1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4715/22 1-кп/335/652/2022
22 грудня 2022 року м. Запоріжжя
У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 1 ст. 306 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2,3 ст. 307, ч. 3,4 ст. 321 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України.
Вказане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду.
22.12.2022 року, через канцелярію суду, від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування клопотання захисник зазначила, що 17.11.2022 року ухвалою суду Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з можливістю внесення застави. Обвинувачений ОСОБА_7 вже тривалий час перебуває під вартою, ризики, які були заявлені прокурором на цей час зникли. Обвинувачений не намагатиметься переховуватися, а сприятиме суду встановити істину у кримінальному провадженні. У разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт, обвинувачений буде мешкати за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_9 клопотання підтримала, просить задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, оскільки заявлені під час застосування та продовження запобіжного заходу ризики продовжують існувати і є реальними, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам, а саме переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, що зумовлені відсутністю міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, наявністю судимостей, а також тяжкістю покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та додані до нього матеріали, а також матеріали кримінального провадження, які перебувають у розпорядженні суду, суд встановив такі обставини та дійшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
За змістом ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею або судом при застосуванні та продовженні запобіжного заходу як то зміна обставин підозри/обвинувачення, зменшення або зникнення встановлених ризиків.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та існування в провадженні передбачених ст. 177 КПК України ризиків були встановлені як слідчим суддею при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу, так і судом під час продовження строку тримання під вартою.
Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , необхідно вирішувати з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.
Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканість, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Ухвалою суду від 17.11.2022 року, постановленою за результатами розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, були зазначені ризики, які стали підставою для задоволення клопотання і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не містять будь-яких даних щодо зміни обставин обвинувачення чи раніше встановлених ризиків, що могло би слугувати підставою для зміни та застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Доводи захисника про відсутність ризику незаконного впливу на свідків не заслуговують на увагу, так як цей ризик не був підставою для застосування та продовження запобіжного заходу обвинуваченому.
Обставини викладені захисником у клопотанні, а саме про можливість обвинуваченого постійного мешкати у м.Запоріжжі, не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу, і тим більш ця обставина була врахована судом під час вирішення питання продовження строку тримання під вартою і їй була надана відповідна оцінка.
Враховуючи вищенаведене, клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, і обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, який зареєстрований у м. Маріуполі, тобто на тимчасово окупованій території України, раніше судимий, судимість не знята і не погашена, характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, покаранню, що може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватості, забезпечує запобіганню встановленим раніше ризикам, і на спростування цього обвинуваченим будь-яких доводів не наведено і доказів не надано.
Вирішуючи клопотання адвоката ОСОБА_11 в інтересах володільця майна ОСОБА_12 про скасування арешту майна суд дійшов такого висновку.
В обґрунтування клопотання заявник посилається на відсутність підстав для подальшого застосування заходу забезпечення даного кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна, оскільки причетність заявника до вчинення кримінального правопорушення не доведена, а застосування арешту належного заявникові майна порушує його право власності.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_11 вимоги клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, з підстав, викладених у клопотанні.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти клопотання адвоката ОСОБА_11 про скасування арешту з майна.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У даному кримінальному провадженні за клопотанням слідчого було накладено арешт на майно вилучене 14.03.2022 року під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, зокрема, номерний знак «DOJ 364», ключі від автомобіля «Audi» модель «A6», в кузові сірого кольору, номерний знак « НОМЕР_1 », ухвалою слідчого судді 15.03.2022 року (№ 335/1206/21 1-кс/335/917/2022).
Згідно з наданих суду матеріалів підтверджено, що номерний знак «DOJ 364», ключі від автомобіля «Audi» модель «A6», в кузові сірого кольору, номерний знак « НОМЕР_1 », дозвіл на обшук якого надавався ухвалою слідчого судді від 15.02.2022 року, за місцем проживання ОСОБА_12 , були вилучені та на них накладений арешт.
Разом з тим, прокурором в ході розгляду клопотання суду не надано обґрунтованих даних про необхідність подальшого застосування арешту до вказаного майна, і не наведено достатніх доводів, які б свідчили, що зазначене майно потребує подальшого дослідження як речові докази або підлягають в подальшому спеціальній конфіскації; або ж конфіскації як виду покарання або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Враховуючи вищезазначене, з огляду на тимчасовий характер заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешту майна, що відповідає положенню ст. 174 КПК України, ту обставину, що органом досудового розслідування в ході розгляду даного клопотання не підтверджено причетність ОСОБА_12 до вчинення кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні в ході проведення досудового розслідування, суд приходить до висновку, що обставини, враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно заявника, перестали існувати і в подальшому у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.
Виходячи з мети застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якою є досягнення дієвості цього провадження, відповідно до положень ст. 170 КПК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданого клопотання про скасування арешту майна, володільцем якого є ОСОБА_12 , у зв`язку з чим, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 172, 173, 174, 175, 177, 178, 194, 201, 331, 369-372 КПК України, -
У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Ухвала в частині скасування арешту з майна може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.
В решті ухвала оскарженню не підлягає.
Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 грудня 2022 року.
Повний текст ухвали оголошено 23 грудня 2022 року о 14-30 годині.
Суддя ОСОБА_1