Справа № 201/4926/14-к
Провадження № 1-кс/201/742/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні заяву обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000780 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Любиковичі Сарненського району Рівненської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 було заявлено в усній формі та подана письмова заява про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 , у якій заявник просила відвести головуючого суддю від розгляду кримінального провадження за її обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, посилаючись на порушення суддею ОСОБА_4 принципу неупередженості та справедливості під час здійснення судового розгляду цього кримінального провадження, що полягало у повторній участі його при розгляді кримінального провадження, зміни стадії судового розгляду, проведенні судового розгляду за відсутності потерплої та її представника, що у своїй сукупності, на думку обвинуваченої ОСОБА_3 , ставить під сумнів його безсторонність під час розгляду вказаного кримінального провадження.

Заявник у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала свою заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_4 і просила відвести останнього від участі у розгляді цього кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду відводу був повідомлений належним чином, надав письмову заяву в якій просив суд в задоволенні заявленого клопотання відмовити, а судове засідання проводити за його відсутності, що не перешкоджає розгляду даної заяви за його відсутності.

Дослідивши доводи заявника, а також матеріали провадження в частині заявленого головуючому судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 відводу, суд доходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному проваджені, а статтею 76 КПК України визначено обставини щодо недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 75 КПК України встановлений перелік підстав, які виключають участь судді в кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.

Відтак, існування неупередженості повинно визначатися: 1) на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також, 2) на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості.

За суб`єктивним критерієм обвинуваченою не зазначено, а судом не встановлено, жодних обставин, які б свідчили про наявність особистої упередженості чи необ`єктивності судді у справі.

За об`єктивним критерієм, підстави заявлені обвинуваченою не містять в собі будь-яких відомостей, щодо можливої упередженості судді під час розгляду кримінального провадження, не ставлять під сумнів об`єктивність суду, а також не вказують на будь-які інші підстави передбачені законом для відводу судді, а отже, твердження заявника про порушення суддею ОСОБА_4 норм кримінального процесуального права, а також обмеження заявника під час розгляду кримінального провадження у реалізації наданих їй прав, як обвинуваченої, також не знайшли свого підтвердження і фактично зводяться до незгоди із процесуальними діями і рішеннями головуючого судді ОСОБА_4 , правильність яких може бути перевірена лише в процесуальному порядку в ході їх оскарження до судів вищих інстанцій.

Що стосується доводів обвинуваченої, стосовно заборони повторної участі судді ОСОБА_4 при розгляді вказаного кримінального провадження відносно неї, у відповідності до вимог ч.2 ст. 76 КПК України, суддя зазначає таке.

04.07.2014 ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України було повернуто прокурору.

04.11.2014 ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2014 в частині повернення обвинувального акту скасовано та кримінальне провадження повернуто на новий судовий розгляд.

23.02.2015 відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями, суддею визначено суддю ОСОБА_5 , яким 10.03.2015 постановлено ухвалу про самовідвід від участі у вказаному кримінальному провадженні.

10.03.2015 відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями, суддею визначено суддю ОСОБА_6 , якою 28.10.2016 постановлено ухвалу про самовідвід від участі у вказаному кримінальному провадженні.

31.10.2016 відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями, суддею визначено суддю ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 416 КПК України, після скасування судом апеляційної інстанції вироку або ухвали про закриття кримінального провадження чи про застосування, відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду.

Згаданою вище ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.11.2014 ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2014 в частині повернення обвинувального акту скасовано та кримінальне провадження повернуто на новий судовий розгляд. При цьому у даній ухвалі відсутнє зазначення про те, що розгляд кримінального провадження має відбуватись в іншому складі суду.

Відповідно до ст. 35 КПК України, визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду, крім випадків, установлених законом.

Згідно п.2.3.51 Положення проавтоматизовану системудокументообігу суду судова справа підлягає повторному автоматизованому розподілу у разі, якщо суддя, в провадженні якого перебувала судова справа, зазначена в підпункті 2.3.43 пункту 2.3 цього Положення, на момент повернення її із суду апеляційної чи касаційної інстанцій не працює в цьому суді або таку судову справу неможливо передати судді з підстав, зазначених у пункті 2.3.3 цього Положення.

Відповідно до правових висновків, висловленим у рішеннях ЄСПЛ, який констатує в аналогічних випадках порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.50, ратифікованої законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п.66, зазначено, що згідно з усталеною практикою Євросуду наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

У п.71 цього ж рішення ЄСПЛ зазначає, що ухвалою від 17.08.2000 суддя Б. повернув кримінальну справу стосовно ОСОБА_7 на додаткове розслідування, висловивши думку, що зазначені вище підсудні і заявники вдалися до вимагання і цей факт не був розслідуваний правоохоронними органами. Такі формулювання в його ухвалі як, наприклад: «оскільки в їх діях вбачається співучасть в скоєнні більш тяжкого злочину вимагання», могли викликати обґрунтовані побоювання, що у судді Б. уже сформувалася думка про вину заявників і що це може позначитися на його безсторонності в разі повторного направлення йому матеріалів цієї справи для розгляду. Отже, на думку ЄСПЛ, побоювання заявників щодо небезсторонності судді ОСОБА_8 можна вважати об`єктивно обґрунтованими. Крім того, розглядаючи апеляції заявників, суди вищих рівнів проігнорували їхні доводи з цього приводу.

Тому з урахуванням наведеного, суд вважає, що підстав вважати, що у даному кримінальному провадженні було порушено встановлений частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядок визначення судді для розгляду справи, не має.

Так само і не встановлено під час розгляду заяви про відвід обставини, які прямо передбачені ст.75 КПК України, як такі, що виключають участь судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

Інших обставин, які давали підстави стверджувати, що суддя ОСОБА_4 не здатен винести неупередженого рішення в даному кримінальному провадженні не наведено. Немає і жодної об`єктивної чи розумної суб`єктивної підстави для побоювань, що в учасників судового провадження можуть виникнути сумніви у об`єктивності та неупередженості цього судді. Також немає і фактів, які свідчили б, що суддя, який розглядає цю справу, не буде спроможним як кваліфікований, професійний суддя сформувати свою думку на підставі матеріалів, поданих на судовий розгляд, і лише на їх підставі та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Отже, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України.

Практика Європейського Суду з прав людини ґрунтується на принципі презумпції неупередженості судді, тобто існує презумпція, що суддя неупереджений, доки не буде доведено зворотне (справа Хаушальс проти Данії (1989 р.).

З урахуванням викладено та зазначеного визначених законом підстав для відводу судді від участі у цьому кримінальному провадженні не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, також слід зазначити, що дії судді при призначенні підготовчого судового засідання по справі, розгляд заяв і клопотань, відповідають вимогам кримінального-процесуального закону, об`єктивних даних про сумніви в об`єктивності та неупередженості судді не надано та не зазначено, нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення відводу, законних підстав (передбачених ст. 75, 76 КПК України) для задоволення відводу немає.

Крім того, після скасування ухвали про повернення обвинувального акту кримінальне провадження передано раніше визначеному складу суду - судді ОСОБА_4 відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Суд зазначає, що участь судді першої інстанції у кримінальному провадженні після скасування ухвали про повернення обвинувального акту прокурору не є повторною участю судді в даному кримінальному провадженні в розумінні положень ст. 76 КПК України, оскільки ухвалу про повернення обвинувального акту було постановлено під час підготовчого судового засідання, у якому судом вирішено лише формальні питання відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а судовий розгляд даного кримінального провадження не розпочинався, суддя не висловлював свою думку з приводу висунутого обвинувачення, докази не досліджувалися та не оцінювалися судом.

Таким чином, заява не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для задоволення відводу немає, тому суд вважає за необхідне в його задоволенні відмовити.

Також що стосується підстав для відводу судді ОСОБА_4 , вказаних ОСОБА_3 , суд зауважує, що дана підстава вже була предметом розгляду суду, за результатами якого ухвалою від 17.09.2021 заява обвинуваченої про відвід була залишена без задоволення.

Крім того слід роз`яснити заявнику, що частиною 4 статті 81 КПК України передбачено, що якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 35, 75, 76, 81 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про відвід судді ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000780 - відмовити.

Повний текст ухвали буде оголошено 22.03.2023 о 17-00 годині.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1