279/1716/23
1-кс/279/403/23
У Х В А Л А

29 березня 2023 року
Заявник, який вважає себе власником арештованого майна, звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.03.2023 року на лісоматеріали (кругляк в корі) сиро ростучих дерев породи береза та вільха довжиною по 170 см. та 320 см. діаметрами від 16 до 38 см., загальним об`ємом близько 25 м3, у виді заборони користування та розпорядження.
Вказав, що 15.03.2023 року автоперевізник ФОП ОСОБА_6 , діючи в межах цивільно-правового договору №1-1601 від 16.01.2023 року, укладеного з ФОП ОСОБА_3 , перевозив вантаж - деревину.
В свою чергу, ФОП ОСОБА_3 в межах договорів про виконання робіт від 02.01.2023 року між ним та ТОВ «Коростень-Агроінвест», а також ТОВ «Полісся-Сільгосп- Агро» здійснював випилювання дерев та кущів з подальшою утилізацією дерев`яної маси з діаметром стовбуру як до 14 см., так і понад 14 см., що чітко зазначено в договорах.
При цьому вказану діяльність він здійснював на земельних ділянках приватної форми власності (паях), які належать окремим громадянам з цільовим призначенням «ведення товарного сільськогосподарського виробництва» і надані в оренду (суборенду) ТОВ «Коростень-Агроінвест» і «Полісся-Сільгосп-Агро».
Відповідно до ч.2 ст.55 Земельного Кодексу України, до земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про рослинний світ», не потребують дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів: власники земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти рослинного світу, крім тих, що занесені до Червоної книги України та Зеленої книги України; користувачі (в тому числі орендарі) земельних ділянок, які їм надано для цільового призначення (ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, колективного садівництва, городництва, сінокосіння, випасання худоби), за винятком використання ними дикорослих судинних рослин, мохоподібних, водоростей, лишайників, а також грибів, види яких занесені до Червоної книги України, та природних рослинних угруповань, занесених до Зеленої книги України.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.
Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Аналіз вказаних норм Законів дає можливість стверджувати, що питання вирубки дерев і чагарників, які ростуть на території земельних ділянок, які перебувають у приватній власності громадян вирішується одноособово власниками цих ділянок. При цьому громадянин повинен мати документ, що посвідчує його право приватної власності на земельну ділянку Для проведення такої вирубки не потрібно отримувати спеціальний дозвіл. Виняток становлять дерева, занесені до Червоної та Зеленої книг України.
Просив накладений арешт скасувати. В судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав, пояснив, що ФОП ОСОБА_3 відповідно до укладених з орендарями земельних ділянок, що належать на праві власності громадянам, договорів про виконання робіт здійснював розчистку земельних ділянок. Факту вчинення правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, взагалі не було, тому були відсутні підстави для внесення таких відомостей до ЄРДР та відповідно застосування заходів його забезпечення, в т.ч. і арешту майна. Заявник після розчистки земельних ділянок забирає деревину та утилізує її. Деревина на приватних земельних ділянках належить власникам. Дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне: Згідно ст.168 ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.
Статтею 100 ч.1 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
Згідно ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо учасник провадження доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст.100 ч.6 п.1 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини висловив позицію, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)
16 до 38 см, загальним об`ємом близько 25 м3 , які було вилучено, а в подальшому на які ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.03.2023 року накладено арешт.
У ході досудового розслідування встановлено, що вилучені
лісоматеріали перевозились без відповідного маркування та електронного обліку деревини, передбачених Указом Президента України № 511 «Про деякі заходи щодо збереження лісів та раціонального використання лісових ресурсів» від 9 липня 2019 року та Постановою Кабінету міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 1142 «Про затвердження Порядку проведення моніторингу внутрішнього споживання вітчизняних лісоматеріалів необроблених і контролю за неперевищенням обсягу внутрішнього споживання вітчизняних лісоматеріалів необроблених».
Лісоматеріали (кругляк в корі) сиро ростучих дерев породи береза та вільха довжиною по 170 см. та 320 см. діаметрами від 16 до 38 см., загальним об`ємом близько 25 м3 визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів криміального провадження.
Арешт на вказані лісоматеріали ухвалою слідчого судді від 22.03.2023 року було накладено як на предмет злочину, передбаченого ст.246 ч.1 КК України.
Заявник, який вважає себе власником майна, звернувся з клопотанням про скасування арешту, посилаючись на те, що підстави для накладення арешту на належне йому майно були відсутні, однак не представив жодних доказів належності саме йому вилученого майна та законності його походження.
Оскільки майно визнано речовими доказами, розслідування провадження не завершено, тому зберігається потреба в подальшому застосуванні арешту.
За таких обставин клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання про скасування арешту на лісоматеріали (кругляк в корі) сироростучих дерев породи береза та вільха довжиною по 170 см. та 320 см. діаметрами від 16 до 38 см., загальним об`ємом близько 25 м3, накладеного ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.03.2023 року, відмовити.
Копію ухвали направити слідчому, ФОП ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (Коростень-1 а/с 24).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1