КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань Київської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, до 11.02.2023 року до 14.00 год.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив із того, що на теперішній час наявні ризики, передбачений п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування обвинуваченого від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, а тому суд дійшов до висновку про відсутність, на даний час, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановити нову ухвалу, якою звільнити негайно ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло за собою ухвалення незаконного судового рішення.

Як зазначає у скарзі апелянт, суд першої інстанції за власною ініціативою, продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за відсутності клопотання сторони обвинувачення, всупереч положень ч. 3 ст. 331 КПК України.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, з 06 листопада 2022 року, ч. 3 ст. 331 КПК України діє в редакції, згідно якої суд не може продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за власною ініціативою, без клопотання прокурора.

Крім того, сторона захисту зауважує, на те, що його підзахисний ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому справа повинна розглядатись колегіально у складі трьох суддів, натомість головуючий суддя одноособово продовжив винятковий запобіжний захід, чим порушив вимоги п. 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив залишити оскаржувану ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, в редакції Закону № 2690-ІХ від 18.10.2022, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника про те, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки за власною ініціативою продовжив ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розглянув це питання незаконним складом суду, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування ухвали Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року, з огляду на таке.

По-перше, рішення про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою приймалось на стадії підготовчого провадження, а не судового розгляду, у зв`язку з чим суд повинен був керуватися положеннями ч. 3 ст. 315, а не ст. 331 КПК України, якими, ще до внесення змін, передбачених Законом № 2690-ІХ від 18.10.2022, на які посилається захисник, було встановлено, що суд під час підготовчого судового засідання має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, лише за клопотанням учасників судового провадження.

По-друге, як вбачається із наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надійшло до Баришівського райнного суду Київської області 12 грудня 2022 року, тобто за день до підготовчого судового засідання, на якому було розглянуто питання про продовження запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого.

Більш того, під час апеляційного розгляду захисник обвинуваченого не заперечував тієї обставини, що прокурор повідомив сторону захисту напередодні підготовчого судового засідання про направлення до суду відповідного клопотання.

У зв`язку з цим, твердження захисника про те, що суд першої інстанції прийняв рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без відповідного клопотання не може бути визнано таким, що відповідає дійсності та свідчить про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання, а відповідно служити підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

По-третє, доводи апеляційної скарги захисника щодо прийняття оскаржуваного судового рішення незаконним складом суду, а саме не колегіальним судом, а одноособово головуючою у справі, також не можуть бути визнані обґрунтованими та служити достатніми підставами для скасування ухвали Баришівського райнного суду Київської області 13 грудня 2022 року, оскільки 5 абзацом п. 20-5. Перехідних положень КПК України, на який посилається апелянт, прямо передбачено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, приймаючирішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження саме цього запобіжного заходу, в тому числі дані про особу та стан здоров'я обвинуваченого, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, про що детально наведено в оскаржуваній ухвалі, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що на даній стадії судового розгляду будь-які менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити уникнення дійсних та наявних ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які міститься посилання в оскаржуваній ухвалі, та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 11 лютого 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,- без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, до 14.00 год. 11.02.2023 року, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 355/732/22

Номер провадження: 11-кп/824/1591/2023

Категорія: ст. 348 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1