Справа № 756/1321/23
Номер провадження № 1-кп/756/981/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 31.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002630, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новий Ставок, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

УСТАНОВИВ:

31.10.2022, о 20 год. 03 хв., за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 14-А, на виклик приїхав екіпаж патрульної поліції під позивним «Рубін 501» на службовому автомобілі марки «Toyota Prius», у складі інспекторів УПП м. Києві ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які виконували свої службові обов`язки, були одягнені у формений одяг чорного кольору із розпізнавальними знаками.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції, таким чином, інспектори УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є працівниками правоохоронного органу.

У вказаний день та час, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_4 , який, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебував біля автомобіля марки «Хюндай» моделі «Соната» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. М. Тимошенко, 14-А. В подальшому, ОСОБА_5 ознайомив ОСОБА_4 із змістом адміністративного протоколу, складеного щодо останнього.

В цей час у ОСОБА_4 , виник умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням працівником своїх службових обов`язків, реалізуючи який, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_4 , наніс один удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_5 , а саме, щоки з лівого боку. Після чого ОСОБА_4 схопив ОСОБА_5 за шию та вагою власного тіла повалив останнього на землю. Після чого до чоловіків підбігла ОСОБА_6 , та відповідно до ст. ст. 44, 45 ЗУ «Про Національну поліцію» застосувала фізичну силу та кайданки до ОСОБА_4 , в результаті чого останнього було затримано.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді саден в лівій скронево-нижньощелепній ділянці, на тильній поверхні лівої кисті в проекції 2 п`ясно-фалангового суглобу, на передній поверхні правого колінного суглобу, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочину, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 31.10.2022, близько 20-00 год. зі знайомими розпивав спиртні напої на ринку біля станції метро «Мінська». В цей час приїхала патрульна поліція та склали щодо нього протокол, зі змістом якого обвинувачений не був згоден, став нервувати та один раз кулаком наніс удар потерпілому ОСОБА_7 в обличчя, а саме в лівий його бік. Після чого, схвативши його за шию, повалив на землю, їх розняли інші працівники поліції. Потерпілий був одягнений у формений одяг, ОСОБА_4 розумів, що це працівник поліції, який виконує свої службові обов`язки. Завдану шкоду відшкодував, приніс свої вибачення, у вчиненому розкаюється, просить суд суворо не карати.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований злочин учинено обвинуваченим, а тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що підтверджує обставини, щодо вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Показання, які надав ОСОБА_4 у судовому засіданні правдиві. Крім того, він вибачив ОСОБА_4 , будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає. Обвинувачений повністю відшкодував завдану йому шкоду. Просить не обирати обвинуваченому покарання, яке пов`язане з позбавленням волі, а призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією статті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та потерпілий не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, і відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений протягом усього досудового розслідування визнавав свою винуватість, а також просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором та потерпілим у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України. Принаймні, прокурор про наявність таких обставин не посилалась під час судових дебатів, та такі відомості не вказані в обвинувальному акті.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, а також його вид та суспільну небезпечність, наслідки вчинення злочину, зокрема, що матеріальна та моральна шкода, завдана потерпілому, відшкодована. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, не офіційно, але працевлаштований.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладених обставин по справі, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, зі звільненням від його відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік.

Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Слід узяти до уваги, що контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня виправлення засудженого.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 042/1-334-2022 від 30.11.2022 у сумі 1998 грн 00 коп. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Речові доказі у рамках даного кримінального провадження відчутні.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 377, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання в виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 042/1-334-2022 від 30.11.2022 у сумі 1998 грн 00 коп. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку визначеному ст. 376, 615 КПК України

Суддя ОСОБА_1