28.12.2022
справа № 642/3652/21
провадження № 1кп/642/492/22
УХВАЛА

Іменем України

22 грудня 2022 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника цивільного позивача - ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000024 від 21.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які обвинувачуються за ч.2 ст.270 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.

Від представника потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_15 подано клопотання про проведення підготовчого засідання за їх відсутністю.

У підготовче засідання інші потерпілі не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у передбачений законом спосіб, однак на час проведення підготовчого засідання відсутні відомості щодо належного повідомлення останніх, та щодо причин неявки.

Прокурор вважали неможливим проводити підготовче засідання за відсутності не з`явившихся потерпілих, щодо яких відсутні відомості про причини неявки.

Інші учасники також погодились із думкою прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що проведення підготовчого судового засідання за відсутністю потерпілих неможливо, оскільки відомості щодо належного їх повідомлення до суду на час проведення підготовчого засідання не надійшло, що може призвести до порушень прав потерпілих.

На підставі зазначеного суд вважає за необхідне відкласти підготовче судове засідання на іншу дату.

Щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався та термін дії якого спливає 25.12.2022 року.

Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_4 заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на недоведення ризиків прокурором, просили змінити запобіжний захід на інший більш м`який домашній арешт. Від захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_4 також були подані письмові заперечення, у яких він також вказував, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою його підзахисній неодноразово подовжувався починаючи з 23.01.2021 року, при цьому сторона обвинувачення постійно посилається на ті ж самі ризики не наводячи доказів на їх підтвердження.

Обвинувачений ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вказував, що вже тривалий час перебуває під вартою, судовий розгляд фактично не відбувається. Доводи сторони обвинувачення щодо підстав для продовження найсуворішого запобіжного заходу не змінюються. Ризики не обгрунтовані та не доведені. Зазначив, що не має наміру ухилятися від суду, та просив змінити запобіжний захід на інший більш м`який.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 також проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, в тому числі вказував, що прокурор у клопотанні посилається на наявність ризиків формально та не вказує жодної конкретики на їх обгрунтування. Просив змінити запобіжний захід на інший більщ м`який, але якщо суд прийде до висновку щодо продовження строку запобіжного заходу розглянути можливість визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили змінити запобіжний захід на інший більш м`який, або визначити розмір застави. Від адвоката ОСОБА_6 також були подані письмові заперечення на клопотання прокурора в якому в тому числі посилався на те, що прокурором не обгрунтовано ризики, на які він посилається, та не доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки його підзахисного. Просив врахувати дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, батьків похилого віку та постійне місце проживання. Тривалість перебування обвинуваченого під вартою порушує його конституційне право на свободу.

Обвинувачений ОСОБА_10 поклався на розсуд суду щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 підтримав доводи захисників та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, вказав на необґрунтованість ризиків вказаних прокурором та на тривалість перебування обвинувачених під вартою.

Представника цивільного позивача ОСОБА_12 поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників процесу, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27.10.2022 були задоволені клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи, що судом судового розгляду по суті та дослідження матеріалів провадження не розпочато, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутих обвинувачень у вчиненні інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення.

При цьому, не вдаючись до оцінки доказів, у відповідності до положень ст. 23 та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому суд вбачає реальним існування заявлених прокурором ризиків, які на даний час продовжують існувати, у зв`язку з чим не вбачає підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, ніж раніше обрані.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У суду відсутні відомості які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність.

В судовому засіданні захисники обвинувачених заперечували проти клопотання прокурора та просили обрати обвинуваченим більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі «Бегчіев проти Молдови» ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа «Ньюмейстер проти Австрії» ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; «Гаріцкі проти Польщі», «Храіді проти Німеччини», «Іліжков проти Болгарії» серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.

З огляду на зазначене та з урахуванням тривалості тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , а саме з січня 2021 року, тобто майже два роки, а також враховуючи дані про обвинувачених, які є раніше не судимими, суд приходить до висновку, що станом на теперішній час зі сплином часу суттєво зменшився ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а саме: можливе ухилення та переховування обвинувачених від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, в якому вони обвинувачуються.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, судом було враховано прецедентну практику Європейського суду з прав людини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції» «попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Проте, суд приймає до уваги наявність ризику можливого незаконного впливу на свідків, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які ще судом не допитані.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні є правом суду, а не обов`язком.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що на даний час ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зі сплином часу зменшився, у зв`язку з чим суд вважає за можливе визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У своєму рішенні у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ відзначив, що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції (право на свободу) покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.

Суд, виходячи з практики ЄСПЛ, враховуючи майновий стан обвинувачених та те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_11 раніше не судимі, ОСОБА_9 в силу ст. 89 КК України не судимий, та на даний час ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зі сплином часу зменшився, вважає за можливе визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який буде достатнім та зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у даному кримінальному провадженні, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .

Таким чином, дотримуючись завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, суд враховує необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства та держави та забезпечення охоронюваних прав та свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на даній стадії судового розгляду, з урахуванням даних про осіб обвинувачених, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

Застосовуючи щодо обвинувачених альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, суд вважає за необхідне покласти на них обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 110, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 194, 314, 315, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відкласти підготовче судове засідання на 12 січня 2023 року на 11-00 год.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19.02.2023 року.

Визначити суму застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_8 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки строком до 19.02.2023 року:

- прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин заздалегідь про це повідомити суд;

- не відлучатися за межі Харківської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

- утримуватися від спілкування із свідками щодо обставин інкримінованого кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави і з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти у зв`язку з внесенням застави, встановленої в даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_8 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити, що в разі, якщо обвинувачена ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин або не повідомить про причини неявки, застава звертається в дохід держави, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19.02.2023 року.

Визначити суму застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_9 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки строком до 19.02.2023 року:

- прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин заздалегідь про це повідомити суд;

- не відлучатися за межі Харківської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

- утримуватися від спілкування із свідками щодо обставин інкримінованого кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави і з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку з внесенням застави, встановленої в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_9 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити, що в разі, якщо обвинувачений ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин або не повідомить про причини неявки, застава звертається в дохід держави, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19.02.2023 року.

Визначити суму застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_11 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки строком до 19.02.2023 року:

- прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин заздалегідь про це повідомити суд;

- не відлучатися за межі Харківської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

- утримуватися від спілкування із свідками щодо обставин інкримінованого кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави і з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку з внесенням застави, встановленої в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_11 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити, що в разі, якщо обвинувачений ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин або не повідомить про причини неявки, застава звертається в дохід держави, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Строк дії ухвали до 19 лютого 2023 року.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя - ОСОБА_1