ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3642/22
Провадження № 11кп/818/1573/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Валки Харківської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 липня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Троїцького районного суду Луганської області від 25.06.2020 року за ч.1 ст.126, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

якою відмовлено в задоволенні клопотання останнього про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Троїцького районного суду Луганської області від 25.06.2020 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.126, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Строк відбування покарання постановлено рахувати з 09.09.2019 року. Вирок набрав законної сили 27.07.2020 року.

Початок строку: 09.09.2019 року.

06 червня 2022 року засуджений ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» звернувся до Дзержинського районного суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку, передбаченому ст.82 КК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 липня 2022 року ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не погоджуючись з рішенням районного суду просить переглянути його та задовольнити клопотання про застосування до нього вимоги ч.1 ст.82 КК України. Вказує, що суд взяв до уваги неправдиві характеристики Старобільського слідчого ізолятору, але він не може це спростувати. При цьому, просить врахувати ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також те, що він відбув більш третини строку покарання.

Водночас засуджений просить дати розпорядження судді Дзержинського районного суду м.Харкова застосувати і виконати вимоги ч.1, 5 ст.72 КК України зарахувати перерахування відбутого покарання в місцях позбавлення волі за попереднім вироком, згідно з яким йому було призначено покарання у виді обмеження волі. Строк покарання рахувати з 09.09.2019 року.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. В п. 2 ч.4 цієї статті зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половину строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно до приписів ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Відповідно до ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, закон України про кримінальну відповідальність для застосування зазначеної правової пільги передбачає наявність саме двох вказаних правових підстав.

Стаття 6 КВК України визначає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В той же час, дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.

Згідно з п.3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Порядок вирішення таких питань регламентується ст. 539 КПК України.

Крім того, відповідно до пп.2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарань більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів провадження та ухвали районного суду, ОСОБА_6 засуджений вироком Троїцького районного суду Луганської області від 25.06.2020 року за ч.1 ст.126, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбуття покарання строк з 09.09.2019 року по 25.06.2020 року. Строк відбування покарання постановлено рахувати з 09.09.2019 року. Вирок набрав законної сили 27.07.2020 року.

Станом на час звернення до суду із клопотанням засуджений ОСОБА_6 дійсно відбув більше третини строку призначеного покарання.

Разом з тим, згідно останньої характеристики ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.09.2019 року.

Під час тримання в ДУ «Старобільський СІ» вимоги режиму тримання порушував, за що отримав дисциплінарне стягнення, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.

З 03.10.2019 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». За період відбування покарання порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, стягнень не має, адміністрацією установи не заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу для інших засуджених не подає. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем. Норм санітарії та особистої гігієни намагається дотримуватися, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. До праці ставиться посередньо, не завжди у повному люсязі виконує доручену роботу. Намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується. Виконує роботи із самообслуговування, додержується правил і техніки безпеки та пожежної безпеки на виробництві та відділенні соціально-психологічної служби. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Не прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Не приймав участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляв соціально-корисну активність в організації їх роботи, на профілактичному обліку не перебуває.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_6 , виданою начальником відділення соціально-психологічної служби державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25), до останнього стягнення та заохочення не застосовувались.

Рішенням комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 20.01.2021 року відносно ОСОБА_6 відмовлено в направленні матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Крім того, питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання також вирішувалося дисциплінарною комісією ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» відносно ОСОБА_6 та 16.09.2021 року було відмовлено в направленні матеріалів до суду як особі, яка не довела свого виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження об`єктивність указаної характеристики, належним чином була врахована судом першої інстанції при вирішенні клопотання засудженого, вся інформація, викладена в ній переконливо доводить про те, що засуджений ще не став на шлях виправлення.

При розгляді клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України, суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, повно та всебічно, відповідно до зазначених вимог закону та правових позицій суду касаційної юрисдикції з`ясував усі дані, що характеризують особу засудженого та інші обставини, які дають можливість дійти до висновку про те чи став обвинувачений на шлях виправлення та з цього приводу в ухвалі зазначив, всупереч тверджень апелянта, достатні мотиви, з яких вважав, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що під час розгляду клопотання не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, та є можливим в умовах іншого виду покарання.

Та ж обставина, що засуджений відбув більш третини строку покарання, сама по собі не є беззаперечною підставою для застосування щодо засудженого правової пільги, передбаченої ст.82 КК України.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Щодо доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього положень ч.1, 5 ст.72 КК України є безпідставними, оскільки клопотання про застосування вимог ст.72 КК України до покарання, не було предметом розгляду судом першою інстанції в даному провадженні, так як засуджений не порушував таке питання перед місцевим судом у своєму клопотанні від 06.06.2022 року, а тому апеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку таким апеляційним вимогам.

Разом з цим, колегія суддів роз`яснює засудженому ОСОБА_6 , що він не позбавлений можливості звернутись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання з клопотанням про застосування вимог ч.1, 5 ст.72 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 липня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_8