Справа № 134/642/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 лютого 2022 року за № 0000035, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого на посаді укладальника-пакувальника в Крижопільській філії ТОВ «ТЕРРА ФУД», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

08 лютого 2022 року близько 08 години 40 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21043, реєстрацій номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 20 км/год по вул. Благовіщенській в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, поблизу місцевого кладовища, в порушення вимог п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР), при здійсненні поворот праворучу на вул. Лесі Українки в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області не врахував дорожню обстановку, а саме те, що проїжджа частина знаходилася в слизькому стані, внаслідок чого автомобіль почало заносити та він ( ОСОБА_7 ) виїхав на зустрічну смугу руху, де передньою частиною свого автомобіля допустив зіткнення з лівою частиною автомобіля марки GEELY MR 7151 А, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по вул. Лесі Українки в напрямку вул. Благовіщенська в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області під керуванням ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки GEELY MR 7151 А, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забійної рани в лівій виличній ділянці, яка має незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, та відноситься до легких тілесних ушкоджень; закритої черепно-мозкової травми перелом кісток склепіння черепа (перелом правої скроневої кістки), забій головного мозку, яка має ознаки небезпечних для життя ушкоджень, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу, через різні проміжки часу, спричиняють загрозливі для життя явища та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Причиною ДТП стало порушення водієм ОСОБА_7 п. п. 10.1, 12.1 ПДР, якими передбачено:

- п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вказані порушення ПДР, допущені водієм ОСОБА_7 , знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 .

Установлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.

Обвинувачений ОСОБА_7 спочатку вказував, що вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнає частково, в подальшому в судових дебатах та під час останнього слова зазначив про визнання вини. Пояснив, що вранці 08 лютого 2022 року він рухався автомобілем ВАЗ 21043, реєстрацій номер НОМЕР_1 , в с. Городківка по вул. Благовіщенській та при повороті праворуч на вул. Лесі Українки машину занесло, оскільки на дорозі була ожеледиця. В автомобілі він перебував один, їхав зі швидкістю приблизно 20 км/год. Машина була в технічно справному стані. Автомобіля потерпілої ОСОБА_6 він не бачив. Він намагався вирівняти свій автомобіль, однак не зміг та допустив зіткнення з автомобілем потерпілої ОСОБА_6 , яка рухалася назустріч. Зіткнення відбулося на смузі руху, по якій їхала потерпіла. Після ДТП він вийшов з пасажирської сторони автомобіля, оскільки двері з його боку заклинило. ОСОБА_6 в цей час говорила по телефону і сказала: «давай я тебе пізніше наберу, бо я попала в аварію». Він бачив на обличчі потерпілої кров. Запропонував їй на місці ДТП домовитися та добровільного врегулювати дану ситуацію без виклику працівників поліції, однак вона не захотіла. ОСОБА_6 сама викликала швидку та поліцію. Коли ОСОБА_6 забрали в лікарню, він залишився біля автомобіля та чекав працівників поліції, які по приїзді почали складати схему ДТП. Також він зателефонував своєму батькові та розповів про аварію. Його батько та дружина одразу після ДТП поїхали в лікарню до потерпілої. Їй зробили МРТ в смт. Крижопіль, після чого вона захотіла поїхати в м. Тульчин, щоб повторно зробити МРТ. Його батько купував потерпілій ОСОБА_6 ліки, пропонував відремонтувати її автомобіль, на що вона відмовилася і сказала, що їй потрібна нова машина. Він намагався в добровільному порядку владнати майнові претензій з боку потерпілої, однак вона взагалі не бажала іти на контакт та домовлятися. Разом з тим, через зайнятість на роботі він особисто не розмовляв з потерпілою, з нею спілкувалися його батько та дружина. До ДТП у нього були нормальні сусідські відносини з потерпілої, ніякої неприязні між ними не було. Заперечує, що навмисно допустив зіткнення з автомобілем потерпілої, вказує, що ДТП сталося саме через слизьке дорожнє покриття, внаслідок чого під час повороту праворуч його машину занесло. На момент ДТП він мав діючий страховий поліс. Цивільний позов визнає частково, вважає, що заявлена потерпілою сума моральної шкоди є надмірною.

Потерпіла ОСОБА_6 в суді показала, що обвинувачений ОСОБА_7 є її сусідом. Вранці 08 лютого 2022 року вона їхала своїм автомобілем марки GEELY MR 7151 А, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Благовіщенській в с. Городківка. Погодні умови були нормальні, під ранок випав сніг, тому вона не може стверджувати, що було дуже слизько. Вона їхала зі швидкістю приблизно 50 км/год. В автомобілі вона їхала одна. Навпроти рухався на своєму автомобілі ОСОБА_7 , який перелаштувався на її смугу руху і їхав прямо на неї. Вона сподівалася, що він, як і в попередні рази, повернеться на свою смугу руху, оскільки він раніше вже дозволяв собі таку небезпечну манеру керування автомобілем, свідком чого були її дитина та колега ОСОБА_9 . Можливо, якби це було вперше, вона б зреагувала по іншому та з`їхала з дороги. Однак вона думала, що ОСОБА_7 таки повернеться на свою смугу руху. Проте, ОСОБА_7 продовжував рухатися назустріч, а вона в свою чергу, уникаючи зіткнення, викрутила кермо вправо на почала з`їжджати на узбіччя. Незважаючи на це, ОСОБА_7 допустив зіткнення з її автомобілем, а саме: вдарив передньою частиною свого автомобіля ліву сторону її автомобіля. Подушка безпеки не спрацювала, оскільки був удар в бік її автомобіля зі сторони водія. Вона не була пристебнута ременем безпеки, оскільки їхала на невелику відстань до своїх батьків. Після удару вона відчула сильний головний біль та, подивившись у дзеркало, побачила, що у неї розсічена скроня та кров на голові. Не може пояснити механізму отримання нею перелому скроневої кістки. ОСОБА_7 вийшов зі свого автомобіля та почав його оглядати, при цьому зателефонував комусь та розповів, що потрапив у ДТП. Вона намагалася вийти з машини, однак дверцята з її сторони заклинило. Так як під час удару її телефон, який знаходився на кріпленні на панелі автомобіля, впав під сидіння і вона не могла знайти його, тому попросила ОСОБА_7 викликати швидку, на що він ніяк не реагував. Знайшовши телефон, вона викликала швидку та поліцію, своїми силами вибралася з автомобіля та вмилася снігом. Пізніше на місце ДТП під`їхали її знайомі, які запитали ОСОБА_7 чи він викликав швидку, на що він сказав, що не викликав і попросив дати йому номер телефону майстра по ремонту автомобілів. Приїхала швидка і її госпіталізували до лікарні. ОСОБА_7 ніяким чином не реагував на її стан, не запитував як вона себе почуває, більше був заклопотаний питанням ремонту автомобіля. Після ДТП ОСОБА_7 не шукав з нею контакту, щоб дізнатися про стан її здоров`я та не вживав заходів, щоб помиритися, повідомляв третім особам, що з нею нереально знайти спільну мову. Вона взагалі з ним не розмовляла. В перші дні її перебування в лікарню приходили його батько та дружина. Не заперечує, що батько ОСОБА_7 приносив їй ліки в лікарню. Спочатку вона перебувала в лікарні, після початку бойових дій виписалася та лікувалася амбулаторно. Одного разу їй стало погано та вона втратила свідомість, після чого знову повернулася в лікарню на лікування. За місяць зробила 2 МРТ. Просила рідних ОСОБА_7 завезти її в лікарню, однак їй відповіли, що нічим допомогти не можуть.

Просить призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та не застосувати до нього іспитовий термін. При цьому просить врахувати поведінку ОСОБА_7 після ДТП, а саме його байдуже ставлення до наслідків аварії, те, що їй добровільно не відшкодовано завдані збитки. Окрім того, вона не вірить, що автомобіль ОСОБА_7 занесло, однак розуміє, що не зможе доказати те, що він навмисно допустив зіткнення з її автомобілем, хоча на місці ДТП ОСОБА_7 казав, що просто хотів пожартувати.

Цивільний позов підтримала у повному обсязі. Зазначила, що їй не вдалося встановити контакту зі страховою компанією, у якій застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 . Вона відправляла заказні листи, однак вони поверталися не врученими, додзвонитися також неможливо. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що наслідки спричинених їй внаслідок ДТП тілесних ушкоджень не передбачувані та в подальшому можуть проявитися вкрай негативно для її здоров`я. Після ДТП у неї постійно болить голова, потрібно контролювати тиск та їздити на медичні обстеження. Вона погано спить, стала нервова, з`явилася роздратованість, що негативно впливає на її відносини з членами сім`ї. Раніше вона працювала в ПрАТ «ПК «Поділля» за контрактом. Саме в той день у неї закінчилася дія контракту і вона мала поїхати в смт. Крижопіль, щоб забрати трудову книжку та стати на облік в центр зайнятості. В зв`язку з тим, що вона перебувала після ДТП в лікарні, підприємство не поновило з нею контракт та взяло на її місце іншу людину, оскільки почалися посівні роботи. На даний час вона не працює та живе за рахунок пенсії свого батька, іншого доходу у неї немає.

Допитана судом свідок ОСОБА_9 показала, що вона працювала разом з потерпілою ОСОБА_6 в ПрАТ «ПК «Поділля». Обвинуваченого ОСОБА_7 вона також знає, оскільки вони проживають в одному селі. На місці ДТП вона не була, однак минулої осені, поверталася з роботи разом з ОСОБА_6 , в автомобілі останньої, та бачила, як ОСОБА_7 , керуючи автомобілем, рухався їм назустріч та виїхав на смугу руху, по якій рухався автомобіль ОСОБА_6 , а потім повернувся на свою смугу руху. При цьому він не об`їжджав перешкоду, а зробив такий маневр навмисно. Вони з ОСОБА_6 були здивовані такою поведінкою ОСОБА_7 , однак не стали зупинятися та продовжили рух далі. Після цього вони дану ситуацію не обговорювали і ОСОБА_6 не повідомляла їй, чи ОСОБА_7 вчиняв раніше подібні дії.

Місце зіткнення, розташування транспортних засобів після зіткнення, а також дорожня обстановка зафіксовані у протоколі огляду місця подія від 08 лютого 2022 року, схемі та фотоілюстраціях до цього протоколу. Зокрема, на проїжджій частині дороги по вул. Лесі України в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області на відстані близько 100 метрів від перехрестя з вул. Благовіщенською поблизу місцевого кладовища зафіксовано розташування автомобіля ВАЗ 2104, реєстрацій номер НОМЕР_1 , червоного кольору, багажним відділенням в сторону бетонної огорожі кладовища. Впритул до даного автомобіля на узбіччі дороги розміщений автомобіль GEELY MR 7151 А, реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, передньою частиною в напрямку вул. Благовіщенської, задня частина автомобіля перебуває на ґрунтовій частині узбіччя. Ширина асфальтного покриття на місці події становить 5,5 метра. На момент огляду дорога покрита сніговим покривом. Відстань від заднього правого колеса автомобіля ВАЗ 2104 до краю асфальтного покриття становить 1,5 метра, відстань від лівого заднього колеса 3 метра. Автомобіль ВАЗ 2104 розміщений поперек дороги. Передні колеса вказаного автомобіля повернуті в ліву сторону. Відстань лівого переднього колеса автомобіля ВАЗ 2104 до краю асфальтного покриття становить 1,2 метра, відстань від правого переднього колеса 1,6 метра. Також зафіксовано пошкодження лівої передньої сторони автомобіля ВАЗ 2104, а саме: пошкоджені крило, фара, решітка, бампер, водійські двері. Зафіксовано пошкодження автомобіля GEELY, а саме: пошкоджені переднє ліве колесо, крило, капот та фара. Переднє ліве колесо автомобіля GEELY знаходиться на проїжджій частині дороги, переднє праве колесо на узбіччі.

Огляд місця події відбувався в присутності двох понятих, їхні анкетні дані зазначенні в протоколі, відображено всі обставини, в тому числі і стан дорожнього покриття.

Як вбачається з висновку експерта № 018 (експертиза почата: 30.03.2022 року, закінчена: 07.04.2022 року), при проведенні судово-медичної, експертизи медичних документів на ім`я ОСОБА_6 , встановлено, що у неї мали місце тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забійної рани в лівій виличній ділянці; закрита черепно-мозкова травма перелом кісток склепіння черепа (перелом правої скроневої кістки); забій головного мозку. Зазначені ушкодження утворилися одномоментно, внаслідок дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів) з різною контактуючою поверхнею, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей в морфологічній характеристиці ушкоджень, якими можуть бути внутрішні частини салону автомобіля, інші предмети, які мають подібні властивості і згідно даних медичних документів, відповідають строку їх утворення, як це вказано в постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи та за обставин ДТП, яка мала місце 08 лютого 2022 року. Більш детально відповісти щодо механізму утворення ушкоджень немає можливості, так як в представлених медичних документах відсутні об`єктивні судово-медичні дані зовнішніх ушкоджень у ОСОБА_6 (не конкретизовано точне розташування, контури, характер, розміри і т.д.). Вказана закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_6 має ознаки небезпечних для життя ушкоджень, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу, через різні проміжки часу, спричиняють загрозливі для життя явища і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Поверхнева забійна рана має незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, тому за своїми ознаками відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 07.04.2022 № СЕ-19/102-22/3622-ІТ, в заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля GEELY MR 7151 А, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п. 12.3 ПДР (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди). Дати відповідь на питання про швидкість руху автомобіля GEELY MR 7151 А експертним (розрахунковим) шляхом не видається за можливе, по причинам вказаним в дослідницькій частині. В ситуації, яка склалася, при заданому в постанові про призначення експертизи комплексі вихідних даних, формально технічна можливість попередження зіткнення з автомобілем ВАЗ 2104 у водія автомобіля GEELY MR 7151 А ОСОБА_6 полягала у виконанні нею вимог п. 12.3 ПДР. У випадку, коли зустрічний транспортний засіб до моменту зіткнення не гальмувався, питання про технічну можливість у водія, що рухається по своїй смузі руху, попередити зіткнення шляхом гальмування втрачає сенс, так як ні зниження швидкості, ні зупинка транспортного засобу не виключала можливості зіткнення. Тобто водій автомобіля GEELY MR 7151 А ОСОБА_6 не буде мати технічної можливості попередити зіткнення шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР. В ситуації, яка склалася, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі вихідних даних, в діях водія автомобіля ВАЗ 2104, реєстрацій номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п. п. 10.1, 12.1 ПДР (п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним). Дати відповідь на питання про швидкість руху автомобіля ВАЗ 2104 експертним (розрахунковим) шляхом не видається за можливе, по причинам вказаним в дослідницькій частині. В ситуації, яка склалася при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі вихідних даних, можливість попередження зіткнення у водія автомобіля ВАЗ 2104 ОСОБА_7 з технічної точки зору забезпечувалося виконанням ним вимог п. п. 10.1, 12.1 ПДР, для виконання яких у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру та при умові постійного контролю за рухом даного автомобіля. В ситуації, яка склалася, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі вихідних даних, в діях водія автомобіля ВАЗ 2104 ОСОБА_7 з технічної точки зору вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1, 12.1 ПДР. Для вирішення питання: «Дія кого із водіїв перебувають в причинному зв`язку з настанням ДТП ?» необхідна оцінка всіх обставин по справі, що виходить за межі компетенції експерта-автотехніка, і може бути вирішене органами слідства (суду) самостійно на основі юридичного аналізу всіх зібраних по справі матеріалів з врахуванням висновків даної експертизи.

Згідно висновку судової експертизи технічного стану транспортних засобів від 18.04.2022 № СЕ-19/102-22/2219-ІТ, на момент експертного огляду гальмівна система, ходова частина автомобіля GEELY MR 7151 А, державний номер НОМЕР_2 , знаходилася в технічно несправному та непрацездатному стані через несправності, які вказані в дослідницькій частині висновку та виникли в процесі розвитку події ДТП. У деталях та вузлах гальмівної системи, ходової частини автомобіля GEELY MR 7151 А застосованими методами дослідження на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б могли виникнути до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тобто системи перебували в працездатному стані. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля GEELY MR 7151 А знаходиться у працездатному стані. У деталях та вузлах рульового керування автомобіля GEELY MR 7151 А на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах рульового керування, гальмівної системи, ходової частини автомобіля GEELY MR 7151 наявних несправностей, які б могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тому вирішення питання: «Якщо так, то чи дані технічні несправності системи рульового керування, гальмівної системи та ходової частини є наслідками конструктивних недоліків системи або порушення правил його експлуатації та чи стоять вони в причинному зв`язку з виникненням ДТП ?» втрачає технічний зміст і не досліджувалося.

Згідно висновку судової експертизи технічного стану транспортних засобів від 19.04.2022 № СЕ-19/102-22/2218-ІТ, на момент експертного огляду рульове керування, гальмівна система автомобіля ВАЗ 2104, реєстрацій номер НОМЕР_1 , знаходиться у працездатному стані. У деталях та вузлах рульового керування, гальмівної системи автомобіля ВАЗ 2104 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. На момент експертного огляду ходова частина автомобіля ВАЗ 2104 знаходилася в технічно несправному та непрацездатному стані через несправності, які вказані в дослідницькій частині висновку. У деталях та вузлах ходової частини автомобіля ВАЗ 2104 застосованими методами дослідження на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б могли виникнути до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. Зазначені несправності виникли в процесі розвитку події ДТП. Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах рульового керування, гальмівної системи, ходової частини автомобіля ВАЗ 2104 наявних несправностей, які б могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тому вирішення питання: «Якщо так, то чи дані технічні несправності системи рульового керування, гальмівної системи та ходової частини є наслідками конструктивних недоліків системи або порушення правил його експлуатації та чи стоять вони в причинному зв`язку з виникненням ДТП ?» втрачає технічний зміст і не досліджувалося.

Крім того, встановлені судом обставини підтверджуються також: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 09 лютого 2022 року о 08 годині 35 хвилин за № 0000035; рапортом інспектора СРПП ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 від 08 лютого 2022 року; копією посвідчення водія НОМЕР_3 , виданим 31.05.2005 року 5 ДАІ ГУ-УМВС України на ім`я ОСОБА_7 ; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 від 11.01.2017 року, згідно якого власником вказаного автомобіля є ОСОБА_11 (батько обвинуваченого ОСОБА_7 ).

Усі наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст. ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_7 у порушенні ПДР, а саме п. п. 10.1, 12.1, в результаті чого відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При цьому суд не бере до уваги надані потерпілою в судовому засіданні фотознімки із зображенням пошкоджених двох автомобілів, оскільки вказані фотознімки не містять відомостей коли та ким вони були зроблені та з якого носія інформації, не надано доказів отримання фотознімків у порядку, встановленому КПК України, тому такі докази суд вважає недопустимими.

Прокурор ОСОБА_4 в судових дебатах просив визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання в виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки. Просив також вирішити долю речових доказів та стягнути з обвинуваченого витрати на проведення експертиз.

Потерпіла ОСОБА_6 просить призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Вважає, що немає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки він не відшкодував їй завдану шкоду.

Сторона захисту в судових дебатах просить призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 286 КК України. Також вказує на наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, мотивуючи тим, інкримінований обвинуваченому злочин відноситься до злочинів, вчинених з необережності, тобто він не бажав і не передбачав настання шкідливих наслідків через свої дій на дорозі, хоча повинен був їх передбачити. За таких обставин у нього був відсутній прямий умисел на вчинення протиправних дій та настання шкідливих наслідків для потерпілої. В свою чергу потерпіла ОСОБА_6 , керуючи автомобілем, не була пристебнута ременем безпеки, а також, враховуючи, що в її автомобілі не спрацювала пасивна система безпеки (подушка безпеки водія), можна зробити висновок, що її автомобіль був технічно несправним. Потерпіла ОСОБА_6 знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Крижопільська ОЛІЛ» загалом 22 дні і була виписана додому в задовільному стані. Даний термін лікування тільки на один день перевищує строк короткочасного розладу здоров`я.

Окрім того, просить врахувати відсутність обтяжуючих обставин та наявність пом`якшуючих обставин: визнання вини, розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно досудової доповіді виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі, що не становить високої небезпеки для суспільства. Орган пробації дійшов такого висновку всебічно врахувавши особу обвинуваченого, його сімейний стан, перебування у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей, наявність постійного місця роботи, позитивної характеристики з місця проживання та місця роботи. Бажання потерпілої, щоб обвинувачений відбував покарання у виді реального позбавлення волі ґрунтується тільки на неприязних стосунках, які виникли через не вирішення непомірних матеріальних претензій, які заявлялися як до обвинуваченого, так і до членів його сім`ї. Будь-яких інших доводів, які б заслуговували на увагу, потерпілою не наведено. Цивільна відповідальність ОСОБА_7 застрахована в межах заявлених потерпілою позовних вимог, за виключенням моральної шкоди, яка необґрунтовано завищена до неадекватного розміру.

Щодо застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то просить суд взяти до уваги, що ОСОБА_7 ніколи не притягувався до відповідальності за порушення правил ПДР або інших норм у сфері дорожнього руху, а також те, що він проживає в с. Городківка і має постійне місце роботи в смт. Крижопіль, тому автомобіль йому потрібен, щоб мати можливість їздити на роботу та забезпечувати свою сім`ю.

Окрім того, вказує, що діючим законодавством України не передбачений такий вид судових витрат як витрати на послуги ксерокса та оплата поштових конвертів, тому вимога потерпілої про стягнення 855,50 грн. задоволенню не підлягає. Вимога потерпілої про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 6500 грн. також не підлягають до задоволення через відсутність належного підтвердження оплати такої допомоги в зв`язку із представництвом її як потерпілої та цивільного позивача в рамках даного кримінального провадження.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові ВС від 26.09.2018 року у справі № 641/5333/16-ц, моральна шкода, спричинена ушкодженням здоров`я з винуватця ДТП стягується із відрахуванням розміру моральної шкоди, яку зобов`язаний сплатити страховик. Так, згідно з Полісом № АР/1662895 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життя і здоров`ю, становить 260 тис. грн., 5 % від цієї суми складає 13000 грн. Отже, в межах цієї суми відповідальність з відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди повинна нести страхова компанія. Такий розмір відшкодування моральної шкоди буде в повному обсязі відповідати як розміру душевних страждань, спричинених ОСОБА_6 , так і засадам справедливості, розумності, виваженості. При цьому слід врахувати, що потерпіла сама допустила порушення правил дорожнього руху, що опосередковано пов`язано з отриманням нею тілесних ушкоджень, адже ремінь безпеки утримує пасажира і водія в кріслі, щоб в момент аварій зменшити силу удару людини об тверді поверхні машини. В даній конкретній ситуації удар водія об тверді поверхні автомобіля був неможливий, оскільки в результаті ДТП геометрія кузова та розташування деталей салона автомобіля не змінені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд згідно з вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

За змістом п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_7 вчинив необережний тяжкий злочин.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено: він раніше не судимий, має постійне місце роботи, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває; згідно довідки-характеристики, виданої Городківською сільською радою Тульчинського району Вінницької області від 18.04.2022 року № 340, ОСОБА_7 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , за час проживання на території Городківської сільської ради зарекомендував себе з задовільної сторони, будь-якими матеріалами на ОСОБА_7 виконком Городківської сільської ради не володіє.

Суд також бере до уваги думку потерпілої ОСОБА_6 , яка хоча і не є вирішальною, однак має враховуватися судом при призначенні покарання. Так, потерпіла наполягає на призначенні покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст. 75 КК України.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставин, які, згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Посилання сторони захисту на визнання обвинуваченим вини, розкаяння та сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як на пом`якшуючі вину обставини, суд не може взяти до уваги з огляду на наступне.

В ході судового розгляду справи у поведінці ОСОБА_7 суд не побачив щирого каяття, яке б ґрунтувалось на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки та щирому осуді цієї поведінки, бажання виправити ситуацію, що склалась, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_7 просив пробачення у потерпілої, виявляв жаль з приводу вчиненого, відшкодував їй завдані збитки.

Суд вважає, що визнання обвинуваченим вини носить формальний характер, оскільки він не усунув заподіяної ним шкоди потерпілій внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не намагався примиритися з останньою, після оголошення обвинувального акту він вказав, що вину визнає частково, в подальшому змінив свою позицію. Хоча по відношенню до наслідків вина обвинуваченого є необережною, однак він грубо порушив Правила дорожнього руху, що призвело до отримання потерпілою тяжкого тілесного ушкодження. При цьому, в судовому засіданні стороною захисту висловлювалася думка про те, що потерпіла також винна у тому, що отримала саме тяжке тілесне ушкодження.

Також незрозуміло у чому саме полягала його активність та ініціативність у сприянні правоохоронним органам. Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Суд також бере до уваги поведінку обвинуваченого після ДТП, коли на прохання потерпілої викликати швидку допомогу він не реагував, тому їй довелося самій викликати швидку. Суд ставить під сумнів твердження обвинуваченого про те, що він намагався добровільного врегулювати претензії з боку потерпілої, адже він сам вказав, що не зустрічався з потерпілою, в лікарню до неї приходили його батько та дружина. Те, що потерпіла відмовлялася від пропозиції батька обвинуваченого відремонтувати її автомобіль, оскільки хотіла, щоб його сім`я купила їй новий, є лише припущенням обвинуваченого.

Обставин, які б, згідно ст. 67 КК України, обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення та особу винного, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень самим обвинуваченим та іншими особами, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначення такого покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.

Так, ПДР регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватись усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, а тому не призначення обвинуваченому додаткового покарання за обставин даного кримінального провадження у справедливому розмірі негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності суворо дотримуватись Правил дорожнього руху.
Тому, враховуючи наслідки, які настали в результаті скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення - заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілій, ОСОБА_7 слід призначити також додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
В той же час суд не знаходить підстав для застосування положення ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням.

Як визначено в ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам при призначенні покарання, а також при визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням. Однак така дискреція діє лише в межах, установлених законом.

Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема, відомостях про вчинений особою злочин, зміст мети й мотивів протиправної поведінки, тривалість та інтенсивність протиправної діяльності, наявність чи відсутність судимості в особи, що притягується до кримінальної відповідальності. Крім того, важливе значення для вирішення питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в головних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальну поведінку; наявність джерел правомірного отримання доходів для забезпечення власних потреб та осіб, які знаходяться на його утриманні; наскільки його ціннісні орієнтири співпадають з загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого тощо. Лише проаналізувавши такі обставини, суд може дійти висновку про наявність підстав для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду, необережна форма вини не є безумовною підставою для застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий, має сім`ю, за місцем проживання характеризується задовільно, працевлаштований, дають підстави для суду призначити покарання ближче до мінімальної межі, визначеної у санкції ч. 2 ст. 286 КК України, однак не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і не є достатніми для застосуванням положень ст. 75 КК України.

Висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства носить лише рекомендаційний характер.

Інших обставин, які би свідчили про можливість застосовування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд не встановив.

Звільнення особи від реального відбування покарання, з урахування вищевказаного, не зможе забезпечити реалізацію цілей покарання та негативно вплине на сприйняття суспільством необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень іншими водіями.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

Потерпілою ОСОБА_6 подано цивільній позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП», ОСОБА_7 , у якому вона просить:
- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП» на її користь матеріальну шкоду в сумі 97480,81 грн. (сума ремонтно-відновлюваних робіт автомобіля - 81593,56 грн. + медичне лікування на суму 11627,72 грн. + послуги евакуатора - 1500 грн. + використане пальне на суму 2759,53 грн.) та моральну шкоду в сумі 4487,04 грн.;
- стягнути з ОСОБА_7 на її користь 220000 грн. моральної шкоди, судові витрати в сумі 855,50 грн. (витрати на використання ксероксу для роздруківки документів 779,50 грн. + витрати на поштові конверти в сумі 76 грн.), а також витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в сумі 6500 грн.

Відповідач ОСОБА_7 правом на подання відзиву не скористався.

Відповідачу - Приватному акціонерному товариству «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП» судова повістка, а також позов з додатками, направлялися на адресу, вказану у полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів м. Київ, вул. Перемоги, 41-А, однак повернулися неврученими із відміткою на конверті про те, що адресат відсутній за вказаною адресою вибув.
Згідно повідомлення Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) № 6.3-07/18067 від 22.08.2022, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП» з 01 вересня 2021 року втратило статус асоційованого члена МТСБУ у зв`язку із заборгованістю до фондів МТСБУ, створених відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідно до цього Закону припинило членство в МТСБУ.
Страховик, членство якого в МТСБУ припинено або ліцензія якого анульована, позбавляється права на провадження обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак не звільняється від обов`язку виконання укладених договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.п. 52.4, 52.5 ст. 52 Закону).
Станом на сьогодні, МТСБУ не володіє інформацією щодо діяльності даної страхової компанії.
За останніми даними, після припинення членства в МТСБУ, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП» знаходилося за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 30-а.
Разом з тим, за вказаною у даному повідомленні адресою також не вдалося повідомити Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП» про перебування в провадженні суду даного кримінального провадження, судова повістка повернулася неврученою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пункт 23.1. ст. 23 цього Закону як шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначає: шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого; шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до п. 24.1. ст. 24 цього Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку, рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається на підставі рішення суду.

Відповідно до статті 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Судом встановлено, що 08 лютого 2022 року з вини водія ОСОБА_7 , який керував автомобілем ВАЗ 21043, реєстрацій номер НОМЕР_1 , сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_6 отримала тяжке тілесне ушкодження.
Як встановлено судом, на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21043, реєстрацій номер НОМЕР_1 , була застрахована у Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП», що підтверджується полісом АР/1662895 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Договір (поліс) обов`язкового страхування укладений із лімітом відповідальності на одного потерпілого у розмірі грошової виплати на суму 260 000 гривень (за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю), та у розмірі грошової виплати на суму 130 000 гривень (за шкоду заподіяну майну).

У даному ж випадку, наявний факт встановлення вини особи - вина ОСОБА_7 у ДТП визнана судом, ДТП є страховим випадком, що покладає на страховика обов`язок здійснити відшкодування завданої внаслідок ДТП за участі забезпеченого автомобіля третій особі (потерпілій) шкоди.

Згідно висновку судово транспортно-товарознавчої експертизи за № СЕ-19/102-22/4582- АВ від 19.04.2022 року, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки GEELY MR 7151 А, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на момент проведення експертизи, а саме 15.04.2022, становила 72550,00 грн.; сума ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки GEELY MR 7151 А, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на момент проведення експертизи, а саме 15.04.2022, могла становити 81593,56 грн.

Окрім цього, на медичне лікування потерпіла ОСОБА_6 витратила 11627,72 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

За послуги евакуатора потерпілою було сплачено 1500 грн., що підтверджується актом № 35 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Для доправлення в лікувальний заклад (проведення у м. Вінниці МРТ/КТ голови) потерпілою було витрачено на пальне кошти в сумі 2759,53 грн., що підтверджується чеками та квитанціями.

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_6 просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП» заподіяну їй внаслідок ДТП моральну шкоду в розмірі 4487,04 грн. саме у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Отже, в межах цієї суми відповідальність з відшкодування завданої ОСОБА_6 моральної шкоди повинна нести страхова компанія, оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП» підлягають задоволенню у повному обсязі.
Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілій, суд враховує, що внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вона отримала тяжке тілесне ушкодження, в зв`язку з чим змушена була лікуватися, через що зазнала душевних страждань та переживань, змушена була змінити свій звичний уклад життя, докладати додаткових зусиль для організації свого життя.
Враховуючи наведене, характер заподіяння моральної шкоди, характер і об`єм моральних страждань потерпілої, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що моральне відшкодування слід визначити у розмірі 60000 грн.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Таким чином, суд вважає, що заявлені потерпілою витрати в сумі 855,50 грн. (витрати на використання ксероксу для роздруківки документів 779,50 грн. + витрати на поштові конверти в сумі 76 грн.) підлягають стягненню на її користь з обвинуваченого, оскільки вони пов`язані з підготовкою та подачею потерпілою цивільного позову і належним чином підтверджені. Хоча в позові вказана сума 835,50 грн., однак в судовому засіданні потерпіла пояснила, що в позові допущено описку та уточнила суму.

Витрати ж потерпілої на правничу допомогу в сумі 6500 грн. не підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому стягненню не підлягають.

Так, на обґрунтування вказаних витрат потерпіла надала копію угоди № 8 про надання правничої допомоги від 16 квітня 2022 року, укладеного нею з адвокатом ОСОБА_12 , в якій вказано, що сума сплаченого гонорару становить 6000 грн., а також квитанцію № б/н від 14 березня 2022 року про сплату нею адвокату ОСОБА_13 гонорару в сумі 500 грн. за договором про надання правничої допомоги № б/н від 10 березня 2022 року.

В ч. 2 ст. 137 ЦПК України вказано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, потерпілою не доведено, що заявлені нею витрати на правничу допомогу були здійсненні саме в рамках кримінального провадження № 0000035 від 09 лютого 2022 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз на загальну суму 4462,12 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

При цьому суд враховує, що у підготовчому судовому засіданні було встановлено, що вже після того, як обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні було направлено до суду, потерпіла звернулася з клопотанням про скасування арешту на належний їй автомобіль, який є речовим доказом у даній справі. Ухвалою слідчого судді було скасовано арешт, накладений 11 лютого 2022 року на автомобіль GEELY MR - 7151A, д.н.з НОМЕР_2 , та повернуто його власнику - ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 368-370, 373-376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП», ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ. АЙ-КООП» на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду в сумі 97480,81 грн. та моральну шкоду в сумі 4487,04 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 60000 грн. моральної шкоди та 855,50 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 4462,12 грн. (чотири тисячі чотириста шістдесят дві гривні, 12 копійок) процесуальних витрат за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні (858,10 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи від 07.04.2022 № СЕ-19/102-22/3622-ІТ, 1201,34 грн. за проведення судової експертизи технічного стану транспортних засобів від 18.04.2022 № СЕ-19/102-22/2219-ІТ, 1201,34 грн. за проведення судової експертизи технічного стану транспортних засобів від 19.04.2022 № СЕ-19/102-22/2218-ІТ, 1201,34 грн. за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 19.04.2022 № СЕ-19/102-22/4582-АВ).

Застосований ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2022 року захід забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21043, реєстрацій номер НОМЕР_1 , - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль ВАЗ 21043, реєстрацій номер НОМЕР_1 , який зберігається на арешт майданчику ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області - повернути власнику ОСОБА_11 ;

- автомобіль GEELY MR 7151 А, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який повернуто ОСОБА_6 , залишити останній за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: