Іваничівський районний суд Волинської області
Справа № 156/558/22
Номер провадження: 1-кп/156/50/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2022смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі Волинської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у сел. Іваничі Іваничівського району Волинської області, є громадянином України, здобув середню професійну освіту, не є працевлаштованим, є особою з інвалідністю ІІІ групи, є одруженим, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, судимості не має, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 358 КК України, ч.4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.

У жовтні 2021 року (точна дата та час не встановлені), ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи протиправний характер власних дій, використовуючи власний мобільний телефон, через соціальну мережу «Facebook» звернувся до невстановленої особи та заздалегідь домовився з нею про виготовлення підробленого посвідчення водія за заздалегідь обумовленою ціною 4000,00 грн..

У подальшому ОСОБА_5 з метою сприяння невстановленій особі у виготовленні підробленого посвідчення водія, вчинив пособництво в цьому, надавши цій особі з використанням власного мобільного телефону та мобільного додатку «Viber» свої

особисті дані, фото паспорта громадянина України, власне фото обличчя, довідку щодо проходження ним навчання в автошколі, зразок власного підпису задля внесення відповідних відомостей у підроблене посвідчення водія, котре надає право керування транспортними засобами.

Згодом невстановлена особа на виконання досягнутої домовленості з обвинуваченим у жовтні 2021 року (точна дата та час не встановлені), діючи за попередньою змовою, використовуючи реквізити Територіального сервісного центру МВС № 8043, в невстановленому місці та у невстановлений час умисно виготовила підроблений офіційний документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В», начебто видане 15.10.2021 Територіальним сервісним центром МВС № 8043 на ім`я ОСОБА_4 . Зазначене підроблене посвідчення водія невстановленою особою було передане ОСОБА_6 через службу доставки ТОВ «Нова Пошта», обвинувачений особисто отримав підроблений документ з метою його подальшого використання у Відділенні «Нова Пошта» № 1 (адреса: вул. 8 Березня,10, смт. Іваничі Волинської області).

Згідно з висновком судової технічної експертизи документів, здобутим стороною обвинувачення під час досудового розслідування події кримінального правопорушення, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , за способом друку та спеціальними елементами захисту не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисні протиправні дії, які виразились у пособництві, надав іншим співучасникам кримінального правопорушення, скоєного за попередньою змовою групою осіб, засоби для використання при виготовленні підробленого посвідчення водія, котре видається офіційною установою та надає фізичній особі право на керування транспортними засобами. В діянні обвинуваченого вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 358 КК України.

Крім того, 23.07.2022 близько 09 год. 39 хв. ОСОБА_5 керував автомобілем марки «Fiat Multipa», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », проїздив по вул. Луцькій у смт. Іваничі Волинської області, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений співробітниками СРПП Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського РВП ГУ НП у Волинській області для перевірки документів. На вимогу поліцейського ОСОБА_7 обвинувачений надав для огляду посвідчення водія НОМЕР_1 категорії «В» на ім`я ОСОБА_4 . При цьому обвинувачений заздалегідь знав, що посвідчення водія є підробленим, діяв умисно, усвідомлював характер своїх протиправних дій, та все ж використав підроблений офіційний документ. Під час перевірки вказаного документа поліцейський ОСОБА_7 встановив, що надане йому посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 за даними з інформаційної бази «НАІС» не відповідає змісту, вказаному в документі.

Згідно з висновком судової технічної експертизи документів, здобутим стороною обвинувачення під час досудового розслідування події кримінального правопорушення, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , за способом друку та спеціальними елементами захисту не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Отже, ОСОБА_5 вчинив умисні протиправні дії, які виразились у використанні завідомо підробленого офіційного документа, таке його діяння кваліфіковане за ч.4 ст. 358 КК України.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю свою вину у скоєнні зазначених кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у своїх протиправних діяннях, не заперечував фактичних обставин кримінальних правопорушень, вказаних вище.

Обвинувачений пояснив, що він є особою з інвалідністю, має велику родину, виховує 5 неповнолітніх дітей, має власне підсобне господарство, йому потрібен автотранспортний засіб, щоб забезпечувати себе та сім`ю. Свого часу ОСОБА_5 навчався в автошколі, має практичні навички керування автомобілем, однак на теперішній час посвідчення водія не має, в 2020 році був позбавлений права на керування транспортними засобами за рішенням суду внаслідок скоєння адміністративного правопорушення. Він через оголошення на одній зі сторінок в соціальній мережі «Facebook» дізнався, що певні особи пропонують отримати посвідчення водія «за спрощеною процедурою», за це треба їм сплатити кошти в розмірі 4000,00 грн. Обвинувачений вирішив скористатись такими «послугами» і написав повідомлення користувачу соціальної мережі, при цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що посвідчення водія, котре йому обіцяли надати, буде підробленим.

Надалі обвинувачений отримав зворотне повідомлення від користувача соціальної мережі з детальними інструкціями щодо того, які документи треба надати для виготовлення посвідчення. Дотримуючись цих інструкцій, ОСОБА_5 відправив користувачу соціальної мережі власні фотографії та фотокопії документів, перерахував гроші на зазначений у повідомленні номер банківської картки. Через декілька днів у жовтні 2021 року обвинувачений отримав від невідомої особи повідомлення про те, що посвідчення водія на його ім`я виготовлене і буде надіслано на зручне для нього відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ОСОБА_5 у Відділенні «Нової Пошти» № 1 у смт. Іваничі отримав пакет на своє ім`я, в пакеті було посвідчення водія, саме з цим документом він керував транспортним засобом з жовтні 2021 року по липень 2022 року, аж поки під час перевірки поліцейським випадково не було виявлено факт підробки офіційного документа.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їхньої позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Стороною обвинувачення запропоновано здійснювати розгляд справи за скороченого порядку дослідження доказів, обмежитись лише допитом обвинуваченого, дослідженням в судовому засіданні матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_4 , дозволяють визначити подальшу долю речових доказів у справі, підтверджують наявність процесуальних витрат.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти розгляду справи за скороченого порядку дослідження доказів, йому було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки такого порядку розгляду кримінального провадження.

З огляду на це, суд визнав за доцільне допитати обвинуваченого, здійснити дослідження матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_4 , дозволяють визначити подальшу долю речових доказів у справі, підтверджують наявність процесуальних витрат; інші докази щодо тих обставин, які не оспорюються сторонами, суд не досліджує.

Суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення - сприяв виготовленню підробленого посвідчення водія - документа, який видається державною установою і надає право керування транспортними засобами, надавши відповідні засоби для цього невстановленим особам, діючи за попередньою змовою групою осіб. Це діяння обвинуваченого має правову кваліфікацію за ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 358 КК України.

Також ОСОБА_5 особисто отримав від невстановленої особи та використовував завідомо підроблений документ посвідчення водія, керуючи транспортним засобом на підставі згаданого документа з жовтня 2021 року і до 23.07.2022. Це діяння обвинуваченого має правову кваліфікацію за ч.4 ст. 358 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, яке відповідно до класифікації, наведеної у ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів (діяння, кваліфіковане за ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 358 КК України) та кримінальних проступків (діяння, кваліфіковане за ч.4 ст. 358 КК України), конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, котрі б обтяжували покарання.

ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак судимості не має, має встановлену інвалідність ІІІ групи, посередньо характеризується за місцем проживання територіальною громадою смт. Іваничі, є одруженим, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, не є працевлаштованим, отримує регулярний дохід - пенсію.

Згідно із досудовою доповіддю, складеною 18.10.2022 за дорученням суду Володимирським РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області, беручи до уваги інформацію, котра характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, відсутність попередніх судимостей, середню імовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення обвинуваченого є можливим без позбавлення волі чи обмеження волі на певний строк і не становить небезпеки для суспільства (в т. ч. для окремих осіб).

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України (щодо обох протиправних діянь) суд вважає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення (що виявилось у наданні послідовних та правдивих свідчень на досудовому розслідуванні, сумлінній участі обвинуваченого у проведенні процесуальних дій).

Обставини, які б обтяжували покарання, згідно зі ст. 67 КК України (щодо обох протиправних діянь) стороною обвинувачення в обвинувальному акті не відображені, під час судового розгляду кримінальної справи не встановлені.

Згідно із ч.2 ст.65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Покарання повинно бути призначено необхідне та достатнє для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання за вчинення правопорушення, кваліфікованого за ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 358 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

За скоєння кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 має бути призначене покарання у виді 3(трьох) місяців арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відтак, за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст. 70 КК України, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Визначаючи справедливе покарання засудженій особі, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950), ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, у рішенні Європейського суду по справі від 03.10.2002 «Бемер проти Німеччини» (Bohmer v. Germany), заява № 37568/97, зазначено: «…Суд насамперед відзначає, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз, кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою...».

Згідно із досудовою доповіддю органу з питань пробації, беручи до уваги інформацію, котра характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, відсутність попередніх судимостей, середню імовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення обвинуваченого є можливим без ізоляції від суспільства на певний строк і не становитиме небезпеки для суспільства.

Отже, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі, але застосувати положення ст. 75 КК України щодо звільнення ОСОБА_4 від основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, адже це, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння нових правопорушень.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінальних правопорушень запобіжний захід не обирався.

Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідні клопотання від учасників судового розгляду щодо обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 на час завершення судового розгляду справи до суду не надходили, ОСОБА_5 впродовж судового розгляду справи сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки у кримінальному провадженні, підстав для застосування такого заходу суд не вбачає.

Потерпілих осіб у кримінальному провадженні не встановлено; цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Під час досудового розслідування на проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/103-22/6305-ДД від 29.07.2022 Волинським НДЕКЦ МВС України були здійснені процесуальні витрати в розмірі 1321,46 грн.. Відповідно до ст. 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, віднесені до складу процесуальних витрат. Згідно зі ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченої особи на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Речові докази в кримінальному провадженні (посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 15.10.2021, видане на ім`я ОСОБА_4 ; носій інформації - оптичний диск типу CD-R «Videx» з написом «23.07.2022 ОСОБА_5 ») на підставі ст. 100 КПК України залишаються в матеріалах кримінального провадження № за ЄРДР 0000244 протягом усього часу їх зберігання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 369,370, 371,373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання у виді:

-за ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді трьох місяців арешту.

За сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст. 70 КК України визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням тривалістю 2 (два) роки, якщо він під час випробування не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки, а саме: періодично прибувати для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання цим вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати, пов`язані із залученням експерта під час досудового розслідування, в розмірі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) гривня 46 копійок.

Речові докази в кримінальному провадженні (посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 15.10.2021, видане на ім`я ОСОБА_4 ; носій інформації - оптичний диск типу CD-R «Videx» з написом «23.07.2022 ОСОБА_5 ») на підставі ст. 100 КПК України залишити в матеріалах кримінального провадження № за ЄРДР 0000244 протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку для подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, вирок, якщо його не було скасовано за наслідками апеляційного провадження, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий у справі суддя - ОСОБА_1