Справа № 357/3256/23
У Х В А Л А

27 березня 2023 року м. Біла Церква

Слідчий суддя суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в залі судових засідань № 1 м. Біла Церква Київської області по кримінальному провадженню № 0001070 від 04.03.2023,

клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27.06.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на один рік,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

слідчий: ОСОБА_3 ,

захисник адвокат: ОСОБА_6 ,

підозрюваний: ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Білоцерківської окружної прокуратури в Київської області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді даного місцевого суду з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в рамках кримінального провадження № 0001070 від 04.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, враховуючи наявність обставин, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177, ст. 178, пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до «Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», громадяни набувають права власності на такі види майна, придбаного ними з відповідного дозволу, що надається: на холодну зброю та пневматичну зброю калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 18-річного віку; (Пункт "а" доповнено абзацом четвертим згідно з Постановою ВР № 19/95-ВР від 24.01.95).

Відповідно до Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 з наступними змінами) до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, серед іншого належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 мм і швидкістю польоту кулі понад 100 м за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини.

Згідно з Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 293) завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 м за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Всупереч вказаним вимогам законодавства України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідуючи корисливий мотив, використовуючи умови воєнного стану, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання, носіння та збут вибухових пристроїв у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, придбав вибуховий пристрій - бойову гранату РГД-5, яка придатна до вибуху, та зберігав її при собі, з метою подальшого збуту.

Після цього, 24.03.2023 приблизно об 11 години 00 хвилин ОСОБА_5 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, без передбаченого законом дозволу, реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконний збут вибухових пристроїв, перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , збув останньому, шляхом передачі з рук в руки вибуховий пристрій - бойову гранату РГД-5, яка придатна до вибуху, за грошові кошти в сумі 500 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, використовуючи умови воєнного стану, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання, носіння та збут вибухових пристроїв у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, придбав вибуховий пристрій - бойову гранату РГН, яка придатна до вибуху, та зберігав її при собі, з метою подальшого збуту.

Після цього, 24.03.2023 приблизно об 11 години 06 хвилин ОСОБА_5 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, без передбаченого законом дозволу, реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне придбання, зберігання та носіння з метою збуту вибухових пристроїв, перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_2 , був зупинений працівниками поліції на предмет перевірки зберігання останнім заборонених в обігу предметів чи речовин.

В подальшому під час особистого обшуку ОСОБА_5 в присутності понятих виявлено та вилучено вибуховий пристрій - бойову гранату РГН, яка придатна до вибуху, яку останній незаконно придбав та незаконно зберігав при собі, з метою подальшого збуту.

25.03.2023 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку від 24.03.2023, відповідно до якого було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: патрони калібру 5,45 мм в загальній к-ті 149 одиниць, серед яких 59 патронів, що поміщено до спец. пакету № PSP2240995 та 90 патронів, що поміщено до спец. пакету № PSP2240994, змиви з патронів та пачок з паперу, що поміщено до паперового конверту з відповідними надписами; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що спілкується з ОСОБА_5 на протязі тривалого часу та йому відомо, що останній зберігає та здійснює збут бойових гранат; затриманням ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 24.03.2023, відповідно до якого під час особистого обушку ОСОБА_5 у останнього виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 500 гривень та бойову гранату «РГН»; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 24.03.2023; протоколом отриманням речей, а саме бойової гранати «РГД-5» від свідка ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 вбачається необхідність запобігання останнього переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити, будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування такого виду запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, що дає підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Ризик того, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити, будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що оскільки досудовим слідством не встановлено всі можливі місця проживання або перебування та інші приміщення якими користується ОСОБА_5 , оскільки останій є особою схильною до вживання наркотичних засобів, наявна обґрунтована підозра вважати, що місцем проживання чи в інших приміщеннях, що перебувають у користуванні ОСОБА_8 може знаходитись заборонені речовини чи інші предмети, що вказуватимуть на неправомірну діяльність останнього. Також, не встановлені всі учасники (фігуранти) злочинного угрупування, які можливо встановити за допомогою відшукання засобів зв`язку (мобільних телефонів, планшетів, ноутбуків, комп`ютерів тощо в яких використовувались мессенджери для дзвінків, повідомлень тощо), за місцем проживання (перебування) учасників. Враховуючи вказане, в разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 не буде позбавлений можливості знищити або спотворити, будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Ризик того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що останній перебуваючи на волі матиме можливість незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, зокрема шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Ризик того, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 зможе попередити інших осіб, з якими досяг домовленості на придбання з метою збуту та збуту бойових припасів чи вибухових пристроїв, що поставить під загрозу викриття усіх учасників групи.

Ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що останній раніше судимий за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став та в подальшому перебуваючи не під вартою, матиме змогу знову вчиняти злочини, оскільки є схильним до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема пов`язаних не законним обігом наркотичних засобів та зберігання бойових припас та вибухових пристроїв.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, його репутацію, вік та стан здоров`я.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити, будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у світлі чого заявник просить застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Білоцерківської окружної прокуратури в Київської області ОСОБА_4 , заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, щовідповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено позбавлення волі строком до семи років, а також підозрюваний може знищити, сховати або спотворити, будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудовим слідством не встановлено всі можливі місця проживання або перебування та інші приміщення якими користується ОСОБА_5 , де останній може зберігати заборонені речовини чи інші предмети, що вказуватимуть на неправомірну діяльність останнього, а також ОСОБА_5 знайомий зі свідком, кому збув гранату, що свідчить про наявність підстав незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні. Крім цього ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки зможе попередити інших осіб, з якими досяг домовленості на придбання з метою збуту та збуту бойових припасів чи вибухових пристроїв, а також, наявність у підозрюваного судимості, яка не знята та не погашена, який перебуваючи під іспитовим стороком, вчинив новий умисний злочин, дає підставу вважати, що підозрюваний схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень. Одночасно прокурор просив не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки метою використання гранати є ураження живої сили осколками й ударною хвилею, що утворюються від вибуху, тобто граната є пристроєм призначеним для вбивства та несе загрозу життю людей, що свідчить про насильницький характер дій ОСОБА_5 та дає підстави вважати, що для останнього людське життя не представляє цінності.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлене клопотання підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, вказаних у ному.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, вважав можливим застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилався на те, що ОСОБА_5 перебуває на реабілітації в зв`язку з травмою лівої стопи та потребує постійного лікування, самостійно пересуватися не може, рухається за допомогою палички, при цьому захисник зазначив, що ОСОБА_5 вину у вчиненому визнає, сприяє досудовому розслідуванню, надає добровільну згоду на арешт вилученого майна під час його особистого обшуку.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у пред`явленій підозрі за ч. 1 ст. 263 КК України визнав і просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту посилаючи на те, що він потребує постійного лікування в зв`язку з травмою лівої стопи.

Прокурор звернув увагу, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та при допиті скористався правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, тому підстав вважати, що підозрюваний сприяє досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні не підтверджено матеріалами справи.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

У цьому випадку, вимоги ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 132 КПК України заявником дотримано, а тому слідчий суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинувачення, як передумови, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п.1- п.3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний - обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного - обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; (9) дотримання підозрюваним - обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий, прокурор обґрунтовують тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній, будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України за викладених у клопотанні обставин.

За вказаними фактами, відомості по матеріалах 04.03.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження за № 0001070, у ході якого ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, а також подано органом досудового розслідування до слідчого судді дане клопотання про застосування запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України, слідчий суддя враховує таке.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено з дотриманням вимог ч. 2 ст. 278 КПК України 25.03.2023 о 09 год. 00 хв.

24.03.2023 об 11 год. 06 хв. ОСОБА_5 було затрмано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному вручено 25.03.2023 о 09 год. 40 хв., тобто з дотриманням вимог ч. 2 ст. 184 КПК України.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання стосовно підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженць м. Біла Церква, Київської області, громадянин України, з базовою середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 27.06.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на один рік.

Слідчий суддя, аналізуючи питання наявності обставин, визначених ст. 132, пунктів 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177, пунктів 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують її з останнім, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак, у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Поряд з цим, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені пунктами 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, уважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків; репутація підозрюваного; майновий стан; наявність постійного місця проживання; розмір майнової шкоди, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, а також ризики переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити, будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, що їх створює підозрюваний, вказують на те, що обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними, в цей період, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства України свідчить про не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дані визначені пунктами 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України є дійсними так, як було встановлено наявність передумов регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, дослідивши надані сторонами докази у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановлення факту наявності у провадженні обставин визначених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає, що клопотання заявника підлягає задоволенню та вважає за можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже саме такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та в повній мірі забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступень втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Відносно питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, то слідчий суддя у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосуванням більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Слідчий суддя також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, враховуючи позицію прокурора щодо насильницького характеру дій ОСОБА_5 при вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, що несло загрозу життю людей, слідчий суддя вважає за доречним не застосовувати до ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Слідчий суддя з урахуванням вищенаведених обставин визначає відносно ОСОБА_5 шістдесятиденний строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 183-186, 182, 193, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001070 від 04.03.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати запобіжний захід - тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, строком на 60 днів по 22.05.2023 включно та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання з 24.03.2023 з 11 год. 06 хв.

Копію ухвали направити старшому слідчому відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 та начальнику Державної установи «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України - для виконання, а прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 - для відома.

Повний текст ухвали виготовлений і проголошений о 13.00 год. 27.03.2023 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павла Скоропадського, 4 А.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддяОСОБА_9