Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/2059/23
Провадження №1-кп/279/436/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000063 від 02.03.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень, Житомирської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, не працюючого, не депутата, не одруженого, на утриманні осіб не має, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області №1-в №279/231/22 від 29.09.2022 ОСОБА_2 , засудженому вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.10.2021 за ч.1 ст.321 КК України до покарання у виді штрафу на суму 850 грн. на покарання у виді 50 годин громадських робіт. Ухвала набрала законної сили та спрямована до виконання Коростенського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області 31.01.2023 року. Після чого засудженого ОСОБА_2 викликано до органу пробації для ознайомлення з умовами відбуття покарання.

02.02.2023 засуджений ОСОБА_2 з`явився за першим викликом до відділу пробації де йому роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у виді громадських робіт, а також правові наслідки ухилення від відбуття призначеного покарання згідно ч.2 ст.389 КК України, про що засудженим власноруч складено письмову підписку від 02.02.2023 року. В цей же самий день, 02.02.2023 року ОСОБА_2 наручно отримав направлення для відбуття призначеного покарання до «Комунального виробничо-господарського підприємства міста Коростеня», у якому зазначено, що засуджений зобов`язаний приступити до відбуття покарання з 03.02.2023 року.

07.02.2023 року з КВГП м.Коростеня до Коростенського РВ № 1 ДУ «Центр пробації» надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_2 для відпрацювання покарання у виді громадських робіт не з`явився з не відомих для них причин. У поясненні від 07.02.2023 року ОСОБА_2 повідомив, що не з`явився до КВГП м.Коростеня для відпрацювання покарання у виді громадських робіт без поважних причин та в цей день ОСОБА_3 винесено перше письмове попередження.

10.02.2023 року до Коростенського РВ №1 надійшло повторне повідомлення про те, що ОСОБА_2 для відбуття покарання у виді громадських робіт не з`явився. У поясненні від 13.02.2023 ОСОБА_2 повідомив, що не з`явився до КВГП м.Коростеня для відпрацювання покарання у виді громадських робіт без поважних причин. На підставі наданих письмових пояснень 13.02.2023 ОСОБА_2 винесено друге письмове попередження та Коростенським РВ №1 ДУ «Центр пробації» матеріали стосовно ОСОБА_4 направлено до Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області для реєстрації кримінального провадження за ч.2 ст.389 КК України.

В подальшому, ОСОБА_2 продовжував умисно ухилятись від відбування покарання у виді громадських робіт, до КВГП м.Коростеня не з`являвся, до відбування покарання не приступив, станом на 30.03.2023 року з встановлених йому 50 годин громадських робіт не відбув жодної години громадських робіт.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_2 скоїв кримінальний проступок передбачений ч.2 ст. 389 КК України.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана:

- письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі.

За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого, є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

А тому суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів кримінального провадження із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України. Зазначені в обвинувальному акті обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами кримінального провадження.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч.2 ст.389 КК України, як такі, що виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 , згідно ст.66 КК України є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному проступку визнав повністю, не працюючого, за місцем проживання характеризується посередньо, осіб на утриманні не має, раніше судимого, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, органом досудового розслідування в обвинувальному акті зазначено, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття. Але, Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 27.04.2021 року у справі №520/16394/16-к висловив правову позицію, згідно якої факт визнання засудженим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки, бажання виправити наслідки вчиненого, бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_2 станом на 30.03.2023 року з встановлених йому 50 годин громадських робіт не відбув жодної години громадських робіт. На час розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку обвинувачений не вживав жодних заходів для відпрацювання годин громадських робіт, що свідчить про його небажання виправити наслідки вчиненого та він не засуджує свою поведінку.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за доцільне призначити покарання у вигляді одного місяця арешту, із застосуванням ст.71,72 КК України шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.10.2021 року, з розрахунку, що одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт, та остаточно призначити покарання у виді 1 місяця 6 днів арешту, у зв`язку з чим саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання, даним про особу обвинувачену.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній. Процесуальні витрати по провадженню відсутні. Майно, на яке накладено арешт відсутнє. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Підстав для обрання ОСОБА_2 запобіжних заходів не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.301, 302, 368, 376, 382 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ст.71, 72 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.10.2021 року, з розрахунку, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 1 (одного) місяця 6 (шість) днів арешту.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_2 запобіжний захід не застосовувати.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_2 після набрання вироком законної сили.

Речові докази: копії наглядової справи органу пробації №02/2023 відносно ОСОБА_2 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1

копія згідно з оригіналом