печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

представника володільця майна ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000510 від 13.06.2022 року,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2022 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання заступника начальника першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000510 від 13.06.2022 року, а саме на речові докази - кошти, що вилучені 26.08.2022 на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 16.08.2022 № 757/20811/22-к за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 17 078 000 гривень, 400 100 доларів США, 100 380 євро.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень в кримінальному провадженні № 0000510 від 13.06.2022, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень передбачених частиною четвертою статті 190, частиною другою статті 209, частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що після введення в Україні воєнного стану, приблизно наприкінці лютого 2022 року, точна дата, час та місце на теперішній час не встановлені, у ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах шляхом обману та зловживання довірою, а саме коштами, які Міністерство оборони України використовувало для закупівлі товарів військового призначення на потреби Збройних Сил України.

Для забезпечення виконання свого злочинного задуму ОСОБА_6 та ОСОБА_9 запланували залучити низку інших осіб, як обізнаних із злочинним задумом, так і не обізнаних із таким наміром.

Також вирішено використати осіб, яких введено в оману стосовно справжньої мети вчинюваних дій, а також документи підприємства іноземної юрисдикції.

Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та інші наразі не встановлені досудовим розслідуванням особи заздалегідь, тобто до початку вчинення кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

За злочинним планом ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , вони мали здійснити пошук потенційних із відповідною репутацією постачальників товарів військового призначення для потреб Збройних Сил України за кордоном і організувати укладення договору між Міністерством оборони України та постачальником продукції із подальшим перерахуванням державних коштів на користь іноземного підприємства.

У подальшому шляхом зловживання довірою та введенням в оману щодо своїх реальних намірів, а також шляхом тиску чи погроз ОСОБА_6 та

ОСОБА_9 планували схилити реального потенційного постачальника до залучення у певній частині виконання контракту компанії-посередника, що підконтрольна співучасникам злочинних дій, яка б і отримала в кінцевому результаті частину державних коштів під зобов`язання щодо здійснення поставки на користь Міноборони.

В дійсності компанія-посередник свої зобов`язання щодо поставки у своїй частині виконувати не мала і не могла, а ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та їх співучасники, заволодівши державними коштами, мали розпорядитись ними на власний розсуд.

Зокрема, з метою реалізації свого злочинного задуму ОСОБА_9 та ОСОБА_6 залучили до вчинення злочину документи та директора підконтрольної компанії WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L. (Королівство Бахрейн) ОСОБА_8 , тим самим вступивши з ним у попередню злочинну змову для шахрайського заволодіння коштами Міністерства оборони України.

Поряд із цим задля надання видимості наявності повноважень представляти інтереси Міністерства оборони України, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , у невстановлений наразі час та місці, однак не пізніше 08.03.2022, отримали документ лист від імені Міністра оборони України датований 06.03.2022 за № 220/1378, згідно з яким їх уповноважено представляти інтереси Міністерства оборони України щодо закупівлі товарів військового призначення для стримання воєнної агресії російської федерації.

Із використанням цього листа, переслідуючи мету реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , перебуваючи на території Турецької Республіки 08.03.2022 зустрілися з керівниками групи компаній, зокрема з ОСОБА_10 президентом компанії 2022 FarmTR Gіda Tarіm ve Hayvancіlіk Tic. ve San. Ltd. Sti. (Турецька Республіка), пред`явили лист Міністра оборони України від 06.03.2022 № 220/1378 та запропонували укласти низку договорів щодо постачання товарів військового призначення для потреб Збройних Сил України.

За наслідками проведених переговорів здійснена відповідна комерційна пропозиція, яка була прийнята, і 14.03.2022 між Міністерством оборони України та компанією 2022 FarmTR Gіda Tarіm ve Hayvancіlіk Tic. ve San. Ltd. Sti. (Турецька Республіка) укладено договір поставки № FM 22031401 щодо 30 тис. одиниць військових балістичних жилетів IV рівня захисту на загальну суму 16 656 300 євро (ціна за одиницю 552,71 євро).

28.03.2022 Міністерством оборони України здійснено переказ коштів у сумі 16 656 300 євро на рахунок компанії 2022 FarmTR Gіda Tarіm ve Hayvancіlіk Tic. ve San. Ltd. Sti. згідно з укладеним договором поставки, а 01.04.2022 указана сума коштів була зарахована на рахунок зазначеної турецької компанії.

Після вказаних подій, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , отримавши підтвердження надходження коштів Міністерства оборони України на рахунки компанії 2022 FarmTR Gіda Tarіm ve Hayvancіlіk Tic. ve San. Ltd. Sti., діючи відповідно до попередньо розробленого злочинного плану, почали вести переговори з президентом вказаної компанії Халіт Арабаджі щодо необхідності перерахування коштів на рахунки підконтрольної їм бахрейнської компанії WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L., і надали реквізити цієї раніше-невідомої ОСОБА_10 компанії.

При цьому, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 переконували ОСОБА_10 , застосовуючи методи впливу та прихованого тиску, що WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L. візьме на себе зобов`язання щодо часткової поставки військових балістичних жилетів IV рівня захисту на користь Міністерства оборони України.

У свою чергу ОСОБА_10 , будучи введений в оману ОСОБА_6 та ОСОБА_9 щодо дійсності їх намірів про здійснення на користь Міноборони України закупівлі у бахрейнської компанії бронежилетів для потреб ЗСУ, 04.04.2022 від імені компанії 2022 FarmTR Gіda Tarіm ve Hayvancіlіk Tic. ve San. Ltd. Sti., під впливом громадян України ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підписав договір з WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L. на постачання 1000 бронежилетів ІV рівня захисту.

За п. 5.2. Договору поставка Товару мала бути здійснена до 15 квітня 2022 року з дати оплати відповідно до Розділу 3 Договору від 04.04.2022.

08.04.2022 2022 FarmTR Gіda Tarіm ve Hayvancіlіk Tic. ve San. Ltd. Sti. згідно з укладеним договором кошти в сумі 580 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 08.04.2022 становило 16 967 842,00 грн., перераховано на рахунок бахрейнської компанії WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L., директором якої був ОСОБА_8 , що у свою чергу був залучений ОСОБА_6 та ОСОБА_9 до вчинення злочину.

Відповідно до отриманих відомостей з Державної митної служби України бронежилети від бахрейнської компанії WALLARTIS SOLUTIONS W.L.L. на територію України не ввозились.

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими наразі не встановленими особами, шляхом обману та зловживання довірою заволоділи державними коштами в сумі 580 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 08.04.2022 становило 16 967 842,00 грн.

В ході проведення досудового розслідування було допитано громадянина Туреччини ОСОБА_10 , який повідомив, що приблизно у березні 2022 року до нього звернулись особи, представились представниками Міністерства оборони України та повідомили, що вони хочуть подивитися на зразки продукції, отримати загальну технічну інформацію бронежилетів. Надалі, в ході зустрічі, чоловік, який назвався, як ОСОБА_11 , представився представником Міністерства оборони України, оглянув бронежилети, зробив фото та повідомив, передасть їх заступнику міністра оборони України ОСОБА_12 . Приблизно через дві доби, до ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_13 , та повідомив, що найближчим часом він направить до Туреччини свою довірену особу, яка теж хоче подивитися більш детально на продукцію.

Проведеним досудовим розслідуванням установлено, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , колишній заступник Міністра оборони України.

26.08.2022 на підстави ухвали Печерського районного суду міста Києва від 16.08.2022 № 757/20811/22-к проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході вказаного обшуку вилучені речі, що не були зазначені у вищевказаній ухвалі суду про дозвіл на обшук, однак які мають значення у кримінальному провадженні, а саме: грошові кошти у сумі 17 078 000 гривень, 400 100 доларів США, 100 380 євро.

Будь-яких документів щодо джерела походження виявлених за місцем проживання ОСОБА_5 коштів під час проведення обшуку не виявлено.

Зокрема, проведеними слідчими та процесуальними діями задокументовано можливу причетність ОСОБА_5 до закупівлі бронежилетів у турецької компанії, на рахунки якої Міністерством оборони України перераховані коштів в сумі 16 656 300 євро. У подальшому, 08.04.2022 як встановлено розслідуванням, частина з цих коштів у сумі 580 000 доларів США перерахована на рахунки бахрейнської компанії, та у подальшому, могла бути легалізована шляхом проведення низки фінансових операцій, у т.ч. шляхом зняття готівки, якщо на території України так і на території інших країн.

Під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 встановлено, що виявлені та вилучені кошти містять банківські упаковки різних банківських установ, таких як «Альфа Банк», «Ощадбанк», « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та містять дати і місце формування таких банківських упаковок, зокрема: 20.05.2022 (м. Київ), 03.06.2022 (м. Харків), 06.06.2022 (м. Харків), 17.06.2022 (м. Київ), 20.06.2022 (м. Харків), 23.06.2022 (м. Київ), 11.07.2022 (м. Суми), 13.07.2022 (м. Харків), 17.08.2022 (м. Харків), 18.08.2022 (м. Харків), 19.08.2022 (м. Харків). Загалом, за ці дати, знято готівкою коштів на суму 9 млн 240 тис грн, що дає підстави вважати, що ці кошти могли бути зняті після перерахування державних коштів на рахунки бахрейнської компанії, що задіяна у вказаній злочинній схемі, та проведення з цими коштами інших фінансових операцій з метою їх легалізації.

Разом з тим, посилання ОСОБА_5 на отримання частини вилучених коштів в якості позики за договорами від 18.01.2022 орган досудового розслідування вважає помилковим, та таким, що вводить в оману сторону обвинувачення та слідчого суддю щодо законності походження таких готівкових коштів у трьох валютах (гривня, долар США та євро).

Відповідно до отриманих відомостей з АРМА ОСОБА_5 за останні 10 років отримував неспівмірні з кількістю вилучених під час обшуку готівкових коштів доходи.

Крім цього, було направлено запити до банків з метою отримання руху коштів по рахунках ОСОБА_5 та ОСОБА_14 (згідно договору позики, остання надала ОСОБА_5 грошові кошти).

За результатами аналізу відповідей із банків, встановлено, що на особисті рахунки ОСОБА_14 наявні перерахування лише пенсійних платежів, інші надходження відсутні. А на особисті рахунки ОСОБА_5 наявні перерахування в якості заробітної плати та пенсійних платежів.

27.08.2022 постановою слідчого вище зазначені речі визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Вказані об`єкти, які вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , мають доказове значення у провадженні, містять ознаки речових доказів, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Представник володільця майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про арешт майна, вважаючи його необґрунтованим. Вказав, що ОСОБА_5 не є підозрюваним у кримінальному провадженні та до нього не пред`явлено цивільний позов, що спростовує наявність можливих підстав для накладення арешту на майно належне останньому. Крім того, законність походження та підстав перебування 26.08.2022 в квартирі ОСОБА_5 грошових коштів, про арешт яких клопоче прокурор, підтверджується трьома договорами позики, укладених останнім 18 січня 2022 року з громадянкою України ОСОБА_14 . Вказані кошти ОСОБА_5 планував скерувати на будівництво бронетранспортеру гусеничного авіадесантного, яке планується розпочати після закінчення фази бойових дій, що ведуться в м. Харкові та Харківській області.

Враховуючи наведене, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень в кримінальному провадженні № 0000510 від 13.06.2022, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень передбачених частиною четвертою статті 190, частиною другою статті 209, частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України.

26.08.2022 на підстави ухвали Печерського районного суду міста Києва від 16.08.2022 № 757/20811/22-к проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході вказаного обшуку вилучені речі, що не були зазначені у вищевказаній ухвалі суду про дозвіл на обшук, однак які мають значення у кримінальному провадженні, а саме: грошові кошти у сумі 17 078 000 гривень, 400 100 доларів США, 100 380 євро.

27.08.2022 постановою слідчого вище зазначені речі визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу, тобто якщо воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Разом з тим, постанова прокурора від 27.08.2022 року про визнання вилученого майна речовими доказами не мотивована. У ній не вказано, з яких мотивів слідчий виходив при вирішенні питання про визнання грощових коштів речовими доказами, яким критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України відповідає вилучене майно, зокрема: чи воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком прокурора довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Як вказано у ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Разом з тим, при розгляді клопотання про накладення арешту прокурором не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у накладенні арешту на вказані вище документи та їх збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Однак, на час звернення прокурора до слідчого судді із вказаним клопотанням та на час його розгляду ОСОБА_5 не має статусу підозрюваного та до нього не пред`явлено цивільного позову. Таким чином клопотання прокурора в частині накладення арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення також не підлягає задоволенню.

Таким чином, вважаю, що прокурором не доведено необхідності накладення арешту на майно ОСОБА_5 на даній стадії провадження, у зв`язку із чим в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 170-173, 175, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання заступника начальника першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000510 від 13.06.2022 року відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_15 ОСОБА_16