Справа № 755/8131/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0001103 від 07.06.2022 відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, із професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: засудженого вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.01.2000 року, за ч. 2 ст. 143, ст. 17, ч. 2 ст. 143 КК України, до покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 24.09.2002 за відбуттям строку покарання; вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2000 за ч. 2 ст. 190 КК України, до покарання у виді 2х років позбавлення волі, звільнений 26.03.2005року за відбуттям строку покарання; вироком Київського районного суду міста Харкова від 06.09.2005 за ч.2 ст.190, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. ст.15, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.05.2006 згідно п. «Г» ст.1 Закону України «Про амністію» від 14.04.2006; вироком Охтирського міського суду Сумської області від 11.10.2006 за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 311 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 15.04.2008 за постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.04.2008 на невідбутий строк 9 місяців 9 днів; вироком Київського районного суду м. Харкова від 02.06.2010 за ч.2 ст. 190 КК України до 2 х років позбавлення волі, звільнений 27.11.2010 за відбуттям строку покарання; вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 75 К України з іспитовим строком на 3 роки; вироком Московського районного суду м. Харкова від 05.09.2013 за ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ст.ст 70,71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.02.2014 за ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 70, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 12.08.2014 року звільнений умовно-достроково за постановою Харківського районного суду Харківської області від 04.08.2014, невідбутий строк 10 місяців 8 днів; вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2015 за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 71 КК України, до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 05.04.206 року вирок переглянутий Апеляційним судом Харківської області та згідно ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього утримання в строк відбуття покарання 2 день утримання2 дні позбавлення волі, 06.05.2016 звільнений за відбуттям строку покарання; вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2022 за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, придбав імітаційні грошові кошти , а саме долари США , купюрами по 100 доларів США з написом «сувенір» у кількості 30 штук».

Так, ОСОБА_3 06.06.2022 близько 13:05 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, помітив раніше не знайому йому особу ОСОБА_6 , діючи по заздалегідь розробленому плану, під виглядом знахідки ОСОБА_3 показав ОСОБА_6 раніше підготовлений пакет з імітаційними грошовими коштами, повідомивши останній, що знайшов вказані грошові кошти та запропонував їй поділити знайдені кошти між собою.

Після чого, ОСОБА_3 перебуваючи разом з ОСОБА_6 біля паркової зони, навпроти житлового будинку №2 по вул. Курнатовського у м. Києві, передав останній на зберігання пакунок з імітаційними грошовими коштами, повідомивши ОСОБА_6 про те що йому необхідно відійти та він повернеться через декілька хвилин і вони поділять гроші порівну на двох. У якості застави ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_6 належну їй сережку та мобільний телефон «ZTE BLADE A7». Не здогадуючись про наміри ОСОБА_3 . ОСОБА_6 передала обвинуваченому одну золоту сережку вартістю 1810 гривень та мобільний телефон «ZTE BLADE A7» вартістю 3097 гривень. Після чого ОСОБА_3 заволодівши майном потерпілої зник з місця вчиненого правопорушення, розпорядившись зазначеним майном на власний розсуд.

Чим завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 4097гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю, надав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у вчиненому.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, а тому, вислухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його майновий стан, стан здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, з метою забезпечення ефективного виховного впливу на нього, його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, вважаючи саме такий вид покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2022 року.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати у кримінальному провадженні за судово-товарознавчу експертизу у розмірі 220 грн. слід стягнути з ОСОБА_3 .

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2023 року обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись 50, 65-67, 70, 71, 72 КК України, ст.ст.349, 368, 373-376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за - ч. 2 ст. 190 КК України 2 роки позбавлення волі;

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2022 року за ч.2 ст.ст.190КК України з урахуванням ст. 72 КК України та остаточно призначити ОСОБА_3 , покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

Мобільний телефон «ZTE BLADE A7», визнаний постановою слідчого від 25.08.2022 речовим доказом, та переданий на відповідальне збереження потерпілій -повернути власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави 220 грн.00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

.

Суддя: