КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_5 ,

представника власника майна - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва 17 жовтня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,подане в межах кримінального провадження № 0002352 від 01жовтня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Відмовляючи у задоволення клопотання, слідчий суддя в ухвалі вказав, що прокурором, який звернувся до суду з клопотанням не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речового доказу арештованого майна - автомобіля марки MERCEDES-BENZ, моделі S 550, ідентифікаційний номер транспортного засобу (vin) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору; автомобілля марки TOYOTA, моделі RAV-4, ідентифікаційний номер транспортного засобу (vin) НОМЕР_3 , державний номер

НОМЕР_4 , білого кольору; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та ключа до автомобіля. Накладення арешту на рухоме майно не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власників майна, не відповідає потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданнями цього кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме, автомобіль марки «Toyota», модель «RAV-4», р.н. НОМЕР_4 , ключ від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «S 550», р.н. НОМЕР_2 .

Прокурор вважає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Як вважає прокурор, слідчий суддя зробив упереджені та необ`єктивні висновки про те, що в клопотанні відсутнє обґрунтування потреби у накладенні арешту, а також відповідності майна критеріям речових доказів.

Апелянт стверджує, що автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «S 550», р.н. НОМЕР_2 є предметом злочину, а автомобіль марки «Toyota», модель «RAV-4», р.н. НОМЕР_4 , з такими невід`ємними елементами як ключ від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , є засобами для полегшення вчинення злочину.

На думку сторони обвинувачення, повернення вищезазначеного вилученого майна особі у якої воно було вилучено, тобто ОСОБА_7 , може сприяти використанню його для вчинення нових аналогічних злочинів, його приховування, відчуження, перероблення, знищення, тощо, що ускладнить або й взагалі унеможливить встановлення всіх обставин, передбачених ст. 91 КПК України, що в подальшому поставить під питання дієвість такої інституції як досудового розслідування та захист і відновлення порушених прав та свобод осіб, які постраждали від вчинених злочинів в цілому. Також, як вказує прокурор, виникла необхідність у проведенні автотехнічної експертизи автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель «S 550», р.н. НОМЕР_2 , з метою встановлення його вартості.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002352 від 01 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

01 жовтня 2022 року в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Василя Касіяна, 1-А на тереторії ГБК «ТЕРЕМКИ» слідчим СВ Голосіївського УП ОСОБА_8 було вилучено автомобіль марки MERCEDES-BENZ, моделі S 550, ідентифікаційний номер транспортного засобу (vin) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, який поміщено на тереторію Голосіївського УП за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15.

Також 01 жовтня 2022 року в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Ділова, 9-А на узбіччі проїжджої частини слідчим СВ Голосіївського УП ОСОБА_9 було вилучено автомобіль марки TOYOTA, моделі RAV-4, ідентифікаційний номер транспортного засобу (vin) НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 , білого кольору, який поміщено на тереторію Голосіївського УП за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та ключ до автомобіля які поміщено до спец. пакету № CRI1004627.

Автомобіль марки MERCEDES-BENZ, моделі S 550, ідентифікаційний номер транспортного засобу (vin) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, автомобіль марки TOYOTA, моделі RAV-4, ідентифікаційний номер транспортного засобу (vin) НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 , білого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та ключ до автомобіля які поміщено до спец. пакету № CRI1004627, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

03 жовтня 2022 року прокурор Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вказане вище майно.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва 17 жовтня 2022 року, залишено без задоволення вказане клопотання прокурора накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. 170 КПК України та вказав, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно прокурором не доведено, що в арешті є потреба, оскільки відсутні докази того, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Зокрема, слідчий суддя вказав, що прокурором, який звернувся до суду з клопотанням не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речового доказу арештованого майна - автомобілів марки: MERCEDES-BENZ, моделі S 550 та марки TOYOTA, моделі RAV-4, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та ключа до автомобіля.

Крім того, слідчий суддя вважав, що накладення арешту на рухоме майно не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власників майна, не виправдовує потреби досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, виходячи з наданих органом досудового розслідування матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, у даному провадженні прокурор не навів достатніх підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно не вбачається.

Долучена до клопотання постанова слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_10 . Від 01 жовтня 2022 року про визнання майна речовим доказом є формальною, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України. У ній не вказано, з яких мотивів слідчий виходив при вирішенніпитання про визнання вказаного майна речовими доказами (а.с. 24).

В ухвалі слідчого судді детально проаналізовано, з чим погоджується і колегії суддів апеляційної інстанції, що органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення для доведення будь якої з наведених вище обов`язкових ознак даного злочину, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи , які фактично відсутні, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва 17 жовтня 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_5 подане в межах кримінального провадження № 0002352 від 01жовтня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно- залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/453/2023

Єдиний унікальний номер 752/13543/22

Категорія: ст. 171 КПК України

Слідчий суддя у суді першої інстанції - ОСОБА_11 .

Доповідач в суді апеляційної інстанції - ОСОБА_1