Справа № 369/8071/21
Провадження №1-кс/369/537/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву потерпілої ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21.02.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями до провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшла заява потерпілої ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ст.257 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що згідно звіту про автоматизований розподіл суддя ОСОБА_4 10.06.2021 року отримав обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Ухвалою від 10.06.2021 року суддя ОСОБА_11 призначив підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням вказаних осіб на 10 годину 20 хвилин 15.06.2021 року, яка надіслана для внесення до ЄДРСР 16.06.2021 року, тобто після дати, на яку було призначено підготовче засідання, копія ухвали не направлялась учасникам провадження, отже, засідання 15.06.2021 року не відбулось через суддю ОСОБА_11 , який створив враження призначення підготовчого засідання.

Зазначає, що у матеріалах кримінального провадження є довідка, складена секретарем судового засідання ОСОБА_12 , про те, 15.06.2021 року ніхто із учасників не прибув, наступне засідання призначено на 16.11.2021 р. на 11 год. 00 хв., тобто лише через 5 місяців.

15.11.2021 року адвокат ОСОБА_13 направив до суду електронною поштою заяву, у якій повідомив, що братиме участь 16.11.2021 р. о 9 год. 30 хв. у розгляді цивільної справи № 754/7130/21, яка розглядається у Деснянському районному суді м. Києва, у разі, якщо він не встигне прибути до Києво-Святошинського районного суду Київської області на 11 год. 00 хв. 16.11.2022 р., просив оголосити перерву у судовому засіданні на 30 хвилин, аби він встигнув прибути до суду. 16.11.2021 року представник прибув до суду до 11 год. 00 хв. у судовому засіданні суддя ОСОБА_11 повідомив, що отримав заяву ОСОБА_14 , але розпорядився, щоб інших учасників повідомили, що засідання не буде. У журналі судового засідання за 16.11.2021 р. так записано слова судді ОСОБА_11 : «на адресу суду надійшла заява представника потерпілого про те, що ймовірно не буде в судовому засіданні, тому інших учасників провадження було повідомлено про те, що судового засідання не буде».

Вказує, що суддя ОСОБА_11 повідомив неправду, оскільки зміст заяви ОСОБА_14 був зовсім інший, він просив про оголошення перерви на 30 хвилин, якщо він не встигне до 11 години, але ОСОБА_14 прибув до суду вчасно. У судовому засіданні були присутні потерпілий ОСОБА_15 із представником, яких не повідомляли про те, що засідання не відбудеться. Наступні події показали, що обвинувачений ОСОБА_16 прибув до Києво-Святошинського районного суду Київської області 16.11.2021 р., де біля будівлі суду приблизно об 11 год. 50 хв. отримав вогнепальні поранення, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, це лише за особистою вказівкою судді ОСОБА_11 обвинуваченим вони не зайшли до зали судового засідання 16.11.2021 р., а чекали біля суду. Обвинуваченим вигідно затягувати розгляд справи, суддя ОСОБА_4 діяв у інтересах обвинувачених, був у контакті із ними, бо думав, що ОСОБА_14 не встигне до суду 16.11.2021 р. Наступне підготовче засідання 17.01.2022 р. згідно журналу судового засідання тривало 8 хвилин, було відкладено у зв`язку із неявкою обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Суддя ОСОБА_11 призначив наступне засідання на 14.03.2022 р. Щодо Маланії вже було відомо про його смерть. Отже, підготовче засідання 17.01.2022 р. було знову використане суддею ОСОБА_11 для затягування часу.

Зазначає, що без повідомлення учасників провадження, зокрема, потерпілої та представника, суддя ОСОБА_4 провів судове засідання 31.01.2022 року постановив ухвалу про скасування арешту майна щодо автомобіля марки «Skoda Superb», арешт був накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2020 р., у цій ухвалі вказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, бо ним користувався обвинувачений ОСОБА_19 .

Вважає, що будь-які процесуальні питання по кримінальному провадженню № 369/8071/21 суддя ОСОБА_11 може вирішувати лише у судовому засіданні за участі учасників провадження із їх повідомленням про таке засідання.

14.03.2022 року засідання не відбулося через гарячу фазу війни. Наступне засідання було призначено на 01.06.2022 р. це засідання також не відбулося. Причин для цього нема, окрім умисного неповідомлення учасників і небажання судді ОСОБА_11 його проводити. Наступне засідання було призначено на 26.08.2022 р. У цьому засіданні було закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_17 у зв`язку зі смертю.

Наступне засідання призначено на 26.10.2022 р., у якому був допущений новий захисник обвинувачених ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , прокурор ОСОБА_22 заявив клопотання про витребування від Державної прикордонної служби України відомостей про перетинання державного кордону України обвинуваченим ОСОБА_18 і суд задовольнив це клопотання. Більше по суті нічого не розглядалось. Нове засіданні було призначено на 14.12.2022 р., але воно не відбулось, бо суддя ОСОБА_11 начебто був зайнятий у іншій справі. Наступне засідання було призначено на 07.02.2022 р. ій зателефонувала секретар судового засідання зранку 07.02.2022 р. і сказала, що засідання не буде, бо не прийшла відповідь Державної прикордонної служби України.

Стверджує, що суддя ОСОБА_4 не проводив 2 останні засідання за вигаданими підставами, які не можна перевірити, більше 1,5 роки суддя ОСОБА_11 з`ясовує, де обвинувачений ОСОБА_18 , хоча той не з`явився на жодне засідання, таке затягування розгляду справи вигідно обвинуваченим. Тривалий розгляд справи негативно впливає на збереження у пам`яті свідками і потерпілими подій скоєння кримінальних правопорушень. Сторонній спостерігач сказав би, що так, як діє суддя ОСОБА_11 , діяв би суддя, який домовився із обвинуваченими про затягування розгляду справи, щоб ті якомога довше уникали кримінальної відповідальності.

Наголошує, що суддя ОСОБА_4 породжує вторинну віктимізацію, коли потерпілий страждає не тільки від скоєного щодо нього злочину, а й від дій уповноважених державою органів, які затягують процес розгляду справи якомога довше, через що обвинувачений не несе покарання за скоєний злочин.

За наведених обставин та керуючись п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України, потерпіла ОСОБА_3 просила відвести суддю ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України.

В судове засідання учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви про відвід судді, не з`явились.

Відповідно до ст. 107 КПК України, у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали заяви та кримінального провадження, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У ст.ст.75, 76 КПК України визначається перелік підстав, за наявності яких особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, можуть заявити відвід суді (ч. 2 ст. 80 КПК України).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, на яку посилаються підозрювана як на підставу для відводу, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду (ч. 1 ст. 81 КПК України).

Оскільки кримінальне процесуальне законодавство містить загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд в оцінці вмотивованості відводу звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 конвенції має визначатися згідно з (1) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Отже, існує презумпція неупередженості судді. Будь-які сумніви щодо цього мають бути підтверджені відповідними доказами, яким надається об`єктивна оцінка. Безпідставні твердження про неупередженість судді не повинні перешкоджати належному та ефективному розгляду справи по суті у розумні строки.

Право подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її справи в суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 66 рішення по справі «Мироненко і Мартенко проти України» вказує, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії», пункти 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії», п. 42).

Особиста безсторонність суду презюмується поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії», п. 43).

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_3 мотивує тим, що суддею затягується розгляд кримінального провадження, безпідставно відкладаються підготовчі судові засідання.

Однак, на думку суду, яка ґрунтується на досліджених матеріалах, в ході судового розгляду потерпілою ОСОБА_3 не було надано доказів того, що суддя ОСОБА_4 якимось чином виявляв свою упередженість. Суддя вважає, що суб`єктивний критерій особистої упередженості відсутній.

Для з`ясування наявності об`єктивного критерію особистої упередженості слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності (пункт 69 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України»).

Доводи, викладені потерпілою ОСОБА_3 у заяві про відвід не свідчать про порушення безсторонності в об`єктивному розумінні.

Відтак, наведених заявником міркувань не достатньо, щоб дійти висновку про наявність підстави для відводу судді, передбаченої ч. 1 ст.75 КПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи заяви потерпілої ОСОБА_3 зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями головуючого у вказаному кримінальному провадженні, що не є підставою для відводу судді у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 321 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву потерпілої ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1