Справа № 744/697/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/253/23
Категорія - ч.1 ст. 204 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

14 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000376 від 26 жовтня 2022 року, за апеляційною прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 02 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000376 від 26 жовтня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, повернутий прокурору з тих підстав, що органом досудового розслідування не встановлений час вчинення кримінального правопорушення, що порушує реалізацію права на захист від такого обвинувачення, унеможливлює обчислення строків давності, визначених ст. 49 КК України, адже невідомо з якого часу щодо діянь ОСОБА_7 обчислювати ці строки, з наведених в обвинувальному акті щодо правової кваліфікації даних взагалі не видно, як кваліфікуються, за якими конструктивними ознаками у прив`язці до опису діянь за сформульованим обвинуваченням інкриміновані порушення ОСОБА_7 державних стандартів (ДСТУ) при виготовлені алкогольних напоїв. Крім цього, суд констатував відсутність в обвинувальному акті повних анкетних відомостей про особу обвинуваченого, в якому не зазначене місце народження ОСОБА_7 , що є прямим порушенням п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження у сукупності з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Посилаючись на неконкретність пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, суд залишив поза увагою, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті кримінального Закону та формулювання обвинувачення. При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

На стадії підготовчого провадження суд не може надати оцінку тому, чи правильно встановлено прокурором обставини кримінального правопорушення і, відповідно, суд не може вказати на те, що в обвинувальному акті не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені прокурором, не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, а також не досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення та інші питання, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки це компетенція суду виключно під час судового розгляду.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення,які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону, частини статті, статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (аркуші 2-7 обвинувального акту), що в повній мірі відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 338 КПК України, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Відсутність в обвинувальному акті відомостей про місце народження обвинуваченого жодним чином не перешкоджало проведенню підготовчого судового засідання та призначенню судового розгляду. Відсутність у обвинувальному акті місця народження обвинуваченого, жодним чином не порушило та не вплинуло на реалізацію права обвинуваченого на захист, як про це вказав суд першої інстанції. Такий недолік не порушує прав учасників судового провадження, не є перешкодою для розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення, він може бути усунутий в процесі судового розгляду.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який поклався на розсуд суду, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України, де зазначено, що обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного обвинуваченого, а також відповідно до п. 5 ч. 2 - виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З тексту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, зазначено місце його вчинення, викладено правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме, зазначена кваліфікація дій за ч. 1 ст. 204 КК України та викладено те формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

У даному випадку, судом першої інстанції не зазначено жодної невідповідності обвинувального акту вищевказаним вимогам кримінального процесуального Закону.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд всупереч вимог ст. 314 КПК України, без дослідження будь-яких матеріалів, вдався до надання оцінки правильності кваліфікації дій обвинуваченого та наявності в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення, що є наступною після підготовчого судового засідання стадією кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України за результатами судового розгляду суд повинен вирішити питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій винного, питання доведеності вини тощо можуть бути перевірені виключно під час судового розгляду, з врахуванням доказів, які має у своєму розпорядженні прокурор та сторона захисту, та які будуть ними долучені до матеріалів кримінального провадження в процесі розгляду.

На порушення вимог ст. 22 КПК України, суд позбавив прокурора можливості доводити та обстоювати у судовому засіданні обвинувачення, яке він вважає доведеним, чим порушив правила змагальності сторін.

Аналізуючи зміст оскаржуваної ухвали, можна стверджувати, що суд віднайшов формальні підстави для повернення процесуального документу, що свідчить про безпідставність ухваленого судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КПК України, з метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції обмежений виключно тими документами, які визначені ст. 291 КПК України, а тому об`єктивно позбавлений можливості перевірити обґрунтованість пред`явленої підозри, правильність кваліфікації дій та встановлення часу, місця, способу та обставин, за яких інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення було ним вчинене.

Жодним пунктом частини 2 статті 291 КПК України не передбачено, що слідчий чи прокурор мають визначати кваліфікацію дій обвинуваченого за кожним епізодом пред`явленого обвинувачення, як цього вимагає суд у своїй ухвалі.

Навпаки, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України однозначно визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Всі ці відомості містяться в обвинувальному акті, який наявний у матеріалах кримінального провадження. Незгода суду з порядком викладу визначених законодавцем обставин, не може вважатись тим недоліком, який може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Посилання суду на неповноту анкетних даних ОСОБА_7 (відсутність місця його народження), вказаних в обвинувальному акті, може бути усунута під час встановлення анкетних даних обвинуваченого в судовому засіданні, та не є тим недоліком, який свідчить про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, безпідставне повернення обвинувального акта прокурору призведе до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.

Виходячи зі змісту та трактування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, остання гарантує винесення судового рішення протягом розумного терміну, встановивши тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа через пред`явлення їй кримінального обвинувачування. Кінцевим моментом стану невизначеності є момент вступу вироку чи рішення у законну силу чи зняття обвинувачення (закриття кримінальної справи).

Таким чином, вказані судом підстави для повернення обвинувального акту прокурору, не можуть вважатись недоліками, які перешкодили призначити справу до розгляду, оскільки вони є предметом розгляду під час здійснення судового провадження та мають бути вирішені під час ухвалення остаточно судового рішення у даному кримінальному провадженні, коли суд у нарадчій кімнаті надасть оцінку всім зібраним доказам та буде вирішувати питання про їх належність і допустимість.

Крім того, правова кваліфікація інкримінованих ОСОБА_7 правопорушень полягає у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту та у збуті незаконно виготовленого етилового спирту.

Одна із складових об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а саме зберігання з метою збуту незаконно виготовленого етилового спирту, віднесена до триваючих кримінальних правопорушень, а тому незалежно від часу, коли мало місце придбання з метою збуту, строки давності не переривалися через незаконне зберігання етилового спирту з метою збуту.

За таких обставин, посилання суду на закони формальної логіки є повним нехтуванням поняттям, наданим в Кримінальному Кодексі України таким, як триваюче кримінальне правопорушення, правилами обчислення строків давності.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 02 січня 2023 року скасувати, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000376 від 26 жовтня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, повернути на новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10