідності до ст.178 КПК України враховано, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, зі слів працюючого по трудовому договору на підприємстві «КДК» - водієм, соціальні зв`язки в місці постійного проживання ОСОБА_7 (має постійне місце мешкання в м. Одесі, одружений, має на утриманні дружину ОСОБА_11 , яка знаходиться в декретній відпустці з догляду за дитиною та не працює, двох малолітніх дітей).

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

Прокурор, не погоджуючись з висновком суду, вказує про те, що висновки суду не підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами. Посилаючись на зміст положень п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України апелянт зауважує про наявність ризиків, запобігти яким неможливо шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з постановленим рішення слідчого судді, вказує про те, що першочергові докази, суперечать кваліфікації повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. В апеляційній скарзі апелянт зазначає фактичні обставини кримінального провадження, аналізує суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, яке ставиться в провину підозрюваному. Також адвокат заперечує обставини доведеності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Посилаючись на зміст відомостей про особу підозрюваного ОСОБА_7 , відомості про сумлінне виконання покладених обов`язків, необхідність фінансового забезпечення сім`ї, апелянт зауважує про наявність підстав для зміни застосованого запобіжного заходу.

Просить змінити ухвалу слідчого судді та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час з 23 години по 6 годину ранку.

Позиції сторін апеляційного провадження

Прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просив її задовольнити.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, просили задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1-2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 та 6 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Авраімов проти України» від 25 березня 2021 року констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначив, що існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання його чи її під вартою. Але коли національні судові органи вперше «негайно» після затримання розглядають питання про необхідність застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цієї підозри вже буде недостатньо, й органи державної влади повинні також навести інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою. Цими іншими підставами можуть бути ризик переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку та пов`язана з цим необхідність захисту затриманого. Ці ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (п.57).

Як убачається зі змісту матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності і ці докази наявні в матеріалах провадження. Їх належність та допустимість на цій стадії кримінального провадження не перевіряється.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши мотиви прийнятого судового рішення, суд апеляційної інстанції вважає, що зміст ухвали слідчого судді відповідає в повній мірі встановленим обставинам справи, а висновок про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відповідає меті застосування запобіжного заходу, покликаного забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за вчинення якого передбачено покарання на строк від 7 до 10 років позбавлення волі.

Обставини, про які зауважує адвокат, а саме невідповідність наявних доказів правовій кваліфікації протиправного діяння, яке ставиться в провину ОСОБА_7 , не перевіряються та не встановлюються на даній стадії кримінального провадження. Доводи про наявність необережної форми вини в діях підозрюваного до уваги не приймаються, оскільки ці обставини перевіряються на стадії судового розгляду.

Що стосується доведеності ризиків, передбачених ст..177 КПК України, то суд апеляційної інстанції зауважує про те, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, тому тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України свідчить про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того встановлено, що досудове розслідування триває, в кримінальному провадженні наявні свідки, в тому числі, знайомі підозрюваного, з якими він підтримував стосунки, тому існує ризик незаконного впливу на учасників кримінального провадження, які під тиском підозрюваного можуть змінити показання, що вказує на доведеність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Ці обставини, які встановлені слідчим суддею, стороною захисту в апеляційній скарзі не спростовано, а стороною обвинувачення не доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які докази на підтвердження даного аргументу сторони обвинувачення.

У відповідності до вимог ст.178 КПК України разом із обставинами тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_11 , сукупністю наявних ризиків у кримінальному провадженні, надано оцінку обставинам того, що зі слів ОСОБА_11 він працює по трудовому договору на підприємстві «КДК» - водієм, прийнято до уваги відомості про соціальні зв`язки в місці постійного проживання ОСОБА_7 , а саме наявність постійного місця проживання в м. Одеса, те, що підозрюваний одружений, має на утриманні дружину ОСОБА_11 , яка знаходиться в декреті по догляду за дитиною та не працює, двох малолітніх дітей. Також прийнято до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, не надано доказів про наявність у нього негативної репутації.

З огляду на встановлене, виправданим у конкретному кримінальному провадженні є обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки більш м`який запобіжний не здатний забезпечити належну поведінку підозрюваного за запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України. Ті обставини, про які зауважує в апеляційній скарзі захисник, які на його думку свідчать про можливість застосування щодо ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, суперечать зазначеним вище обставинам.

Апеляційна скарга прокурора не обґрунтована переконливими мотивами, за яких наявні підстави вважати, що у даному кримінальному провадженні має бути застосовано найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою. У відповідності до вимог ст. 194 КПК України саме на сторону обвинувачення покладено обов`язок довести, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. с, ч. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на свободу та особисту недоторканність - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 181 КПК України, виправдовують застосування саме такого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ч.2 ст. 376 ст. 404, 407, 422 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, адвоката ОСОБА_8 захисника підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15