КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/7516/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3083/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
03 листопада 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року, -
прокурора ОСОБА_8 ,
представника володільця майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року поновлено заступнику начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , строк для звернення з клопотанням про арешт майна та задоволено клопотання заступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, в ході обшуку автомобіля марки BMW X6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме на автомобіль BMW X6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію даного ТЗ серії НОМЕР_2 та ключі від нього, які належать ОСОБА_10 та зареєстрований на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування та розпоряджання вказаним майном.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно ОСОБА_6 , а саме: автомобіль марки BMW X6, 2021 року випуску, чорного кольору, VIN: НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , ключів від цього автомобіля.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що розгляд, судом клопотання про арешт майна, був здійснений без участі володільця тимчасово вилученого майна, а саме ОСОБА_6 , тому вона була фактично позбавлена права заперечувати проти арешту автомобіля, свідоцтва про реєстрацію ТЗ та ключів від нього.
Також, ухвалу від 22.02.2022 не внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень України, та не надано своєчасно ОСОБА_6 для ознайомлення.
Апелянт вказує на те, щов клопотанні про накладення арешту і як наслідок в ухвалі слідчого судді вказується недостовірна і непідтверджена інформація про те, що тимчасово вилучене майно у ОСОБА_10 , належить останньому, оскільки відповідно до свідоцтва реєстрацію ТЗ єдиним власником зазначеного майна є ОСОБА_6 . Постанова слідчого від 11.02.2022 про визнання матеріальних об`єктів речовими доказами має суто формальний характер та не свідчить про наявність умов і обставин, визначених ст. 98 КПК України.
Також апелянт зазначає про відсутність підстав для арешту зазначеного майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування за ч. 3 ст.190 та ч. 2 ст. 361 КК України, оскільки не містить у собі інформацію про обставини щодо несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, не є предметом кримінального правопорушення, не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірністі обмеження права власності ОСОБА_6 , яка не є підозрюваною, обвинуваченою (підсудною), засудженою, виправданою, особою, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів, з завданням кримінального провадження.
Крім того апелянт звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала постановлена у порушення строків передбачених ч. 6 ст. 173 КПК України та майно не повернуто особі, у якої його було вилучено після спливу 72 годин із дня надходження до суду клопотання.
З огляду на зазначене, вбачається про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у володіння майном, оскільки прокурором або слідчим не доведено необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна з огляду на сумніви щодо співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В доповненнях до апеляційної скарги апелянт звертає увагу на те, що сторона обвинувачення перший раз звернулася із клопотанням від 11.02.2022 року про накладення арешту на майно ОСОБА_6 через укрпошту в строки, зазначені ст. 171 КПК України - 12.02.2022 року, але своє клопотання прокурор особисто попросив повернути, що і було зроблено слідчим суддею ОСОБА_11 , а тому для поновлення процесуальних строків у справі № 757/7516/22-к органу досудового розслідування у слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 не було, бо відсутні з огляду на викладене, поважні причини для такої дії. Не зрозуміло чим керувався прокурор, звертаючись до одного й того ж суду із одним і тим же клопотанням, але в різні дні, нормами КПК України такого права, органу досудового розслідування не надається.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника володільця майном ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,в підтримку поданої апеляційної скарги, з доповненнями, яку він підтримав з наведених в ній підстав і просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, з доповненнями та вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями представника володільця майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,колегія суддів приходить до наступних висновків.
В ході досудового розслідування було встановлено ряд наступних фішингових веб-сайтів, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . Зазначені фішингові веб-ресурси створені для викрадення грошових коштів осіб, під час здійснення операцій щодо переказу грошових коштів з мобільних рахунків на банківські картки.
Після заповнення всіх пунктів, користувач послуги має отримати смс-повідомлення з кодом підтвердження.
Після вводу отриманого коду, з мобільного рахунку потерпілої особи знімаються грошові кошти, які в подальшому зараховуються на визначений мобільний рахунок третіх осіб.
Встановлено, що вказана хостингова компанія належить ТОВ Вайбо Дісі, м. Київ.
В ході подальшого моніторингу мережі Інтернет, виявлено аналогічний фішинговий ресурс ІНФОРМАЦІЯ_3 ), на даний час сторінка не активна.
На сторінці зазначеного ресурсу розміщувався абонентський номер НОМЕР_7 в якості контактного.
Згідно інформації залишеної потерпілими особами від діяльності фішингових ресурсів, переказ грошових коштів з мобільних рахунків здійснювався на абонентські номери, серед яких: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 .
Встановлено, що реєстрація доменного імені здійснювалась з використанням наступних данних: Vladimir Mirskij, ІНФОРМАЦІЯ_14 , к.н.т. НОМЕР_13 .
Також, на сайті Української міжбанківської асоціації ЕМА за веб-посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15 виявлено публікацію щодо протиправної діяльності фішингових веб-сайтів: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Встановлено, що вищевказані фішингові веб-сайти реєструвалась з використанням електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_14 .
Проведеним моніторингом хакерських веб-форумів, виявлено оголошення невідомої особи з нікнеймом ОСОБА_12 на веб-форумі piratebuhta.biz, яка вказала для контакту електронну поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_14 , щодо купівлі банківських карток, сім-карток мобільних операторів, скан-копій паспортів.
Вжитими заходами встановлено особу, яка за попередньою змовою з невстановленою групою осіб, здійснює кримінальні правопорушення , данною особою є: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , відомі номери мобільних телефонів: НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , на даний час користується абонентським номером НОМЕР_17 , ОСОБА_13 , користується автомобілем BMW X6, 2021 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрованим на матір ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_18 , значиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Подальшими заходами виявлено аккаунт ОСОБА_10 , в соц.мережі «Вконтакте» за нікнеймом « ОСОБА_14 .
Вказаний аккаунт пов`язаний з фейковим веб-сайтом «mobilnie-dengi.com».
В подальшому в ході виконання доручення слідчого встановлено мобільні термінали в яких працювали абонентські номери: НОМЕР_19 , НОМЕР_9 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_12 на які здійснювався переказ грошових коштів потерпілих осіб, а також термінали в яких працювали абонентські номери: НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_22 , які значаться як контактні та фінансові номери ОСОБА_10 .
Також в ході супроводу кримінального провадження було встановлено, що на особовій картці в ДМС щодо ОСОБА_10 , зазначено абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_26 , який належить третій особі.
Встановлено, що абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_26 належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , у якої також в особовій картці ДМС зазначено абонентський номер НОМЕР_26 . В подальшому було виявлено додаткову декларацію на ім`я ОСОБА_15 в якій зазначено, що остання в 2019 році працювала в ДМС м. Бахмут, Донецької області та працює на даний час та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
В подальшому встановлено, що послуги хостингу для фішингового веб-ресурсу «pay5.org» замовлялись в хостинг-провайдера VPS-UA ФОП ОСОБА_16 , під час замовлення послуг невідома особа вказала наступні дані ОСОБА_17 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_14 , адреса: АДРЕСА_5 , контактний номер мобільного телефону НОМЕР_27 .
Також згідно інформації наданої хостинг-провайдером, зазначена особа здійснювала замовлення послуг для наступних веб-ресурсів:
- «mobi-dengi.com», замовлення послуги здійснювалось з ІР-адреси НОМЕР_28 , 19.07.2018 року о 11:38 год., UTC+3:00, ресурс видалено 19.08.2019 року;
- «mobil-plategy.com», замовлення послуги здійснювалось з ІР-адреси НОМЕР_29 , 25.10.2019 року о 00:12 год., UTC+3:00, в наданні послуги було відмовлено.
В жовтні 2019 року клієнт намагався придбати новий хостинг «HQ20-mobil-plategy.com», в послузі було також відмовлено.
Вхід до панелі клієнта здійснювався з наступних ІР-адрес: - 37.53.217.220 2020-11-15 14:09 14:12 UTC +02:00 в обліковому записі був змінений номер телефону з НОМЕР_30 на НОМЕР_27 , видалене найменування компанії «mobi-deng».
Згідно інформації отриманої від Пат «Укртелеком», на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва, ІР-адреси: НОМЕР_31 та НОМЕР_29 виділені за адресою: АДРЕСА_6 . До 01.11.2020 за вказаною адресою абонентом значився ФОП ОСОБА_18 , з 01.11.2020 договір переоформлено на абонента ФОП ОСОБА_19 .
В ході особистого пошуку встановлено інші номери мобільних телефонів, що використовувались для виводу грошових коштів потерпілих осіб під час здійснення ними фінансових операцій на фейкових веб-ресурсах, а саме: НОМЕР_32 , працював в мобільному терміналі з ІМЕІ: НОМЕР_33 в Донецькій області м. Світлодарськ та смт. Миронівський, Бахмутського району, з даного абонентського номеру грошові кошти потерпілої особи перераховувались на мобільні номери ПрАТ «Київстар» :
1) НОМЕР_34 з якого в подальшому грошові кошти були переведені на банківські картки емітовані в АТ КБ «Приватбанк»: НОМЕР_35 , НОМЕР_36 , НОМЕР_37 . Встановлено, що активація абонентського номеру НОМЕР_34 здійснювалась у м. Львів, використовувався в мобільних терміналах з ІМЕІ: НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , НОМЕР_43 .
2) НОМЕР_44 був активований 15.05.2020. З мобільного номеру грошові кошти перераховувались на банківські картки: НОМЕР_35 , НОМЕР_37 , НОМЕР_45 . Активація мобільного номеру здійснювалась у м. Львів. В подальшому підключення мобільного номеру до базових станцій здійснювалось в Запоріжжя та після чого в м. Херсон, працював в мобільних терміналах з ІМЕІ: НОМЕР_38 , НОМЕР_46 , НОМЕР_47 , НОМЕР_48 , НОМЕР_43 , НОМЕР_42 ;
3) НОМЕР_49 був активований 15.05.2020, з номеру грошові кошти перераховувались на банківські картки: НОМЕР_50 , НОМЕР_51 , НОМЕР_52 , перша активація абонентського номеру здійснювалась у м. Львів, після чого в м. Запоріжжя та м. Херсон. Працював в мобільних терміналах з ІМЕІ: НОМЕР_38 , НОМЕР_46 , НОМЕР_47 , НОМЕР_48 , НОМЕР_43 , НОМЕР_42 .
В подальшому встановлено, що в мобільному терміналі з ІМЕІ 1: НОМЕР_33 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_53 працювали наступні сім-картки:
1) НОМЕР_54 працював в Донецькій області: Бахмутський район, с. Новолуганське, також працював в мобільних терміналах з ІМЕІ: НОМЕР_53 , НОМЕР_55 ;
2) НОМЕР_56 працював в Донецькій області м. Світлодарськ;
3) НОМЕР_57 працював в Донецькій області м. Світлодарськ, також працював в мобільних терміналах з ІМЕІ: НОМЕР_53 , НОМЕР_55 ;
4) НОМЕР_58 працював в Донецькій області м. Світлодарськ.
Крім того, встановлено, що для виводу грошових коштів використовувались абонентські номери: НОМЕР_59 , НОМЕР_60 , НОМЕР_61 , НОМЕР_62 , НОМЕР_63 , НОМЕР_64 , НОМЕР_7 , НОМЕР_65 , НОМЕР_66 .
Згідно інформації отриманої від ТОВ «Центр Інтернет-імен України» ( ІНФОРМАЦІЯ_18 ), замовлення послуги хостингу для домену ІНФОРМАЦІЯ_9 здійснювалось з банківської картки НОМЕР_67 в сумі 199.04 грн., з ІР НОМЕР_68 , продовження послуги хостингу для домену ІНФОРМАЦІЯ_9 здійснювалось з банківської картки НОМЕР_67 , сума оплати 458.69 грн., ІР НОМЕР_69 .
Оплата за послуги з підтримки реєстрації домену «tradevisa.net», на суму 458.69 грн. ТОВ «Центр Інтернет-Імен України». (З протоколу огляду руху коштів по рахункам ОСОБА_10 , отриманого на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва про тимчасовий доступ до речей і документів).
В подальшому було встановлено власників банківських карток емітованих в АТ КБ «Приватбанк»: НОМЕР_35 , НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_45 на які здійснювались перекази грошових коштів з мобільних номерів, що використовувались для виводу грошових коштів осіб, які користувались послугами вищевказаних фішингових веб-сайтів, а саме:
- Банківська картка № НОМЕР_35 зареєстрована на ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , а.н.т. НОМЕР_70 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ;
- Банківські картки: НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_45 , зареєстровані на ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , а.н. НОМЕР_71 .
Встановлено, що ОСОБА_20 має доньку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , яка являється дружиною ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_20 .
Під час огляду фінансових рахунків ОСОБА_10 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк» встановлено, що на його банківські картки систематично здійснювались надходження грошових коштів від ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .
Також, було встановлено, що ОСОБА_10 має відношення до вчинення фінансових операцій та інших угод з грошовими коштами та іншим майном, здобутих завідомо злочинним шляхом, а саме, не маючи офіційних доходів, які співрозмірні з його видатками, купує у свою приватну власність транспортні засоби та інше, таким чином своїми діями, спрямовує на приховання чи маскування незаконного походження коштів або іншого майна, одержаних унаслідок вчинення предикатного діяння.
11.02.2022 у період часу з 11.04 год. по 11.18 год. проведено обшук автомобіля ОСОБА_10 марки BMW X6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на його матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатом якого виявлено та вилучено вищевказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію даного ТЗ та ключі від нього.
14.02.2022 заступник начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в ході обшуку автомобіля марки BMW X6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме на автомобіль BMW X6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію даного ТЗ серії НОМЕР_2 та ключі від нього, які належать ОСОБА_10 та зареєстрований на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування та розпоряджання вказаним майном.
На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор вказав на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2022 № 757/2168/22-к прямо не надано дозвіл на вилучення автомобіля. Свідоцтва та ключів, однак в ході досудового розслідування встановлено, що вказаний транспортний засіб набутий в результаті вчинення кримінального правопорушення і таким чином являється беззаперечними доказами вчинення протиправних дій, та в подальшому буде слугувати доказом для притягнення винних осіб до відповідальності.
11.02.2022 постановою слідчого вищевказаний автомобіль ОСОБА_10 марки BMW X6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво визнано речовими доказами.
На даний час є загроза, що у разі повернення тимчасово вилученого майна при обшуку автомобіля марки BMW X6, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , його володільцю ОСОБА_10 , останній може вжити заходів до приховування з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.
Окрім цього, прокурор просив слідчого суддю, поновити строк на звернення до суду з даним клопотанням, оскільки звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна до 14.02.2022 не представлялося можливим, оскільки 12.02.2022 та 13.02.2022 є вихідними днями та найближчий час подачі відповідного клопотання є початок робочого дня 14.02.2022, а також те, що обшук проводився в Донецькій області, що територіально віддалено від місця знаходження органу досудового розслідування.
22.02.2022 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора було задоволено.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя встановив, що вилучене майно, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.
Також врахував, що матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.
Посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала постановлена поза межами строку, передбаченого ч. 6 ст. 173 КПК України та майно мало бути повернуто особі, у якої його було вилучено після спливу 72 годин із дня надходження до суду клопотання, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з того, що відмова в задоволенні клопотання про арешт майна можлива лише, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України. Такої підстави для відмови в арешті майна як порушення слідчим суддею строку розгляду клопотання про арешт майна КПК України не передбачено. Разом з тим, розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна поза межами визначених вказаною нормою строків, обумовлений тим, що слідчий суддя вжив заходів, щодо повідомлення ОСОБА_10 , якому відповідно за версію органу досудового розслідування належить вище вказаний транспортний засіб та у користуванні якого він перебував.
Доводи апеляційної скарги щодо не повідомлення про розгляд клопотання про арешт майна у зазначеній судовій справі ОСОБА_6 , на яку зареєстрований вказаний транспортний засіб, що є порушено вимоги ст. 172 КПК України, також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки відповідно до ч. ст. 174 КПК України це може бути підставою для звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майно.
Зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.
Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4