КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002909 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ліда Гродненської області Республіки Білорусь, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 11 жовтня 2013 рокуАпеляційним судом м. Києва за ч. 4 ст. 296 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 06 жовтня 2015 року на 6 місяців 26 днів,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить вирок Деснянського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

У решті вирок суду просить залишити без мін.

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган про зміну місця проживання та роботи.

ОСОБА_6 звільнено з-під варти в залі суду.

Вироком вирішене питання щодо речових доказів.

За доводами апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Апелянт зазначає, що суд безпідставно врахував обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого, оскільки ОСОБА_6 під тягарем викриття правоохоронними органами на місці вчинення злочину з викраденим товаром та неминучого покарання, вільно використовуючи право на захист, скористався можливістю визнати себе винним, прагнучи уникнути справедливого покарання за вчинене та зменшити його розмір.

Також судом не було належним чином оцінено ту обставину, що обвинувачений має не погашену судимість за скоєння тяжкого злочину -хуліганства, вчиненого із застосуванням ножа і заподіянням тілесних ушкоджень.

Крім того прокурор звертає увагу на те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, суспільно корисною діяльністю не займається, що свідчить про те, що спосіб життя ОСОБА_6 жодним чином не пов`язаний з дотриманням законів і норм моралі, а спрямований на порушення закону та антисоціальну поведінку.

Поряд з цим, апелянт вважає, що судом належним чином не були досліджені конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, корисливий мотив вчиненого злочину, вчинення його в умовах воєнного стану, особу обвинуваченого, факт затримання обвинуваченого під час вчинення злочину.

Таким чином, прокурор підсумовує, що призначення ОСОБА_6 покарання із одночасним звільненням від його відбування не відповідає загальним принципам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, меті покарання, визначеній в ст. 50 КК України, тяжкості злочину, особі обвинуваченого, конкретним обставинам справи та є надто м`яким.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що погоджується з тим, що здійснив крадіжку цукерок, однак пояснює, що хотів їх повернути, але був затриманий працівниками магазину.

Щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, то обвинувачений зазначає, що не вчиняв жодних хуліганських дій.

Вважає, що судимість за вказаний злочин була погашена, як і судимість, яка мала місце у 2018 році.

Щодо працевлаштування, то ОСОБА_6 вказує на те, що на даний час він перебуває в пошуку роботи та стоїть на обліку в Деснянському центрі зайнятості.

Обвинувачений підсумовує, що з урахуванням його віку, стану здоров`я, сімейного стану, позитивних характеристик з місця проживання, його щирого розкаяння у вчиненому вважає, що призначене покарання із одночасним звільненням від його відбування є достатнім та необхідним для його виправлення.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 жовтня 2022 року приблизно о 15.20 год. обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи в торговому залі магазину «Сільпо-Фуд», розташованому по вул. Лаврухіна, 4 в м. Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи корисливу мету, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, з полиці магазину таємно викрав чуже майно, що належало ТОВ «Сільпо-Фуд», а саме: цукерки АВК Трюфель молочний, вагою 3,332 кг, вартістю 610 грн 42 коп. без ПДВ, цукерки Roshen Galaretka шоколадні, вагою 1,556 кг, загальною вартістю 173 грн 42 коп. без ПДВ, котлети домашні, вагою 0,272 кг, вартістю 53 грн 09 коп. без ПДВ, огірок гладкий, вагою 0,298 кг, вартістю 21 грн 21 коп. без ПДВ, корм для кошенят Gourmet Gold з телятиною паштет у кількості 1 шт., вартістю 16 грн 79 коп. без ПДВ, корм Гурман Gold курка у кількості 1 шт., вартістю 16 грн 79 коп. без ПДВ, корм Gourmet Gold з лососем та курчам з/б у кількості 1 шт., вартістю 16 грн 79 коп. без ПДВ, олія Олейна соняшникова пресована рафінована у кількості 1 шт., загальною вартістю 28 грн 55 коп., а всього на загальну суму 936 грн 68 коп. без ПДВ, однак ОСОБА_6 не довів свої злочинні дії до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки пройшовши розрахункові каси при виході з магазину був затриманий працівниками охорони магазину «Сільпо-Фуд».

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав змінену апеляційну скаргу та просив їх задовольнити, обвинувачений ОСОБА_6 щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого, а також правильність призначення покарання прокурором не оскаржується.

Судове рішення оскаржується лише в частині безпідставного, на думку сторони обвинувачення, звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегією суддів перевіряється вирок суду лише в частині законності застосування ст. 75 КПК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в виді п`яти років позбавлення волі, суд одночасно дійшов висновку про можливе виправлення обвинуваченого без його відбування.

Колегія суддів вважає, що вирок суду містить достатні мотиви прийняття рішення про застосування ст. 75 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України суд обґрунтовано взяв до уваги обставини справи, відсутність негативних наслідків діяння, особу обвинуваченого, його матеріальне становище, наявність незнятої та непогашеної судимості.

Також судом враховано обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття.

Так, основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого кримінального правопорушення. Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження у суді першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, надавав послідовні логічні та достовірні показання, які не змінював протягом усього часу, у зв`язку з чим у суді першої інстанції судовий розгляд відбувався відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Тому колегія суддів вважає, що судом обґрунтовано визнано щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що у суду були законні підстави для застосування ст. 75 КК України.

При цьому, колегія судді звертає увагу на те, що відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений здійснив замах на крадіжку товарів на загальну суму 936 грн 68 коп., при цьому всі товари були повернені власнику відразу після вчинення кримінального правопорушення, отже, на думку колегії суддів, призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, не буде співмірним із вчиненим кримінальним правопорушенням, навіть за наявності двох обставин, які обтяжують покарання.

Отже, доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання внаслідок безпідставного застосування до нього положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, є необґрунтованими.

Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі із одночасним звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4