Справа № 522/6016/23
Провадження № 1-кп/522/1782/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106на підставі обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 03.01.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений час та місці, незаконно придбав шляхом знахідки корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з запалом УЗРГМ-2 та в конструктивному поєднанні належить до бойових припасів, які в подальшому зберігав у невстановленому місці, після чого усвідомлюючи, що вказаний предмет являється бойовим припасом, без «передбаченого законом дозволу», з метою реалізації свого злочинного, корисливого умислу спрямованого на особисте протиправне збагачення, шляхом збуту за готівку вищевказаного бойового припасу, продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, шляхом збуту за готівку вищевказаного бойового припасу, збув за наступних обставин.

Так, 09.01.2023 року згідно попередньої домовленості близько 12 год. 26 хв. ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного, корисливого умислу спрямованого на особисте протиправне збагачення, шляхом збуту за готівкові кошти вищевказаного бойового припасу без передбаченого законом дозволу, зустрівся за місцем свого мешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , із громадянином ОСОБА_5 , який діяв під контролем правоохоронних органів, та збув останньому корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з запалом УЗРГМ-2 та в конструктивному поєднанні належить до бойових припасів, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 70 доларів США.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками: незаконне зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального провадження, які описані у обвинувальному акті та пояснив суду наступне.

У січні 2023 року, більш точної дати та час він не пам`ятає, згідно попередньої домовленості, з метою реалізації свого злочинного, корисливого умислу спрямованого на особисте протиправне збагачення, шляхом збуту за готівкові кошти вищевказаного бойового припасу без передбаченого законом дозволу, зустрівся за місцем свого мешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , із громадянином ОСОБА_5 , та збув останньому корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з запалом УЗРГМ-2 та в конструктивному поєднанні належить до бойових припасів, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 70 доларів США. Даний злочин вчинив, оскільки не було чим годувати своїх собак бійцівської породи.

У вчиненому щиро кається, просив вибачення перед судом та суспільством, вказав, що помилився та зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не порушувати закон.

Просив суд суворо його не карати та визначити йому мінімальне покарання з іспитовим строком.

Згідно висновку судового експерта Одеського НДЕКЦ МВС № СЕ-19/116-23/395-ВТХ від 11.01.2023 року, наданого прокурором, предмети, надані на дослідження є відповідно корпусом ручної осколкової гранати Ф-1 та запалом УЗРГМ-2. Корпус ручної осколкової гранати Ф-1 є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини в металевому корпусі та належить до вибухових речовин. Запал УЗРГМ-2 являється засобом підриву та належить до бойових припасів. При конструктивному поєднанні корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та запал УЗРГМ-2 утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка належить до бойових припасів, які придатні для здійснення вибуху.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді трьох років позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком два роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та суд кваліфікує їх за ознаками: незаконне зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає в м. Одеса, судимостей не має, те, що у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Окрім зазначеного вище суд враховує, що на момент розгляду даного кримінального провадження, обвинувачений судимості не має.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2023 року стосовно ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, до 12.04.2023 року включно. Однак враховуючи, що ОСОБА_3 призначається покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, тому суд вважає за необхідне скасувати застосований стосовно нього запобіжний захід.

Арешт, накладений на майно у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.01.2023 року, підлягає скасуванню, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно наданої прокурором довідки про витрати на проведення експертизи встановлено, що під час досудового розслідування витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням вибухотехнічної експертизи за спеціальністю 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху», складають 1510 гривень 24 копійки.

Потерпілі в даному кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65, 75, 76, 263 КК України, ст. 100, 122, 126, 174, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2023 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, - скасувати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 судові витрати, витрачені на залучення експертів у зв`язку з проведенням вибухотехнічної експертизи за спеціальністю 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху», вартістю 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Накладений арешт ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від 13.01.2023 року на майно, вилучене в ході проведення невідкладного обшуку гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки «Tecno» моделі «POP3», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 , з сім картою мобільного оператора «Лайфселл» з номером НОМЕР_4 , який упаковано до спец. пакету №WAR1271413; 2) купюра номіналом 100 доларів серія DC 76951994A у кількості 1 шт., яку упаковано до спец. пакету № WAR1271411, - скасувати.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Tecno», моделі «РОР3», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 , з сім картою мобільного оператора «Лайфселл» з номером НОМЕР_4 , який упаковано до спец. пакету №WAR1271413; та який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області - повернути власнику - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- купюру номіналом 100 доларів серія DC76951994А у кількості 1 шт., яку упаковано до спец. пакету № WAR1271411, та яка зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області - знищити;

- ручну осколкову гранату Ф-1, яка належить до бойових припасів, яку поміщено в сейф-пакет експертної служби МВС України №3922257, та яка зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №001374) - конфіскувати в дохід держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1