Справа № 953/478/23
н/п 1-кс/953/2132/23
"21" березня 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,
У ході досудового розслідування встановлено, що на початку червня 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , будучи громадянином України та усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області, маючи умисел, спрямований на зайняття керівної посади окупаційної влади в с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області, вступив у злочинну змову з окупаційними військами РФ та представниками так званої «ЛНР», від яких отримав пропозицію на зайняття посади в незаконно створеному органі окупаційної влади «Главы администрации Бригадировского сельского совета», та добровільно погодився на вказану пропозицію.
Після чого 01 липня 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області, умисно, добровільно прийняв участь в організації та проведенні незаконних виборів «в.и.о. Главы администрации Бригадировского сельского совета», тобто у незаконно створеному на тимчасово окупованій території органі влади, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора, що здійснює свою протиправну діяльність на території с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області.
Орган досудового розслідування встановиво, що до 10 вересня 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізацію свого раніше виниклого злочинного умислу, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на посаді «в.и.о. Главы администрации Бригадировского сельского совета» контролював та організовував роботу «Администрации Бригадировского сельского совета».
Так, у період з початку червня 2022 року до 10 вересня 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території с. Бабенкове Бригадирівського старостинського округа Ізюмського району Харківської області, за погодженням з окупаційною адміністрацією, здійснював заходи, пов`язані з вирішення питань життєдіяльності с. Федорівка, с. Липчанівка та с. Бригадирово, зокрема передавав необхідні пакети російської гуманітарної допомоги від окупаційної влади представникам вказаних населених пунктів, а також надавав довідки місцевим жителям на їх вимогу та проводив спільно з представниками районних органів окупаційної влади громадські заходи щодо публічної підтримки окупаційної влади та збройної агресії РФ.
19 березня 2023 року ОСОБА_4 затриманий співробітниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України.
20 березня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема:
- даними протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;
- документами, які складені та підписані в.и.о. «Главы администрации Бригадировского сельского совета» ОСОБА_4 .
Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з огляду на те, що йому відомі їх анкетні дані та місце мешкання, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі у сфері основ національної безпеки України, враховуючи той факт, що підозрюваний добровільно погодився співпрацювати із представниками збройних формувань РФ.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід.
Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, надала письмові заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначила, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є формальними, оскільки не підтверджені жодними доказами. Зауважила на тому, що підозрюваний ОСОБА_4 жодних дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду, не вчиняв та немає наміру вчиняти у майбутньому. Посилання сторони обвинувачення на існування ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставним, з огляду на те, що підозрюваний не ознайомлений з наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, отже йому невідомі анкетні дані свідків. Вказала, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставним, з огляду на те, що сторона обвинувачення обґрунтовує його наявність нібито відсутністю міцної громадянської позиції у ОСОБА_4 , оскільки останній добровільно погодився на співпрацю із збройними формуваннями РФ, а тому існує ймовірність подальшого співпрацювання підозрюваного з окупантами, проте такі твердження порушують принцип невинуватості особи. З урахуванням викладеного, просила обрати щодо свого підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Окрім того, просила визнати затримання підозрюваного ОСОБА_4 органами досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України незаконним, у зв`язку з чим надала письмове клопотання, у якому вказала, що підстава затримання, яка наведена у протоколі (п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України), не відповідає дійсності, оскільки жодного обґрунтування та посилання на те, що особа намагалася уникнути правосуддя, втекти чи вчинити інші дії, в протоколі затримання не зазначено.
19 березня 2023 року ОСОБА_4 затриманий співробітниками правоохоронних органів у порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.
Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19 березня 2023 року, ОСОБА_4 був затриманий працівниками ГУНП в Харківській області 19 березня 2023 року о 14 годині 55 хвилин за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Лісна, 6. Затримання відбулося в присутності адвоката ОСОБА_12 .
Підстава затримання ОСОБА_4 зазначена у протоколі затримання від 19 березня 2023 року - у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу (ст. 615 КПК України).
Статтею 615 КПК України передбачений Особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 615 КПК України у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду або постанови керівника органу прокуратури затримати таку особу. Строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду чи постанови керівника органу прокуратури під час дії воєнного стану не може перевищувати двохсот шістнадцяти годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.
Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2915-IX від 07 лютого 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Слідчий суддя не бере до уваги твердження захисника про те, що в протоколі затримання відсутнє посилання та обґрунтування того, що особа намагалася уникнути правосуддя або втекти, тобто не розкрито обґрунтованих підстав для такого затримання.
За змісту п. 1 ч. 5 ст. 206 КПК України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе, зокрема, існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.
З системного аналізу положень ст. ст. 206, 208 КПК України слідчий суддя дійшов висновку, що в протоколі затримання законом не вимагається зазначення самих підстав затримання (ризиків щодо можливої втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності), натомість вони мають фактично існувати в момент такого затримання.
Як пояснили в судовому засіданні слідчий та прокурор, на час затримання ОСОБА_4 існували численні ризики, зокрема, щодо невиконання останнім своїх процесуальних обов`язків та переховування від органів досудового розслідування. Зазначили, що відповідні ризики детально розкриті в клопотанні про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 .
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що затримання ОСОБА_4 відбулось у спосіб та в порядку, встановленим чинним кримінально-процесуальним законодавством.
20 березня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою для звернення з даним клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
В обґрунтування пред`явленої ОСОБА_4 підозри стороною обвинувачення надані наступні докази: повідомлення про протиправне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення від 23 листопада 202 року; протоколи допитів свідків ОСОБА_8 від 25 жовтня 2022 року, ОСОБА_10 від 17 грудня 2022 року, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 від 18 грудня 2022 року, ОСОБА_9 від 19 грудня 2022 року, інформацією на жителя с. Бабенкове гр. ОСОБА_4 , довідками складеними та підписаними в.и.о. «Главы администрации Бригадировского сельского совета» ОСОБА_4 .
Слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри та неналежність наданих органом досудового розслідування доказів причетності останнього до інкримінованого правопорушення, з огляду на те, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що факти, які підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Так, слідчий суддя зауважує, що повідомлена ОСОБА_4 підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового розслідування та досліджених під час судового розгляду клопотання про застосування до останнього запобіжного заходу доказах. Отже слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення достатніми.
З огляду на такий обсяг відомостей кримінального провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення.
У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджені ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, та у випадку засудження останнього за вчинення вказаного кримінального правопорушення, йому може бути призначене лише покарання, пов`язане із реальним позбавленням волі. До того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.
Слідчий суддя зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.
Крім того, у судовому засіданні слідчим та прокурором підтверджений ризик того, що ОСОБА_4 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має зареєстроване місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , однак до затримання фактично мешкав за іншою адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштований, не одружений, постійного джерела доходу та будь-яких зв`язків з державою не має, крім того, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері основ національної безпеки України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також відомості про особу підозрюваного у їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 хоча і є раніше не судимим, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері основ національної безпеки України, покарання за яке, за умови визнання його винуватим, передбачене у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 вважаю за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Доводи сторони захисту щодо доцільності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не усуває зазначених вище ризиків, та як наслідок, можливості ухилення від кримінальної відповідальності, тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197 КПК України, слідчий суддя
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на 60 днів у межах строку досудового розслідування до 19 травня 2023 року включно без визначення розміру застави.
У задоволенні клопотання захисника - відмовити.
Строк дії ухвали встановити до 19 травня 2023 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 22 березня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1