Провадження № 1-кп/537/86/2023
Справа № 537/3785/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , особи відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_3 , законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , при секретарі ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місці Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000546 від 19.12.2022 за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчука, Полтавської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, здобувач освіти за спеціальністю 272 Авіаційний транспорт, спеціалізація «Технічне обслуговування повітряних суден та двигунів» в льотному коледжі Харківського національного університету внутрішніх справ, група ТМ дбср 21-2, інвалід-дитинства, має статус дитини, яка виховується в багатодітній родині, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17.12.2022 близько 18:00 години, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено,за адресою: м. Кременчук, вул. Гетьманська (Г. Манагарова), буд.15 поряд з магазином «Оптовичок» між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на лавочці та наніс один удар правою рукою зжатою в кулак в область носу останнього.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1162 від 20.12.2022 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носу і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за частиною 2 статті 125 КК України як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, визнає фактичні обставини справи, суду підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення за таких обставин, як це вказано в описовій частині вироку, прохав суд обмежити обсяг дослідження доказів та фактичних обставин його допитом та дослідженням характерізуючих матеріалів щодо особи останнього.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив факт заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 у визначений обвинувальним актом спосіб та обставинах; не заперечував проти застосування до ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у виді застереження.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення частини 3 статті 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 статті 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Частиною 1 статті 497 КПК України визначено, що якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Згідно з ч. 3 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 1 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують: у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі (ч. 1ст. 97КК України).

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_3 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України і виходить з наступного.

Неповнолітній ОСОБА_3 є особою, яка вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, навчається в Кременчуцькому льотному коледжі Харківського національного університету внутрішніх справ, з вересня 2021 року, за спеціальністю 272 Авіаційний транспорт, спеціалізація «Технічне обслуговування повітряних суден та двигунів».

Під час навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, професійно-спрямований курсант, який прагне до оволодіння своєю спеціальністю. Відповідальний до доручень классного керівника та викладачів. Адекватно реагує на критику. В колективі серед курсантів має повагу.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_4 , сестрою ОСОБА_9 та сестрою ОСОБА_10 .

Неповнолітній ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства, виховується в неповній та багатодітній родині (однією матір`ю), незважаючи на це, матір приймає активну участь у вихованні та навчанні сина, має на нього виховний вплив, дитина в сім`ї забезпечена усім необхідним для розвитку та відпочинку, він навчається в Кременчуцькому льотному коледжі Харківського національного університету внутрішніх справ (група ТМ дбср 21-2), не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та в службі у справах дітей, а також на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місце проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Під час судового розгляду встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальний проступок, передбачений частино 2 статті 125 КК України вперше, раніше не притягувався до жодного виду відповідальності.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_3 під час досудового розслідування визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, попросив вибачення у потерпілого, що свідчить про його щире каяття.

Відповідно до ч.2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до проступків, його вчинено останнім у неповнолітньому віці 16 років, обставини справи та дані, які характеризують особу ОСОБА_3 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності, на момент вчинення правопорушення виховувався в неповній багатодітній сім`ї матір`ю, є інвалідом дитинства, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, приймаючи до уваги думку прокурора та інших учасників судового провадження про можливість перевиховання неповнолітнього, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 на час судового розгляду клопотання прокурора про звільнення останнього від кримінальної відповідальності, не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу ОСОБА_3 , вважає необхідним застосувати до нього примусовий захід виховного характеру, передбачений п.1 ч.2 ст. 105 КК України, у вигляді застереження.

Керуючись статтями 369, 370 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності застосувавши до нього заходи виховного характеру у вигляді застереження - задовольнити.

Неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення передбачене частиною 2 статті 125 КК України та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру передбачені пунктом 1 частини 2 статті 105 КК України у виді застереження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1