ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/272/23 Справа № 693/1454/14-к Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0000094 від 24.03.2014 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 лютого 2023 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22 квітня 2023 року включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження №0000094 від 24.03.2014 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

У судовому засіданні 22 лютого 2023 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22 квітня 2023 року включно.

Продовжуючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, при цьому санкція п.6 ч.2 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна.

Разом з цим, місцевим судом враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення тяжких злочинів, що свідчить про стійку схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, а тому ризики, про які зазначає прокурор, щодо можливості продовження злочинної діяльності у якій ОСОБА_7 обвинувачується чи вчинення інших кримінальних правопорушень є обґрунтованими та на даний час не зменшилися.

Судом також враховано, що місцем постійного проживання ОСОБА_7 є с.Чернігівка, Вознесенський район, Миколаївська область, яке значно віддалене від суду, а тому ризики про які вказує прокурор, щодо ухилення обвинуваченого від явки до суду чи не належне виконання останнім своїх процесуальних обов`язків щодо з`явлення в судові засідання, на думку суду є обґрунтованими.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово допускав ухилення від явки до суду, у зв`язку з чим, судом виносились ухвали про його привід та було оголошено у розшук.

За таких обставин, враховуючи обставини кримінального провадження та характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_7 , місцевий суд вважав, що ризики, які були підставою для застосування та продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшилися і продовжують існувати, а тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення, тоді як підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт про який просив останній, суд не вбачав.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 , 24.02.2023, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 лютого 2023 року та постановити нову ухвалу, якою обрати йому міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що всі матеріали кримінального провадження сфальсифіковані.

Вважає, що прокурором подано до суду необґрунтоване клопотання про продовження строку тримання його під вартою, оскільки ризиків, передбачених ст.177 КПК України немає. Крім того, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 доводив, що підстав для тримання під вартою обвинуваченого немає.

Зазначає, що інкримінованих йому злочинів він не вчиняв.

Одночасно зазначає, що він тяжко хворий, тоді як медична частина СІЗО немає можливості надати йому належне медичне обстеження та лікування.

01.03.2023 на адресу апеляційного суду від ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, зміст яких фактично є аналогічний змісту апеляційної скарги.

02.03.2023 ОСОБА_7 подано другу апеляційну скаргу, доводи якої фактично є аналогічними доводам, зазначеним в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, в якій він просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 лютого 2023 року, змінивши йому міру запобіжного заходу на домашній арешт, за адресою: АДРЕСА_2 . Власником зазначеної квартири є чоловік його сестри - ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу від 02.03.2023 задовольнити з наведених в них підстав, прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було враховано норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження. При продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 зазначеного запобіжного заходу місцевим судом також враховано практику Європейського суду з прав людини.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, при цьому санкцією п.6 ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна.

При цьому обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення тяжких злочинів, протягом тривалого часу (більше п`яти років) переховувався від суду, його місцем постійного проживання є с.Чернігівка Вознесенського району Миколаївської області та те, що ОСОБА_7 неодноразово допускав ухилення від явки до суду, в зв`язку з чим, судом виносилися ухвали про його привід та було оголошено в розшук.

Зазначене свідчить про можливість продовження обвинуваченим ОСОБА_7 злочинної діяльності у якій він обвинувачується чи вчинення інших кримінальних правопорушень, ухилення останнього від явки до суду чи неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків.

На думку колегії суддів, ризики, які були підставою для застосування та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися і продовжують існувати, а тому обрання останньому менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що всі матеріали кримінального провадження сфальсифіковані.

Зазначені доводи обвинуваченого, на думку колегії суддів, є неспроможними, позаяк порядок визнання доказів недопустимими визначений ст.89 КПК України, згідно якої, докази визнаються недопустимими безпосередньо підчас судового розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення. Тобто, не можуть бути визнані недопустимими докази під час вирішення питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Також в апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що прокурором подано до суду необґрунтоване клопотання про продовження строку тримання його під вартою, оскільки ризиків, передбачених ст.177 КПК України немає.

Колегія суддів вважає зазначені доводи обвинувачених неприйнятними, оскільки відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів, з врахуванням сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, обрання останньому менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається, що інкримінованих йому злочинів він не вчиняв.

Колегія суддів вважає зазначені доводи безпідставними, тому що, вагомість доказів, наданих стороною обвинувачення щодо причетності обвинуваченого до скоєння злочину, підлягає оцінці в ході розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення.

Необґрунтованими на думку колегії суддів є доводи ОСОБА_7 про те, що він тяжко хворий, тоді як медична частина СІЗО немає можливості надати йому належне медичне обстеження та лікування, оскільки інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та скасування оскаржуваної ухвали суду, на думку колегії суддів, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати , -

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 лютого 2023 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22 квітня 2023 року включно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді