Справа № 932/6391/22
Провадження № 1-кс/932/3718/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділення поліції № 7 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про арешт майна у якому просить накласти арешт на майно, яке є власністю підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000094, а саме: об`єкт нерухомості, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 489422, із забороною розпоряджатись цим майном у будь-якій спосіб. Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київський, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціями, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо нерухомого майна, а саме: квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 489422.

Клопотання обґрунтовано тим, що восени 2022 року ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що згідно Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію № 3543-XII» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» забороняється під час дії воєнного стану покидати територію України громадянам України чоловічої статі вікової категорії 18-60, крім випадків передбачених законом.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 займається організацією незаконного переправлення через державний кордон України, шляхом організації отримання посвідчення про відстрочку від призову та довідку військово-лікарської комісії про непридатність, що надає можливість безперешкодно перетнути державний кордон України, за грошову винагороду у розмірі 15 000 доларів США., а також повідомив, що для цього йому необхідно надати частину грошових коштів, а саме 8 000 доларів США, копію паспорта, ідентифікаційного коду, приписного та 4 фотокартки, розміром 3х4.

10.11.2022 близько 13 години 10 хвилин, ОСОБА_5 , зустрівшись з ОСОБА_6 мав злочинний умисел направлений на сприяння незаконному переправленню останнього через державний кордон України, перебуваючи у автомобілі, яким він користується, білого кольору Mercedes Vito з д.н.з. НОМЕР_1 разом з ОСОБА_6 , знаходячись на адресою: АДРЕСА_2 , отримав від останнього частину грошових коштів у сумі 8 000 доларів США та документи з персональними відомостями для подальшого виготовлення документів, та подальшого сприяння з метою його незаконного безперешкодного перетину державного кордону України.

Отримавши частину грошових коштів, ОСОБА_5 не зміг закінчити свій злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчинення порадами, вказівками та наданням засобів, вчинені з корисливих мотивів, з причин, що не залежали від його волі.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у незакінченому замаху на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні вчинення таких дій порадами, вказівками та наданням засобів, вчинені з корисливих мотивів кваліфікуються за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

11.11.2022 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 332 КК України.

Враховуючи, що під час проведення обшуків у ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено грошові кошти у іноземній валюті, а також пакети з копіями документів, що містять персональні дані дев`яти осіб, а саме чоловіків призивного віку, та відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_5 займається організацією незаконного перетину чоловіків призивного віку через державний кордон України за грошові кошти, у розмірі, щонайменше 15 000 доларів США (приблизно 594 300 грн.), даний незакінчений замах на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, був вчинений з корисливих мотивів.

В ході проведення досудового розслідування, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, було встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_5 , у власності знаходиться об`єкт нерухомості, а саме квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 489422.

У судове засідання слідчий не з`явився, про дату та час повідомлений належним чином.

В зв`язку з тим, що існує реальна загроза, в разі незастосування арешту, втрати, пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, суд вирішив розглянути клопотання без участі власника майна, його захисника, представника чи законного представника.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим відділом ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000094, відомості про яке внесено до ЄРДР 26 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ст. 94 КПК, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких згідно ст. 131 КПК України відноситься арешт майна, у системному тлумаченні з функціями слідчого судді відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження під судовим контролем за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб в порядку, визначеному процесуальним законом.

Особливий порядок застосування арешту майна визначається у 17 главі КПК України, за правилами якої передбачена у п. 2 ч. 3 ст. 132 цього Кодексу легітимною метою втручання у право власності визнається завдання запобігання можливості приховування такого майна, його пошкодженні, псуванні, знищенні, перетворенні чи відчуженні, а його суть згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України полягає в обмеженні особи у здійсненні і реалізації свого конституційного права власності.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для третіх осіб.

Зокрема, стороною обвинувачення не доведено необхідність здійснення такого арешту, не обґрунтовано правову підставу для арешту майна, не зазначений розмір можливої конфіскації майна та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не зазначено про наслідки арешту майна для інших осіб, не було доведено необхідності саме такої заборони.

Тобто, враховуючи сукупність обставин, зокрема неповноту матеріалів та необґрунтованість клопотання, слідчий суддя позбавлений можливості застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 98, 131, 132, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7