Справа № 405/1704/22
провадження № 1-кс/405/2889/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000947 від 14.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України про скасування арешту майна,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2022 року у кримінальному провадженні № 0000947 від 14.04.2022 року на автомобіль Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_1 , з прикріпленими номерним знаком НОМЕР_2 , в частині заборони користування майном та передати йому вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання із зобов`язанням про невідкладне надання його для проведення відповідних експертиз та слідчих дій. Також просив повернути вилучені на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.04.2022 року (справа №407/1704/22) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Land Rover Range Rover; VIN: НОМЕР_1 ; д.н.з. НОМЕР_2 та ключі від замку запалювання.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 вказав, що транспортний засіб Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 , належить йому на праві власності згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №3187/22/001737 від 22.01.2022. на підставі цього було здійснено державну реєстрацію транспортного засобу органами державної реєстрації та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_3 . Вказаний транспортний засіб використовував для здійснення господарської діяльності. Вказав на порушення принципу розумності строків проведення слідчих дій. З моменту постановлення ухвали про арешт майна минуло понад 6 місяців. ОСОБА_3 вбачає незаконне подальше зволікання із поверненням вказаного транспортного засобу, що належить йому на праві власності у законне володіння та користування.

У судовому засіданні представник власника майна уточнила, що ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотання про скасування арешту майна, підтримала дане клопотання, просила скасувати арешт майна в частині заборони користування майном транспортним засобом Land Rover Range Rover; VIN: НОМЕР_1 ; д.н.з. НОМЕР_2 , вказала, що арешт накладено обґрунтовано, однак на даний час відпала потреба в подальшому існуванні арешту.

Слідчий у судове засідання неодноразово викликався, надавав клопотання про відкладення судового засідання, проте у призначений до розгляду день у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Оскільки положення ст. 174 КПК України не вказують на обов`язкову участь слідчого під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за даної явки та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та надавши оцінку доказам, які містяться в матеріалах клопотання, заслухавши пояснення представника власника майна слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2022 за №0000947, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2022 року у кримінальному провадженні №0000947 від 14.04.2022 року накладено арешт на автомобіль Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_1 , з прикріпленими номерним знаком НОМЕР_2 , з забороною користування та розпорядження вказаним майном.

У даному випадку арешт накладено відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 р., де вказувалося на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» констатовано, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

При цьому відзначається, що обставини викладені в клопотанні про скасування арешту знайшли своє підтвердження під час його розгляду, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що наданими матеріалами доведено, що відпала потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Крім того, тягар доказування необхідності подальшого утримання арештованого майна під арештом покладено саме на сторону обвинувачення. А тому враховуючи ненадання стороною обвинувачення належних доказів необхідності подальшого перебування майна під арештом, слідчий суддя вважає за можливе клопотання задовольнити скасувати арешт накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2022 в рамках кримінального провадження №0000947, в частині заборони користування транспортним засобом Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Водночас слідчий суддя відзначає, що представник власника майна у судовому засіданні уточнила, що ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням скасування арешту майна в частині заборони користування ним. До клопотання долучено ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2022 року, якою накладено арешт, у кримінальному провадженні № 0000947 від 14.04.2022 року, на автомобіль Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_1 , з прикріпленими номерним знаком НОМЕР_2 , з забороною розпорядження та користування майном.

ОСОБА_5 в своєму клопотанні просив повернути вилучені на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.04.2022 року (справа №407/1704/22) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Land Rover Range Rover; VIN: НОМЕР_1 ; д.н.з. НОМЕР_2 та ключі від замку запалювання, однак відсутні відомості про звернення слідчого до слідчого судді з клопотанням про арешт майна та про фактичне накладення такого арешту на свідоцтво про реєстрацію і ключі від замку запалювання транспортного засобу.

Таким чином, враховуючи вказане, слідчий суддя вбачає підстави для часткового задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.174, 369-372 КПК України, -

постановив:

клопотання власника майна ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2022 у справі №405/1705/22, провадження 1-кс/405/803/22, з автомобіля Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_1 , з прикріпленими номерним знаком НОМЕР_2 , в частині заборони користування ним.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6 ОСОБА_1