ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3676/22 Справа № 207/5305/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю:

захисника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 , подані на ухвалу Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешкає у АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

встановила:

Ухвалою Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року було продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 грудня 2022 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, скоєного в період іспитового строку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має двох неповнолітніх дітей, не працює, шлюб розірвано, не проживає за місцем реєстрації, тобто не має міцних соціальних зв`язків, а також стадію судового розгляду, де на цей час не допитані свідки, обвинувачені, дійшов висновку, що є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може впливати у не передбачений законом спосіб на потерпілого, свідків, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги захисник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Вказує на те, що суд, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, не надав належної оцінки тим обставинам, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є недоведеними та докази, які б свідчили про продовження їх існування прокурором, всупереч вимог ст. 199 КПК України, надано не було. Також, апелянт зауважує, що суд не врахував належним чином обставини, передбачені ст. 178 КПК України, внаслідок чого, дійшов до висновку, який на вимогах закону не ґрунтується.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений, просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою змінити йому обраний запобіжний захід на більш м"який, не пов"язаний з позбавленням волі.

В обґрунтуванні вимог скарги зазначає, що за рік судового розгляду справи у суді, вина його не доведена, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, є перебільшеними, оскільки в розшуку він ніколи не перебував, хоча і притягався до кримінальної відповідальності, впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином намірів не має. При цьому, зауважує, що інші докази у провадженні знищити він не зможе, оскільки не має до них доступу, однак ці обставини залишилися не перевіреними, з"ясування яких істотно вплинуло б на його висновки.

Окрім того, обвинувачений звертає увагу на те, що суд не врахував його особу, який має місце проживання у АДРЕСА_2 , де проживає разом зі своєї матір"ю похилого віку, яка потребує догляду, тому, з урахуванням викладеного просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, який підтримав вимоги скарг та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів, у провадженні Баглійського районного суду Дніпропетровської областіперебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000534,зокрема щодо ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187КК України.

Під час підготовчого судового засідання, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який за наслідками розгляду клопотання сторони обвинувачення продовжувався в установленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, скоєного в період іспитового строку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має двох неповнолітніх дітей, не працює, шлюб розірвано, не проживає за місцем реєстрації, тобто не має міцних соціальних зв`язків, а також стадію судового розгляду, де на цей час не допитані свідки, обвинувачені, й що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.

Разом з цим, доводи скарг про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі, судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено та стороною захисту таких надано не було.

Твердження в скарзі обвинуваченого про недоведеність його вини не заслуговують на увагу, оскільки на цій стадії, суд не вирішує питання, які повинен вирішувати під час розгляду провадження по суті, а лише переглядає рішення в частині продовження строків тримання під вартою.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що він має постійне місце проживання у м. Дніпрі, де проживає разом зі своєї матір"ю похилого віку, яка потребує догляду, то ці обставини не спростовують існуючі ризики та не можуть бути достатнім стримуючим фактором його належної процесуальної поведінки.

За таких обставин, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418,419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3