СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3997/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001493 від 25.10.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм в БТІ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою на строк 60 днів.
Дане клопотання обґрунтоване тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001493 від 25.10.2022 за підозрою військовослужбовців незаконного збройного формування так званих «донецької народної республіки» та «луганської народної республіки» (далі НЗФ ДНР-ЛНР) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи на території Луганської та Харківської областей, у невстановлені досудовим розслідуванням дату і час, але не пізніше 11 вересня 2022 року, вчинив кримінальне правопорушення проти основ громадської безпеки України.
Громадянин України ОСОБА_4 достовірно знав, що ЗС РФ, НЗФ так званої «ЛНР», своїми спільними та узгодженими діями здійснюють широкомасштабні бойові дії на всій території України, розумів, що його призов та подальша служба в НЗФ так званої «ЛНР» передбачатиме участь в таких бойових діях. Така обізнаність особи випливає з того, що «визнання» 21 лютого 2022 року РФ самопроголошеної республіки «ЛНР», незалежною державою, здійснення РФ та так званою «ЛНР», спільних бойових дій проти України, оголошення загальної мобілізації на території самопроголошеної республіки, широко висвітлювалась в засобах масової інформації та на відкритих Інтернет-ресурсах.
Усвідомлюючи це, вранці 22.02.2022 ОСОБА_4 , з метою вступу та участі в діяльності НЗФ «ЛНР», добровільно прибув до «військового комісаріату» м. Луганська (більш точна адреса досудовим розслідуванням не встановлена), де власноручно написав заяву, що бажає бути добровільно мобілізованим та був включений до списків осіб, мобілізованих на військову службу до лав так званої «ЛНР».
Цього ж дня, ОСОБА_4 та інших осіб, які прибули до «військового комісаріату», на військовому автомобілі «УРАЛ» перевезли на територію колишнього військового авіаційного училища штурманів. В одному з приміщень, ОСОБА_4 отримав від невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які представились військовослужбовцями «ЛНР», військову форму зразка РФ (літній та зимовий комплекти), натільну та нижню білизну, шкарпетки, зимову шапку, бушлат, берці, портупею, речовий мішок, каску, протигаз, флягу, кружку та ложку. Після цього, о 23:00 год. ОСОБА_4 та інших мобілізованих завантажили до військових автомобілів «УРАЛ» та автобусів та відвезли до дитячого табору на території Лутугінського району, Луганської області (більш точна адреса досудовим розслідуванням не встановлена).

Зранку 23.02.2022 всіх осіб вишикували на плацу, шикування проводив командир батальйону НОМЕР_1 так званої народної міліції ЛНР (далі НМ ЛНР) невстановлена особа з позивним « ОСОБА_16 », який повідомив, що всі мобілізовані перебуватимуть на місці до розпорядження.

В цей же день, (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинну мету кримінального правопорушення, перебуваючи у складі зазначеного НЗФ за вказаною адресою, отримав зброю автомат «АК-74», боєкомплект - 120 патронів, 4 магазини для набоїв, багнет-ніж та підсумок.

В ніч з 23 на 24.02.2022 командир батальйону НОМЕР_1 з позивним « ОСОБА_16 » повідомив, що на території України розпочата «Спеціальна військова операція» і в зв`язку з цим, всі присутні буть до неї залучені.

24.02.2022 ОСОБА_4 було призначено командиром 2 відділення, 2 взводу. 1 стрілкової роти, батальйону НОМЕР_1 «НМ ЛНР».

При цьому, з метою забезпечення єдиноначальності, підпорядкованості і дисципліни, невстановленими досудовим розслідуванням особами було призначено керівний склад, які були безпосередніми керівниками ОСОБА_4 , а саме: командир батальйону НОМЕР_1 полку невстановлена на даний час особа з позивним « ОСОБА_16 »; заступник командира батальйону НОМЕР_1 невстановлена на даний час особа з позивним « ОСОБА_17 »; командира 1 стрілкової роти батальйону НОМЕР_1 невстановлена на даний час особа з позивним « ОСОБА_18 »; командир 2 взводу 1 стрілкової роти батальйону НОМЕР_1 невстановлена на даний час особа на ім`я ОСОБА_19 з позивним « ОСОБА_20 ».

У вечері 24.02.2022 ОСОБА_4 в складі свого підрозділу, на військових автомобілях «УРАЛ» та цивільних автомобілях колоною вирушили на позиції, при цьому весь особовий склад перемотав ліву руку та праву ногу липкою стрічкою червоного кольору.

25.02.2022 ОСОБА_4 в складі свого підрозділу, прибув до АДРЕСА_2 , де розмістились на території пилорами та частково на вулиці.

На протязі 2-3 днів ОСОБА_4 в складі свого підрозділу перебували на території вказаного населеного пункту та періодично переміщувались на позиції до інших населених пунктів.

Так на початку березня 2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 разом з іншими військовими « ІНФОРМАЦІЯ_2 » прибули до с. Новолюбівка, Кремінського району, Луганської області, де розмістились у приватних будинках та в подальшому передислокувались до приміщень сільськогосподарського підприємства.

В подальшому, приблизно протягом 7 днів, займались облаштуванням позиції для взводу, зокрема обладнували (викопали) окопи та здійснювали чергування, використовуючи вогнепальну зброю.

Після чого, взвод ОСОБА_4 , у складі роти перемістився на позиції в лісосмузі за АДРЕСА_3 , де облаштували позиції для взводу, зокрема обладнали (викопали) окопи для зайняття позицій та здійснювали чергування, використовуючи автоматичну зброю, зокрема «АК-74», гвинтівки Мосіна та РПК.

Приблизно 6-7.04.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) на позиції, яку займала рота ОСОБА_4 , прибув командир батальйону з позивним « ОСОБА_16 » та оголосив наказ про призначення командиром 1 стрілкової роти батальйона НОМЕР_1 майора ОСОБА_14 з позивним « ОСОБА_21 » замість командира з позивним « ОСОБА_18 ».

Після чого в період до 11.09.2022 рота ОСОБА_4 , під командуванням ОСОБА_14 , займала різні позиції на території Луганської області, зокрема в населенних пунктах Кремінна, Житлівка та ін., де займались облаштуванням блокпостів та здійсненням цілодобового несення служби нарядами з військовослужбовців за ротаційним принципом: по 2 години чергування зміни вдень та по 4 вночі. Крім того, у м. Кремінна ОСОБА_14 було визначено позиції та облаштовано точки розміщення крупнокаліберних кулеметів типу «ДШК» та гранатометів типу «АГК». Патрулювання вулиць забезпечувалось військовими його роти у вечірній та нічний час доби. В наряди та на чергування підлеглі ОСОБА_14 , зокрема ОСОБА_4 , заступали з особистою стрілецькою зброєю (АК-74) та боєкомплектом. На цих позиціях у вказаних населених пунктах очолюваний особовий склад роти ОСОБА_14 перебував та виконував бойові завдання до 11.09.2022.

В подальшому, 11.09.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) за наказом командира роти ОСОБА_14 , ОСОБА_4 та інші військовослужбовці перемістились на іншу позицію у с. Студенок, Ізюмського району, Харківської області, де за наказом командира роти ОСОБА_14 розмістились у приватних будинках на в`їзді до села. За наказом ОСОБА_14 у с. Студенок було облаштовано траншею, викопано окопи для зайняття позицій, визначено точки для розстановки крупнокаліберних кулеметів та гранатометів, затверджено графік несення нарядів з спостереженням за переміщенням підрозділів ЗСУ та охорони периметру їх позицій. На вказаній позиції в с. Студенок, ОСОБА_4 перебував до 14.09.2022.

Таким чином, у період з 22 лютого по 14 вересня 2022, ОСОБА_4 , перебуваючи в різних населених пунктах Луганської та Харківської областях, приймав участь в НЗФ «НМ ЛНР та вчиняв наступні дії: здійснював окупацію та охорону захоплених територій; виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців ЗС РФ та осіб з числа учасників НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які були за званням чи посадою вище; облаштовував та укріплював блокпости в зазначених населенних пунктах, здійснював інженерно-технічне облаштування позицій; здійснював бойові чергування зі зброєю на блок-постах та на інших облаштованих бойових позиціях з метою виявлення фактів переміщення військовослужбовців та техніки Збройних Сил України та здійснення доповідей про це своїм командирам; здійснював перевірку документів у цивільних осіб, які рухались через блокпости, перевірку їх особистих речей та огляд транспортних засобів, забезпечував контрольно-пропускні функції та охорону блокпостів; приймав активну участь у візуальному спостереженні за повітряним простором з метою виявлення та знешкодження безпілотних літальних апаратів Збройних Сил України з наявної в нього автоматичної зброї; інші незаконні дії у складі НЗФ «НМ ЛНР».
ОСОБА_4 , як учасник НЗФ «НМ ЛНР», який діяв на боці держави-агресора у цьому міжнародному збройному конфлікті, у відповідності до п. п. 1, 2 ч. А, ст. 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1949 року (ІІІ Женевська конвенція), ст. 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, від 08 червня 1977 року (Протокол І), п. 29 Глави 2 розділу I Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23 березня 2017 року № 164, мав статус комбатанта та був зобов`язаний дотримуватись у своїх діях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами.
При цьому, ОСОБА_4 , відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову форму зразка ЗС РФ із закріпленими відмітними розпізнавальними знаками у вигляді червоної стрічки, що характеризувало носія форми як причетного до складу ЗС РФ та НЗФ «НМ ЛНР».
Тобто, ОСОБА_4 , діючи умисно, в період з 22 лютого по 14 вересня 2022 року на території Луганської та Харківської областей приймав участь у діяльності НЗФ «НМ ЛНР».
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

31.10.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України повністю підтверджується зібраними доказами, зокрема: показаннями підозрюваного ОСОБА_4 , в яких останній детально надає покази щодо участі у діяльності незаконного збройного формування на території України, в складі так званої «НМ ЛНР»; протоколом добровільної видачі та огляду, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_4 добровільно видав для огляду та долучення до матеріалів кримінального провадження військову форму, в яку був одягнений під час взяття його в полон військовослужбовцями ЗС України; іншими даними та доказами, які у своїй сукупності свідчать про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину.

Підставою для застосування запобіжного заходу згідно ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому звернутися з клопотанням до слідчого судді про застосування запобіжного заходу, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, інші причетні до вчинення злочину особи не встановлені. Розуміючи тяжкість покарання, підозрюваний може використати всі можливі способи та засоби для ухилення від відповідальності, зокрема його виїзд за межі України, або на тимчасово - окуповану територію України; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - даний ризик обґрунтовується тим, що у даному кримінальному провадженні не в повному обсязі встановлені та притягнені до кримінальної відповідальності інші співучасники злочину, а тому орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може перешкоджати досудовому розслідування з метою уникнення ними кримінальної відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 являється військовослужбовцем незаконного збройного формування та вважає, що протиправні дії які він вчиняє на території України залишаться не поміченими, а тому існують дуже високі ризики продовження чи повторення злочинної діяльності, яка свідчить про високу ступінь небезпечності поведінки підозрюваного, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності можливість вчинення аналогічних злочинів підозрюваним у майбутньому та підвищує ризики того що підозрюваний може ухилитись від слідства і суду; додатковим ризиком щодо повторення суспільнонебезпечної поведінки підозрюваного у тому числі щодо перешкоджання кримінальному провадженню є також можливість доступу останнього до зброї.

З огляду на вказане, обрання підозрюваному інших, більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Так, з урахуванням зібраних в ході досудового розслідування доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням вимог ст. ст. 183, 193 КПК України, для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків орган досудового розслідування просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити та не визначати розмір застави.
Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав підозрюваний, не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього додатки, слідчий суддя дійшов такого висновку.
У судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001493 від 25.10.2022 за підозрою військовослужбовців незаконного збройного формування так званих «донецької народної республіки» та «луганської народної республіки» (далі НЗФ ДНР-ЛНР) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.
31.10.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо оцінки слідчим суддею обґрунтованості підозри, то слід зазначити, що вимога обґрунтованої (розумної) підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду (рішення у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32; рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184).
Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Крім того, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Обґрунтованість підозри у вчиненні вище вказаному кримінальному правопорушенні (злочині) повністю підтверджується зібраними по провадженню доказами, а саме: показаннями підозрюваного ОСОБА_4 , в яких останній детально надає покази щодо участі у діяльності незаконного збройного формування на території України, в складі так званої «НМ ЛНР»; протоколом добровільної видачі та огляду, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_4 добровільно видав для огляду та долучення до матеріалів кримінального провадження військову форму, в яку був одягнений під час взяття його в полон військовослужбовцями ЗС України; іншими даними та доказами, які у своїй сукупності свідчать про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину.

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій, належність та допустимість доказів на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже, про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.
При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя доходить до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, та особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя враховує те, що ризиками у даному випадку є дії, які можуть вчинятися з високим ступенем ймовірності.
За таких обставин, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.
При цьому, слідчий суддя враховує, що сама по собі тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваному не є виправданням застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак, суворість такого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене, переслідуючи мету захисту інтересів суспільства, які очевидно переважають в даному випадку принцип поваги до особистої свободи, зважаючи, що надані органом досудового розслідування докази про причетність підозрюваного до вчинення злочину є вагомими, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також доведеність в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а перебування підозрюваного під вартою буде виправданим за вказаних умов та таким, що не порушуватиме принципу пропорційності, та не буде свавільним.
При цьому, на даному етапі досудового розслідування жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти зазначеним ризикам та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 260 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
Взяти під варту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в залі суду.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді діє до 30.12.2022 року включно та підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручити підозрюваному та прокурору.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлений 03.11.2022 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1