Провадження №1-кп/761/61/2022
В И Р О К

іменем України

18 листопада 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду кримінального провадження №0011916 від 29.10.2014 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Козелець Козелецького району Чернігівської області, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, незаміжньої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої (відповідно до ст. 89 КК України),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 302 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 скоїла звідництво для розпусти з метою наживи, вчинене із залученням неповнолітнього, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 302 КК України, за таких обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але приблизно в червні 2012 року, ОСОБА_10 , переслідуючи корисливий мотив та мету наживи, вступила в злочинну змову з громадянином Королівства ОСОБА_11 (ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.05.2018 кримінальне провадження відносно ОСОБА_12 закрито у зв`язку з його смертю). Останні уклали між собою злочинну угоду, відповідно до якої обвинувачена ОСОБА_10 повинна була схилити свою неповнолітню дочку - ОСОБА_13 до вступу в статеві відносини з ОСОБА_12 , здійснювати сприяння вказаним стосункам та організовувати їх зустрічі, за що ОСОБА_12 зобов`язувався сплачувати обвинуваченій ОСОБА_10 грошові кошти як винагороду за звідництво.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на звідництво для розпусти, обвинувачена ОСОБА_10 , приблизно з липня 2012 року по листопад 2012 року, створюючи умову для майбутніх сексуальних стосунків між ОСОБА_12 та своєю дочкою ОСОБА_13 , неодноразово привозила останню за місцем проживання ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_2 , сприяла їх спілкуванню між собою та налагодженню близьких стосунків, а також перебуваючи наодинці з дочкою ОСОБА_13 , користуючись її малолітнім віком та власним авторитетом як матері, здійснювала на неї психологічний вплив, спрямований на навіювання та її переконання у необхідності спілкування з ОСОБА_12 , відвідуванні його місця мешкання та отриманні від нього подарунків. За вказаний період обвинувачена ОСОБА_10 , переслідуючи мету звідництва для розпусти, не менше двох разів, залишаючись наодинці зі своєю дочкою ОСОБА_13 , застосовувала щодо неї фізичне насильство у вигляді нанесення побоїв задля примушування її до спілкування з ОСОБА_12 .

Продовжуючи свої злочинні дії, приблизно 13 листопада 2012 року, обвинувачена ОСОБА_10 , переслідуючи корисливий мотив та мету отримання матеріальної винагороди, в черговий раз привезла свою дочку ОСОБА_13 за місцем проживання ОСОБА_12 , в орендовану ним квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де залишившись з нею наодинці стала переконувати у необхідності вступу з останнім в статеві відносини. Отримавши відмову з боку своєї дочки ОСОБА_13 , обвинувачена ОСОБА_10 схилила її залишитись разом з нею на ніч у вказаній квартирі. За сприяння обвинуваченої ОСОБА_10 , яка організувала зустріч та схиляла свою дочку ОСОБА_13 до сексуальних стосунків з ОСОБА_12 , приблизно в ніч з 13 на 14 листопада 2012 року, малолітня ОСОБА_13 , перебуваючи за наведеною адресою, вступила в статеві зносини з ОСОБА_12 . За вказані дії, які виразились у звідництві для розпусти, обвинувачена ОСОБА_10 отримала від ОСОБА_12 як винагороду невстановлену суму грошових коштів.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, в період приблизно з 13 листопада 2012 року по 27 травня 2014 року, обвинувачена ОСОБА_10 , переслідуючи корисливий мотив та мету наживи, схиляла до розпусти свою малолітню дочку ОСОБА_13 , здійснювала сприяння її сексуальним стосункам з ОСОБА_12 , організовувала їх зустрічі та самостійно доставляла доньку ОСОБА_13 за місцем проживання ОСОБА_12 за вказаною адресою для здійснення останнім відносно потерпілої розпусних дій у формі вступу в статеві зносини.

За здійснення свого посередництва, яке виражалось у сприянні сексуальним стосункам між своєю дочкою ОСОБА_13 та громадянином ОСОБА_12 , обвинувачена ОСОБА_10 щомісячно отримувала від ОСОБА_12 грошові кошти.

27 травня 2014 року потерпіла ОСОБА_13 , з метою уникнення подальших сексуальних стосунків з ОСОБА_12 та психологічного насильства з боку своєї матері - обвинуваченої ОСОБА_10 , направленого на сприяння вказаним відносинам, втекла з дому, не повідомляючи про своє місце знаходження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 вину у вчиненні даного злочину визнала в повному обсязі, пояснивши, що у 2012 році, перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, познайомилась з іноземцем - ОСОБА_12 , який за матеріальну винагороду запропонував їй схилити її дочку - ОСОБА_13 до вступу з ним у статеві зносини та сприяти зустрічам із ним на орендованій квартирі для сексуальних стосунків. Користуючись своїм авторитетом, як матері, вона у період з 2012 по 2014 рік, застосовуючи психологічне та фізичне насильство, схиляла сою дочку ОСОБА_13 до вступу з ОСОБА_12 у статеві зносини, організовувала їх зустрічі шляхом супроводу доньки до місця проживання ОСОБА_12 , за що отримувала від останнього грошову винагороду. В подальшому, 27 травня 2014 року, її дочка втекла з дому, не повідомляючи про своє місце знаходження, у зв`язку із чим вона звернулась до правоохоронних органів.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, як пояснила в судовому засіданні потерпіла - неповнолітня ОСОБА_13 , в 2011-2012 році вони, разом із матір`ю жебракували в районі ресторану швидкого харчування «Макдональдс» біля станції метро Київського метрополітену «Вокзальна». В один з таких днів вона побачила незнайомого чоловіка, який в подальшому виявився ОСОБА_12 , та попросила у нього грошей для лікування матері. ОСОБА_12 не одразу повірив у дійсність захворювання матері, але згодом дав гроші, які вона віднесла матері. В подальшому, вона періодично бачила ОСОБА_12 , та також просила кошти, які він надавав. Одного разу ОСОБА_12 запросив їх до себе додому, куди вони поїхали разом із матір`ю, братом та сестрою, пробувши там деякий час. Після чого, матір періодично брала її з собою та вони їздили додому до ОСОБА_12 . Згодом вона почала помічати від ОСОБА_12 підвищену увагу до неї, що виявлялась у дотиках до її тіла, на що реагувала негативно. Матір в свою чергу пояснювала, що це нормально та не варто на це так реагувати, примушувала приймати подарунки від ОСОБА_12 . У зв`язку із даними подіями, вона не хотіла їздити до ОСОБА_12 , на що матір почала застосовувати психологічне та фізичне насильство. Приблизно у 2012 році, приїхавши до ОСОБА_12 матір попросила переночувати у нього, на що остання відмовилась, однак вони все одно залишилися на ніч, і вона спала із ОСОБА_12 , при цьому між нею та ОСОБА_12 відбувався статевий акт. В подальшому, матір примусово влаштовувала неодноразово її зустрічі з ОСОБА_12 для сексуальних стосунків до 2014 року. У травні 2014 року, вона, не бажаючи продовження таких відносин, пішла з дому.

Свідок ОСОБА_14 в ході допиту в суді пояснила, що у травні 2014 року з нею познайомилась потерпіла ОСОБА_13 , яка була в пригніченому емоційному стані та просила про допомогу із проживанням та працевлаштуванням. Для цього вона познайомила потерпілу ОСОБА_13 із ОСОБА_15 , який допоміг із проживанням. Періодично вона зустрічалась із потерпілої ОСОБА_13 , яка в процесі спілкування повідомляла, що не хоче повертатись додому, оскільки мати її примушувала надавати особі похилого віку інтимні послуги.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні в ході допиту пояснив, що у травні 2014 року його з потерпілою ОСОБА_13 познайомила ОСОБА_14 , яка попросила допомогти ОСОБА_13 із проживанням. Остання в процесі спілкування повідомляла, що пішла з дому через проблеми з матір`ю та через те, що до неї домагався чоловік (норвежець), однак вона не повідомляла подробиці даних обставин.

Свідок ОСОБА_16 в ході допиту в суді пояснив, що у травні 2014 року до правоохоронних органів звернулась обвинувачена ОСОБА_10 , та повідомила про зникнення її доньки - ОСОБА_13 . В подальшому від організації La Strada отримано інформацію про звернення до них потерпілої ОСОБА_17 із повідомленням про застосування до неї насильства. В ході проведення досудового розслідування за даними обставинами показання потерпілої ОСОБА_13 не змінювались. До проведення досудового розслідування, як це передбачає законодавство, залучався психолог. Також була зустріч із представниками La Strada. На дану зустріч потерпіла ОСОБА_13 приїжджала із ОСОБА_15 та його товаришем. В ході спілкування поводила себе спокійно.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що їй стало відомо, зокрема від організації La Strada, про факт звернення до них дівчини із повідомленням про насильство відносно неї. Восени 2014 року, при зустрічі, зокрема з нею та ОСОБА_16 , дівчина просила не повертати її додому, оскільки її мати віддасть її якомусь чоловіку. Розмову між останніми чула фрагментарно.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що брала участь при допиті потерпілої, в ході якого ОСОБА_13 повідомляла, що її мати продавала її норвежцю. При цьому, при перебуванні потерпілої в дитячому будинку, остання повідомляла ті самі обставини та просила не повертати її до матері. Також ОСОБА_13 розповідала про примус матері щодо періодичного відвідування місця проживання цього чоловіка, де вона вступала з ним у статеві відносини.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_10 підтверджується відомостями, які містяться у досліджених в судовому засіданні інших доказах, а саме у:

-Витязі з ЄРДР у кримінальному провадженні №0011916 від 29.10.2014, відповідно до фабули якого ОСОБА_13 повідомила, що в період з листопада 2012 року по травень 2014 року відносно неї вчинялись невідомою особою розпусні дії в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Також відповідно до іншої фабули даного витягу, ОСОБА_10 , переслідуючи корисливий мотив, здійснювала сприяння сексуальним стосункам своє малолітньої доньки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ;

-Протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.06.2014, відповідно до якого ОСОБА_10 04.06.2014 звернулась із заявою про зникнення її доньки ОСОБА_13 ;

-Висновку експерта №4011 від 04.11.2014, відповідно до якого:

«1 (7 - питання слідчого). При проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при її обстеженні будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірних покривах та видимих слизових на момент огляду не виявлено.

2 (2-4). Цілість дівочої пліви у ОСОБА_13 порушена. Морфологічні властивості виявлених «старих» розривів дозволяють вважати спроможними термін їх утворення у строк більш 3-х тижнів на момент проведення експертизи. Експертиза встановлення статевої зрілості проводиться у осіб жіночої статі у віці від 14 до 18 років; особи до 14 років вважаються такими, що не досягли статевої зрілості. Таким чином, ОСОБА_13 на момент проведення обстеження статевої зрілості не досягла.»;

-Професійному висновку кандидата психологічних наук ОСОБА_20 щодо перебігу психологічної роботи з ОСОБА_13 , психологічному висновку Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1, відповідно до яких ОСОБА_13 піддавалась примусу її матері ( ОСОБА_10 ) щодо вступу у сексуальні стосунки із дорослими чоловіками, зокрема ОСОБА_12 , за що ОСОБА_10 отримувала матеріальну вигоду;

-Висновку судово-психіатричного експерта №1065 від 16.12.2014, відповідно до якого:

«1. На теперішній час ОСОБА_10 не виявляє ознак будь-якого психічного розладу; за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ним.

2. У період правопорушення, в якому вона підозрюється, ОСОБА_10 не виявляла ознак будь-якого психічного розладу (у тому числі тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності); за своїм психічним станом в той період часу могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3. ОСОБА_10 не виявляє ознак хронічного алкоголізму та наркоманії.

4. ОСОБА_10 за своїм психічним станом не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.»;

-Висновку судово-психіатричного експерта №1067 від 18.12.2014, відповідно до якого:

«1. ОСОБА_13 , 2000 р.н., у період часу, до якого відноситься правопорушення, не виявляла ознак будь-якого психічного розладу; за своїм психічним станом у той період часу могла правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження.

2. На теперішній час ОСОБА_13 , 2000 р.н., не виявляє ознак будь-якого психічного розладу; за своїм психічним станом у теперішній час здатна правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, і давати по ним свідчення.

3. На теперішній час ОСОБА_13 не виявляє ознак будь-якого психічного розладу.

7. На теперішній час ОСОБА_13 за своїм психічним станом може брати участь у судово-слідчих діях та давати показання.

4. У ОСОБА_13 не виявлено підвищеної схильності до фантазування. Вона здатна вірно сприймати обставини, які мають значення для провадження та надавати щодо них свідчення.

5. ОСОБА_13 у віці 12-ти років була здатна розуміти зовнішню сторону (характер) вчинених відносно неї дій та не розуміла їх значення для себе. З 13-річного віку вона розуміла характер та значення вчинених відносно неї дій.

6. До особистісних рис ОСОБА_13 відносяться: активність поведінки, життєрадісність, екстравертованість, успішна адаптація до мінливих умов, товариськість, емоційна виразність та жвавість, впевненість у собі, висока самооцінка, демонстративність у самоподачі, здатність захищати та відстоювати свої інтереси. Вони знаходять своє відображення в її поточній поведінці, а також у поведінці в ситуації, яка досліджується.».

Разом з цим, суд не покладає в основу обвинувачення такі докази:

-Протокол огляду місця події від 04.06.2014, відповідно до якого було оглянуто місце проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки такий доказ є неналежним та не має жодного доказового значення для доведення обставин кримінального провадження;

-Ухвали слідчих суддів у кримінальному провадженні №0000932, матеріали тимчасового доступу щодо телефонних з`єднань, аналіз технічної інформації є неналежними, оскільки не мають жодного доказового значення для доведення обставин кримінального провадження;

-Протокол огляду від 13.01.2015, відповідно до якого були оглянуті речі, вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , протокол огляду мобільного телефону, а також протокол огляду речей від 12.01.2015, відповідно до яких були оглянуті речі, вилучені 26.11.2014 у ОСОБА_10 , оскільки вони не містять безпосереднього підтвердження причетності ОСОБА_10 до інкримінованого кримінального правопорушення, а отже такі докази і не є належними;

-Протоколи огляду від 09.01.2015, 13.01.2015, 02.12.2014, відповідно до яких були оглянуті речі, вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_2 , є неналежними та стосується обґрунтування обвинувачення іншої особи;

-Матеріали щодо дослідження вмісту окремих файлів ноутбуку Toshiba та окремих файлових носіїв, що містять інформацію порнографічного характеру є неналежними та стосується обґрунтування обвинувачення іншої особи;

-Протокол проведення обшуку від 26.11.2014, відповідно до якого було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_2 , є неналежним та стосується обґрунтування обвинувачення іншої особи.

Даючи оцінку всім належним та допустимим дослідженим доказам по даній справі в своїй сукупності, суд доходить висновку, що в судовому засіданні беззаперечно доведено обґрунтованість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_10 , а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 302 КК України. Більше того, такі обставини підтверджені в повному обсязі і показаннями самої обвинуваченої.

За таких обставин, оскільки обвинувачена ОСОБА_10 здійснила звідництво для розпусти з метою наживи, вчинене із залученням неповнолітнього, то такі її дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 302 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_10 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання в судовому засіданні не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , суд враховує, що вона є раніше не судимою особою, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, в судовому засіданні негативно оцінила свою протиправну поведінку, запевнивши в подальшому не вчиняти будь-яких кримінальних правопорушень, тому, на думку суду, в даному конкретному випадку є можливість обмежитись їй мінімальним розміром покарання, передбаченим у санкції ч. 3 ст. 302 КК України.

Водночас, зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_10 вже за час досудового розслідування і судового розгляду тривалий період перебувала під вартою (більше півтора року), при цьому на поточний момент має значні ускладнення зі здоров`ям (хронічний вірусний гепатит С), і потребує у подальшому відповідної операції, а призначення їй реального відбування покарання може заважати її ефективному лікуванню, беручи до уваги і те, що потерпіла ОСОБА_13 в судовому засіданні просила суд не позбавляти волі її матір, тому, на переконання суду, в даному конкретному випадку є можливість її виправлення без відбування покарання, і тому по відношенню до ОСОБА_10 суд застосовує ст. 75 КК України, і викладене на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням експертних досліджень, які обґрунтовують пред`явлене обвинувачення, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370-371, 374, 376, 377 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 302 КК України, за яке призначити їй покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням - іспитовим строком на 1 (один) рік. Покласти на ОСОБА_10 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі, а саме речі, передані на відповідальне зберігання (телевізор, пульт, ДВД-програвач, пульт, камера) - вважати повернутими належному володільцю; ноутбук Toshiba, мобільний телефон Samsung Duos, USB пристрій для читання флеш-накопичувачів - конфіскувати, флеш-накопичувачі, CD-диски, фотографії, фотонегативи, пластмасовий пристрій циліндричної форми, електромеханічний пластиковий пристрій, пігулки, сувеніри різної форми - знищити; речі, вилучені у ОСОБА_10 (жіноча сумка чорного кольору, шарф, пояс, посвідчення, помада, фотокартки, телефон Nokia, фотоапарат) - повернути останній, інші речові докази - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1