Справа №357/5177/20. Провадження №11-кп/824/1764/2023. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 червня 2021 року,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_7 ,

за участю сторони захисту - адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0002024, внесеному до ЄРДР 20.05.2020 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Грузія, який народився в м. Зугдіді Республіки Грузія, з загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, незареєстрованого в Україні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, -

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначено ОСОБА_6 покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді п`яти років і шість місяців позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання - п`ять років і шість місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбутого покарання строк його попереднього ув`язнення з 20 травня 2020 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили продовжено тримання під вартоюОСОБА_6 .

Визначено ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 158 900 грн.

У разі її внесення ухвалено звільнити ОСОБА_6 з-під варти.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КК України.

Ухвалено у разі внесення застави встановити строк дії покладених судом обов`язків - до набрання вироком законної сили.

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні таємного викраденнячужого майна (крадіжка), поєднаномуз проникненням до іншого сховища, а також у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаномуз проникненням до сховища.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин.

20 травня 2020 року близько 11:50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку №65 по вулиці Ярослава Мудрого у місті Біла Церква Київської області, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , скориставшись тим, що двері автомобіля були не зачинені на запираючий пристрій, відкрив праві передні двері вказаного автомобіля, звідки викрав чоловічу барсетку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 1800 грн. та мобільний телефон марки «Huawei P Smart+», вартістю 3375 грн.

Після чого, ОСОБА_6 з місця кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 5175 грн.

Крім того, 20 травня 2020 року, близько 13:00 год., перебуваючи поблизу будівлі №44/2 по бульвару Олександрійському у м. Біла Церква Київської області, ОСОБА_6 повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився у користуванні ОСОБА_10 , скориставшись тим, що двері були відчинені, намагався викрасти мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 6, чорного кольору, об`ємом 3/32 Гб, вартістю 1901,03 грн.

Однак, ОСОБА_6 не вчинив усі дії, які вважав за необхідне для доведення протиправного діяннядо кінця, не зміг залишити місце вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном, оскільки був помічений та у подальшому тимчасово затриманий ОСОБА_10 .

Крім того, 20 травня 2020 року, близько 13:55 год., продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи поблизу будівлі №2 «а» по вул. Героїв Небесної Сотні в місті Біла Церква Київської області, ОСОБА_6 повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_11 , скориставшись тим, що двері автомобіля були не зачинені на запираючий пристрій, відкрив праві передні двері вказаного автомобіля, звідки викрав зовнішній акумулятор для портативних пристроїв типу Power Bank, марки «Smart Tech», об`ємом 50 000 mAh, вартістю 261,96 грн.

Після чого, ОСОБА_6 із місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядившись на власний розсуд, завдавши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_11 , майнової шкоди на суму 261,69 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 червня 2021 року, яким його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання. Застосувати положення ст. 69, ч. 1 ст. 75 КК України, змінивши вирок на більш м`який. Ухвалити вирок непов`язаний з позбавленням волі або будь-який інший, більш м`який.

У поданій апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість вироку місцевого суду, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що показання потерпілих не були предметом безпосереднього дослідження місцевого суду. Потерпілі були присутні лише на попередньому судовому засіданні. Допит потерпілих був здійснений із порушенням вимог ч.ч. 3, 4, 5, 8, 11, 14, 15 ст. 352, ст. 353 КПК України, а надані ними показання у судовому засіданні є плутаними і нечіткими.

Також не погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки до салону автомобіля він проникнення не здійснював. При цьому вказує на факт взяття ним речей, які лежали на передній панелі салону автомобіля, через відкрите вікно.

Поміж іншого, звертає увагу на відсутність судимостей на території інших держав, визнання ним вини, наявність цивільного шлюбу та стан його здоров`я.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, доводів, викладених у апеляційній скарзі обвинуваченого; вислухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника, які підтримали апеляційну скаргу за наведених у ній обставинах; прокурора, який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити цей вирок без змін; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши й обміркувавши доводи апелянта, - колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як таємного викраденнячужого майна (крадіжка), поєднаномуз проникненням до іншого сховища, а також у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаномуз проникненням до сховища, є правильною та ґрунтується на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку і перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним даним, які містяться в наступних зібраних і наведених у вироку джерелах доказів, щодо першого епізоду: в показах обвинуваченого ОСОБА_6 , показах потерпілого ОСОБА_9 , протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20 травня 2020 року, протоколі огляду місця події від 20 травня 2020 року та фото таблицею до нього, протоколі огляду місця події від 20 травня 2020 року, протоколах огляду предмету від 21 травня 2020 року, протоколі отримання предметів/речей від 21 травня 2020 року та диску з відеозаписом з камер відеоспостереження, з будівлі, що за адресою: м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 65 від 20 травня 2020 року; щодо другого епізоду: в показах обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_10 , протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20 травня 2020 року, протоколі отримання предметів/речей від 21 травня 2020 року, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 травня 2020 року, оптичним CD-R диском з відеозаписом з камер відеоспостереження з будівлі магазину АТБ, що по бул. Олександрійському 44/2 в м. Біла Церква від 20 травня 2020 року; щодо третього епізоду: в показаах потерпілого ОСОБА_11 , протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20 травня 2020 року, протоколі отримання предметів/речей, відеозаписом з камери відеоспостереження події, що мала місце 20 травня 2020 року, що встановлена на приміщенні кав`ярні « Арома Кава », яка знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні , протоколом огляду та перегляду відеозапису від 21 травня 2020 року та фототаблицею до нього, протоколі огляду місця події від 20 травня 2020 року та фототаблицею до нього, протоколі огляду місця події від 20 травня 2020 року та диском до нього, протоколі огляду предмету від 21 травня 2020 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання за оскаржуваним вироком суду, колегія суддів з ними погоджується частково, з наступних підстав.

"Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину ... покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного"; "правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи" (абзац п`ятий підпункту 4.1 пункту 4, абзац четвертий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Як вбачається із оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_6 покарання, врахував: ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до тяжких злочинів, кількість епізодів - 3, які вчинені в різних місцям м. Біла Церква та останній з яких вчинений після того, як потерпілий ОСОБА_10 спіймав і відпустив ОСОБА_6 після замаху на крадіжку, а також враховуючи дані про особу ОСОБА_6 , який раніше судимий на території Республіки Грузія, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, про можливість призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді п`яти років і шести місяців позбавлення волі та за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - три роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_6 остаточне покарання - п`ять років і шість місяців позбавлення волі.

Згідно з роз`ясненнями наданими в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 звернуто увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Разом із тим, призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років за ч. 3 ст. 185 КК України та на строк чотири роки за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, місцевий суд не зазначив переконливих мотивів чому саме такий розмір призначеного покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Ураховуючи конкретні обставини цієї справи, та те, що кримінальні правопорушення за які засуджено ОСОБА_6 , є тяжкими злочинами, обставини вчинення кримінальних правопорушень, беручи до уваги дані про особу засудженого, який раніше несудимий, свою вину визнав в повному обсязі за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а також позицію обвинуваченого в суді апеляційної інстанції, який визнаючи свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, висловив жаль з приводу своїх дій та просив дати йому шанс виправитись, апеляційний суд дійшов висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання необхідно пом`якшити в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, та ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що в даному конкретному випадку таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання - чотири роки позбавлення волі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 червня 2021 року - зміні з пом`якшенням призначеного судом покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 2, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 червня 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0002024, внесеному 20.05.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, в частині призначеного покарання - змінити.

Пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши за цією статтею чотири роки позбавлення волі, та за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,призначивши за цією статтею три роки позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання - чотири роки позбавлення волі.

В іншій частині цей вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4