Справа № 183/5537/22
№ 1-кп/183/742/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, не є особою з інвалідністю, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.11.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на два роки;

- 24.07.2017 року Новомосковським міськрайонним судом скасовано відбування покарання з випробуванням та направлено для відбуття покарання строком на три роки позбавлення волі;

- 13.02.2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області до 5 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

В кінці травня 2022 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_3 знаходився разом з раніше незнайомим ОСОБА_6 поблизу кафе «Бистро», яке розташоване за адресою: вул. Сучкова, 19А, м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, де ОСОБА_3 в руці ОСОБА_6 побачив мобільний телефон марки «Meizu М2», сірого кольору, і в цей момент у ОСОБА_3 виник прямий умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом обману при цьому останній переслідував мету особистого збагачення та поліпшення свого матеріального становища за рахунок чужого майна, реалізуючи який одразу, тобто в кінці травня 2022 року приблизно о 21 годині 05 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись поблизу кафе «Бистро», яке розташоване за вказаною адресою, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, із корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, попрохав у ОСОБА_6 належний йому мобільний телефон марки «Meizu М2» іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , сірого кольору, під приводом здійснити телефонний дзвінок, проте ОСОБА_3 заздалегідь розумів, що повертати вказаний мобільний телефон він не має наміру, тим самим ввів в оману ОСОБА_6 , який не підозрюючи про протиправний намір ОСОБА_3 , передав останньому свій вищевказаний мобільний телефон.

Після чого, ОСОБА_3 , бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, розмовляючи по мобільному телефону, почав відходити від ОСОБА_6 , та впевнившись, що ОСОБА_6 не спостерігає за його діями, утримуючи при собі мобільний телефон марки «Meizu М2» іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , сірого кольору, вартістю 1 260 гривень, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим заволодівши вказаним мобільним телефоном, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 1 260 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив, що зазначене в обвинувальному акті в повному об`ємі відображає обставини скоєних ним злочинів і жодної з них він не оспорює. Показав, що дійсно в кінці травня 2022 року, він повертаючись з роботи, присів на лавці, що розташована біля кафе "Бистро", де познайомився з потерпілим, у якого взяв мобільний телефон для здійснення дзвінка та тримаючи його в руках пішов додому, де його і залишив, а коли на вказаний телефон подзвонили з поліції, він все розповів і в подальшому добровільно видав вказаний мобільний телефон працівникам поліції. У скоєному він щиро кається.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він є особою, раніше судимою, однак скоєний ним злочин відноситься до категорії не тяжких, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, на обліках у лікарів психіатра, нарколога не перебуває (а.п.36,37,38), за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.40), займається суспільно-корисною працею працюючи за договорами, шкода завдана кримінальними правопорушеннями відшкодована, потерпілий претензій не має та на суворому покаранні не наполягає (а.п.17,18).

Щире каяття ОСОБА_3 , визнається обставиною, що пом`якшує його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, внаслідок чого, суд вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням, строк якого повинен бути більшим за мінімальне, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та запобігання вчиненню нових злочинів.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведено судово-товарознавча експертиза: №5037-22, вартість якої складає (188,77х4) 755,08 гривень (а.п.28), яка підлягає стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно з положенням ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2023 року ОСОБА_3 остаточно визначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Meizu М2» та товарний чек на придбання мобільного телефону «Meizu М2» - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 755 гривень 08 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1