Справа № 461/728/22
Провадження № 1-кс/461/374/23
УХВАЛА

про арешт майна

19.01.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

слідчим управлінням ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування про кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 22.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора відділу процесуального керівництвау кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, що полягатиме у позбавлені права на відчуження, розпорядження або користування майном, а саме здійснення реєстраційних дій щодо такого майна, будівництва на такому майні будь-яких житлових або нежитлових споруд, постійних або тимчасових, а також зміни його первинного становища, яке перебуває в власності ОСОБА_4 , а саме:

-земельна ділянка з кадастровим номером: :06:000:0001 площею 0.02 га., яка 12.11.2018 на підставі договору поділ майна № 3808 від 12.11.2018 виданого приватним нотаріусом ОСОБА_5 та договору дарування № 3147 виданого 10.09.2013 приватним нотаріусом ОСОБА_5 , зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4 .

Слідчий вказує, що земельна ділянка з кадастровим номером: :06:000:0001 є об`єктом кримінально протиправних дій та право власності на неї набуто кримінально протиправним шляхом, враховуючи те, що на теперішній час державний акт Б-№ 040573 від 1983 року є діючий та Міністерством оборони України чи Кабінетом Міністрів України не приймались рішення щодо вилучення такої земельної ділянки. Крім цього, продаж такої земельної ділянки ОСОБА_4 призведе в майбутньому до порушення прав добросовісного набувача, а також існує ймовірність в подальшому зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки, продовження будівництва на ній житлових або нежитлових будівель, які будуть далі відчужувати землі оборони України. Таким чином, є необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, а саме вказаної земельної ділянки в її первинному стані.

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Згідно ч. 2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Отже, з метою забезпечення арешту майна, а саме запобігання будь-яким можливостям його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, власник майна не повідомлявся про розгляд клопотання, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, приходжу до висновку, що таке підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене.

У відповідності до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що органом досудового розслідування в межах даного кримінального провадження перевіряється та встановлено те, що під час інвентаризації земель Навчально-спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець» МОУ (військове містечко № 27 в с. Орявчик Сколівського району Львівської області, ) працівниками землевпорядної організації ПП «Кайлас-К» () та працівниками ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» () внесено завідомо недостовірні відомості під час формування земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:1205, внаслідок чого з власності Міністерства оборони України незаконно вилучено земельні ділянки на території Козівської ОТГ.

25 жовтня 2022 року проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки з кадастровим номером: :06:000:1205, яка перебуває у постійному користуванні Навчально-спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець» МОУ (військове містечко № 27 в с. Орявчик Сколівського району Львівської області). В ході проведення якого встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :06:000:0001 перебуває в межах земельної ділянки з кадастровим номером: :06:000:1205. На земельній ділянці :06:000:0001 наявний цегляний будинок червоного кольору. Згідно витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :06:000:0001, площею 0.02 га. належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

У зв`язку з тим, що вказана вище земельна ділянка з кадастровим номером: :06:000:0001 площею 0.02 га., є об`ктом вчинення кримінального правопорушення, містить в собі відомості щодо його вчинення та може бути використана як доказ у даному кримінальному провадженні, а також містить ознаки речових доказів, постановою слідчого від 16.01.2023 року таку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000031 від 22.10.2021 року.

Відповідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Отже, майно з приводу якого подане клопотання, відповідає критеріям визначеним у ст. 170 КПК України щодо визначення мети арешту.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що застосування до ухвал слідчого судді про накладення арешту положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду. Розглядаючи подане клопотання та наводячи мотиви ухвалення даного судового рішення, в тому числі в контексті змісту та обсягу доказів, враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який у своїх рішеннях зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З досліджених слідчим суддею матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером: :06:000:0001 площею 0.02 га., яка 12.11.2018 на підставі договору поділ майна № 3808 від 12.11.2018 виданого приватним нотаріусом ОСОБА_5 та договору дарування № 3147 виданого 10.09.2013 приватним нотаріусом ОСОБА_5 , зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4 , може бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження, нерухомого майна, з приводу якого подано клопотання, має важливе значення для кримінального провадження та відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосуються предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні. Також, слідчим доведено факт того, що у разі не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна існує ймовірність у подальшому зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки, продовження будівництва на ній житлових або нежитлових будівель.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із позбавленням права на відчуження та розпорядження та користування нерухомим майном (здійснення реєстраційних дій щодо такого майна, будівництва на такому майні будь-яких житлових або нежитлових споруд, постійних або тимчасових, а також зміни його первинного становища), яке зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_4 , а саме:

-земельна ділянка з кадастровим номером: :06:000:0001 площею 0.02 га.

Зобов`язати слідчого невідкладно повідомити всіх заінтересованих осіб (володільця) про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1