ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 692/791/20

провадження № 51-1630км22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги голови правління Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» (далі - АТ «СК «ІНГО») ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 травня 2022 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1

Обставини справи

1. Вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2021 року ОСОБА_8 засуджено за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

2. За цивільним позовом потерпілого ОСОБА_9 з АТ «СК «ІНГО» стягнуто 125 297,77 грн матеріальної та 2 769,39 грн моральної шкоди, а з ОСОБА_8 - 41 224, 25 грн матеріальної та 100 000 грн моральної шкоди.

3. За цивільним позовом потерпілої ОСОБА_10 з АТ «СК «ІНГО» стягнуто 51 625,44 грн матеріальної та 56 676 грн моральної шкоди, а з ОСОБА_8 - 12 275, 25 грн витрат на поховання та 443 324 грн моральної шкоди.

4. Також з ОСОБА_8 стягнуто на користь неповнолітнього ОСОБА_11 в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника по 4737,50 грн щомісячно до досягнення ним 18 років.

5. Суд визнав доведеним, що 01 лютого 2020 року близько 14:30 засуджений керував автомобілем «Opel Vectra» і на 27 км автомобільної дороги на території Драбівського району Черкаської області, рухаючись зі сторони смт Шрамківка у бік смт Драбів в порушення вимог пунктів 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем «ВАЗ - 21124», внаслідок чого пасажир автомобіля «Opel Vectra» ОСОБА_12 отримав смертельні ушкодження, а водій автомобіля «ВАЗ - 21124» ОСОБА_9 - тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

6. Апеляційний суд оскарженою ухвалою залишив вирок суду першої інстанції без змін.

Вимоги і доводи касаційних скарг

7. Сторона захисту, посилаючись на частину 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати оскаржувані рішення та закрити кримінальне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК.

8. Суть доводів касаційної скарги сторони захисту зводиться до того, що вина засудженого обгрунтовується недопустимим доказами, а саме:

- протоколом огляду місцевості від 01 лютого 2020 року, план-схемою та таблицею зображень, проведеними з порушенням процесу;

- експертизами, які є похідними від протоколу огляду місцевості;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого від 11 липня 2020 року, проведеного з процесуальними порушеннями.

9. Цивільний відповідач АТ «СК «ІНГО», посилаючись на частину 5 статті 128 КПК та статтю 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), просить зменшити розмір моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_10 з 56 676 грн до 8 096,57 грн.

Позиції учасників касаційного розгляду

10. Представник цивільного відповідача АТ «СК «ІНГО» направив на адресу Суду клопотання про розгляд справи без його участі, подану касаційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

11. У судовому засіданні захисник підтримав доводи своєї касаційної скарги, просив її задовольнити.

12. Прокурор заперечила проти задоволення касаційних скарг та просила залишити оскаржувані судові рішення без зміни.

13. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

Оцінка Суду

14. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скаргах доводи, Суд дійшов висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

15. Відповідно до статті 433 КПК Суд не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

16. Проте, в межах доводів скарги, Суд зобов`язаний перевірити чи були додержані судами попередніх інстанцій процесуальні норми, що регулюють розгляд судами обвинувачення, у тому числі положення, що стосуються оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів - їх достатності для висновків суду.[1]

17. Так, свій висновок про винуватість засудженого суд обґрунтував рядом доказів, а саме:

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 4/506 від 07 липня 2020 року, відповідно до якого з урахуванням слідової інформації місце зіткнення автомобіля «Опель» та автомобіля «ВАЗ» знаходиться перед початком утворення подряпин, тобто на смузі руху в напрямку смт Шрамківка, Драбівського району Черкаської області;

- висновком комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 4/540 від 16 липня 2020 року, відповідно до якого у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору знаходився виїзд автомобіля «Opel» під керуванням засудженого на смугу руху автомобіля «ВАЗ» під керуванням водія ОСОБА_9 у момент, коли останній не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди.

18. Сторона захисту стверджує, що ці висновки є недопустимими, оскільки походять від протоколу огляду місцевості, схеми ДТП та фототаблиці від 01 лютого 2020 року, які є недопустимими доказами. В обґрунтування їх недопустимості сторона захисту посилається на відсутність під час огляду місця події одного з понятих, який підписав цей протокол.

19. Одним із аргументів сторони захисту є те, що понятий ОСОБА_13 не був присутній весь час поки проводився огляд місця події. Ця обставина сама по собі не означає недопустимість відомостей, зафіксованих в протоколі огляду, однак може поставити питання про достовірність цих відомостей. За наявності таких сумнівів суд, що досліджує цей доказ, має перевірити його достовірність за допомогою інших засобів доказування.

20. У цьому випадку під час розгляду справи суд провів таке дослідження, допитавши, зокрема, свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та дослідивши інші матеріали провадження. За результатами дослідження суд зробив висновок про достовірність відомостей, відображених в оспорюваному протоколі, і навів відповідне обґрунтування. Цей висновок також був предметом дослідження під час апеляційного розгляду.

21. У Суду немає підстав ставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо доведеності цих обставин справи, тому Суд відхиляє цей довід сторони захисту.

22. Суд вважає необґрунтованими і доводи касаційної скарги про недопустимість протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілого від 11 липня 2020 року.

23. Суд зазначає, що якщо потерпілий або інший учасник процесу дає суду показання, які співпадають з його показаннями під час досудового розслідування, або посилається на ці обставини, то саме собою посилання суду на такі позасудові показання не є істотним порушенням процесуального закону, оскільки в такому випадку свідок інкорпорує свої позасудові показання у свої показання в суді.[2] Потерпілий ОСОБА_9 надавав показання під час судового розгляду справи і підтвердив обставини, повідомлені ним під час слідчого експерименту. Сторони мали можливість піддати його перехресному допиту.

24. Тому Суд відхиляє доводи сторони захисту, що стосуються недопустимості цього доказу.

25. Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій про доведеність винуватості засудженого у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК, зроблено на підставі обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до статей 17 та 94 КПК.

26. Суд відхиляє також доводи касаційної скарги цивільного відповідача АТ «СК «ІНГО». Відповідно до статті 27 Закону № 1961-ІV страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам та дітям. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

27. Цивільний відповідач вважає, що для визначення розміру страхового відшкодування моральної шкоди, необхідно суму, визначену у статті 27 Закону № 1961-ІV, поділити на кількість всіх осіб, які можуть мати право на таке відшкодування, і особі, яка звернулася з цивільним позовом виплатити лише її частину, а решту страхового відшкодування на одного померлого не виплачувати.

28. Суд не вважає, що наявність у кількох осіб права на відшкодування моральної шкоди звільняє цивільного відповідача від обов`язку виплатити повну суму страхового відшкодування, якщо всі особи, які мають на нього право, не звернулися з цивільним позовом.

29. Та обставина, що з цивільним позовом у цій справі звернулася лише потерпіла ОСОБА_10 , а інші особи вирішили з таким позовом не звертатися, не зменшує зобов`язань цивільного відповідача за пунктом 27.3 статті 27 Закону № 1961-ІV.

30. Тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди та належним чином аргументували свої рішення.

31. Таким чином, суди попередніх інстанцій дослідили сукупність доказів, представлених в ході змагальної процедури, які з урахуванням обставин цієї справи дозволили з`ясувати усі, передбачені статтею 91 КПК, обставини і встановити винуватість засудженого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

32. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів ці висновки судів.

33. Апеляційний суд провів розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону і погодився з висновками суду першої інстанції, надавши вмотивовані відповіді на доводи апеляційних скарг. Його ухвала відповідає вимогам статті 419 КПК.

34. Враховуючи викладене, у ході розгляду кримінального провадження Судом не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які дають підстави для скасування або зміни оскаржених судових рішень, а тому Суд вважає, що касаційні скарги захисника та представника АТ «СК «ІНГО» слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та голови правління АТ «СК «ІНГО» ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Постанови Суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/75286445, від 20 лютого 2020 року у справі № 360/2303/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/87857789, від 09 вересня 2020 року у справі № 658/1281/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/91555076

[2]Постанова від 22 травня 2018 року у справі № 459/3331/16-к (провадження № 51-43км18), https://reyestr.court.gov.ua/Review/72909346