В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/5350/22

Провадження № 1-кп/0285/264/23

01 березня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, на час вчинення інкримінованого правопорушення військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді розвідника-навідника 5 групи спеціальної розвідки роти спеціальної розвідки військової частини НОМЕР_1 достовірно знав, що по всій території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому дію воєнного стану продовжено.

В порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 24.06.2022 ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою, зазначеною в обвинувальному акті (розголошення якої суд вважає недоцільним), та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків до 09.08.2022, коли прибув до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, чим закінчив вчиняти кримінальне правопорушення.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, у скоєному щиро кається. Суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме без дозволу відповідних командирів (начальників) з 24.06.2022 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 . Рішення про залишення військової частини прийняв у зв`язку з тяжким емоційним та загальним хворобливим станом внаслідок травм, отриманих під час бойових дій. Після залишення військової частини перебував за місцем свого проживання. Звертався до міської лікарні зі скаргами на головний біль, але отримав відмову в наданні медичної допомоги, та роз`яснення про необхідність звернутись до військового госпіталя. На теперішній час має бажання продовжити військову службу.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Крім показань обвинуваченого, його вина у вчиненні правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: документами щодо проходження ОСОБА_4 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ; актом службового розслідування за фактом залишення ним військової частини; інформацією медичних закладів про стан здоров`я ОСОБА_4 , у зв`язку з отриманням ним травми 27.05.2022 під час бойових дій та про надане лікування.

Згідно виписного епікризу №6714 НВМКЦ "Головний військовий клінічний госпіталь" ОСОБА_4 перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні з 31.05.2022 по 10.06.2022, отримав рекомендацію звільнення від виконання службових обов`язків терміном на 5 календарних днів.

З акту службового розслідування військової частини НОМЕР_1 вбачається, що 24.06.2022 о 08 год. 00 хв. командиром 3 групи спеціальної розвідки військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_5 в пункті постійної дислокації виявлено відсутність військовослужбовця ОСОБА_4 . Станом на 04.07.2022 останній до військової частини не повернувся, на телефонні дзвінки не відповідав, про причини своєї відсутності не повідомив.

Посилання ОСОБА_4 на погане самопочуття та хворобливий стан, як причину відсутності за місцем служби, не підтверджується матеріалами кримінального провадження та спростовується зібраними стороною обвинувачення доказами, а саме повідомленнями медичних закладів про відсутність звернень ОСОБА_4 за отриманням медичної допомоги.

Таким чином, наявні підстави для висновку про короткочасний характер розладу здоров`я ОСОБА_4 , що не впливав на його придатність до військової служби на момент вчинення самовільного залишення військової частини.

З`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною і кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Суд враховує суспільну небезпеку, яку становить даний злочин в умовах здійснення Народом України відсічі збройній агресії Російської Федерації.

За місцем служби ОСОБА_4 характеризується негативно. Разом з тим, суд бере до уваги наявність у обвинуваченого статуса учасника бойових дій.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у скоєному.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину, а саме факт вчинення ним нового кримінального правопорушення під час іспитового строку, встановленого вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.12.2021.

При призначенні покарання суд враховує сукупність вищезазначених обставин, тривалість вчинено правопорушення та його тяжкість, дані про особу обвинуваченого.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки не вбачає підстав до переходу до іншого, більш м`якого виду покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком суд частково приєднує невідбуте покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.12.2021 (справа №756/18419/21) у виді обмеження волі строком на один рік.

За правилами ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання у виді обмеження волі переводиться в більш суворий вид покарання - позбавлення волі.

Підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання відсутні.

Запобіжний захід не обирався, необхідність у його обранні не вбачається.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 377 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.12.2021 у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Остаточне покарання за сукупнітю вироків призачити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання уповноваженою посадовою особою з метою доставлення до місця відбування покарання, після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо така скарга не була подана. У випадку оскарження - вирок набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1