Дата документу 14.11.2022 Справа № 337/1697/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/1697/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1185/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ровеньки Луганської області, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та йому призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 5591 грн. 95 коп. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 займається незаконним збутом, психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів на території Хортицького району м. Запоріжжя, безконтактним способом, за невстановлену в ході слідства грошову суму. Так, при невстановлених слідством обставинах у невстановлений слідством час ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою подальшого збуту, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс та психотропну речовину метамфетамін, які став зберігати у невстановленому місці з метою збуту.
5 березня 2020 року, у невстановлений час, ОСОБА_7 , реалізуючи умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи з метою конспірації своєї злочинної діяльності, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , з метою збуту, розмістив в лівому нижньому куті балкону квартири АДРЕСА_4 , вказаного будинку, в так званій схованці (здійснив «закладку»), полімерний згорток із речовиною темно-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено «канабісом», маса якого в перерахунку на висушену речовину склала 0,887 г, який віднесений до категорії особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Крім того, 5 березня 2020 року, у невстановлений час, ОСОБА_7 , реалізуючи умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи з метою конспірації своєї злочинної діяльності, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_5 , з метою збуту, розмістив в лівому нижньому куті балкону, вказаного будинку, в так званій схованці (здійснив «закладку»), полімерний згорток із речовиною темно-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено «канабісом», маса якого в перерахунку на висушену речовину склала 0,947 г, який віднесений до категорії особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Крім того, 5 березня 2020 року, у невстановлений час, ОСОБА_7 , реалізуючи умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи з метою конспірації своєї злочинної діяльності, знаходячись з зовнішньої сторони будинку АДРЕСА_6 , біля 1-го під`їзду, з метою збуту, розмістив під кришкою погребу, в так званій схованці (здійснив «закладку»), полімерний згорток із речовиною темно-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено «канабісом», маса якого в перерахунку на висушену речовину склала 0,888 г, який віднесений до категорії особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Після чого, 5 березня 2020 року, о 15.40 годині, біля будинку № 9 по пр. Інженера Преображенського у м. Запоріжжі, ОСОБА_7 було зупинено працівниками поліції, які виявили в останнього 2 полімерні згортки з темно-зеленою речовиною рослинного походження в середині кожного, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено «канабісом», загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину склала 3,287 г, який віднесений до категорії особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та 5 полімерних згортків з порошкоподібною речовиною білого кольору в середині кожного у складі якої згідно висновку експерта виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено «метамфетамін», загальна маса якої в перерахунку на основу склала 0,4600 г, яка віднесена до категорії психотропних речовин, обіг яких обмежено, які ОСОБА_7 незаконно зберігав при собі з метою збуту.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає вирок незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Так, в оскаржуваному вироку суд послався на п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002р. «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», проте обставини даної справи не свідчать про наявність мети збуту наркотичних засобів та психотропних речовин в діях ОСОБА_7 .
Зокрема, оперативна закупівля наркотичних засобів та психотропних речовин не проводилась, будь-яких доказів отримання ОСОБА_7 грошей чи іншої винагороди від реалізації наркотичних засобів та психотропних речовин немає.
Наявність великого або особливого розміру наркотичних засобів та психотропних речовин ОСОБА_7 не інкримінується.
ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної або адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.
На момент огляду ОСОБА_7 перебував у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджує показання ОСОБА_7 про те, що наркотичні засоби він придбав лише для власного споживання.
Обґрунтовуючи вирок, суд першої інстанції також зауважив, що непрямим доказом вини ОСОБА_7 є листування на телефоні обвинуваченого, але ОСОБА_7 заперечив свою причетність до такого листування.
Крім того, зміст цього листування жодним чином не свідчить про збут або спробу збуту наркотичних засобів ОСОБА_7 , оскільки ідентифікувати авторів повідомлень неможливо, тому будь-якого доказового значення це листування не має.
Разом з тим, огляд телефонів, вилучених у ОСОБА_7 , було здійснено з порушеннями ч. 2 ст. 264 КПК України, оскільки у разі необхідності подолання системи логічного захисту огляд мобільного телефону можливий лише з дозволу слідчого судді.
Огляд мобільних телефонів було проведено слідчим за участі спеціаліста, а ОСОБА_7 для участі в огляді телефонів не залучався. При цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні докази законного отримання пароля до телефону або добровільного повідомлення такого пароля ОСОБА_7 .
Крім того, в протоколі огляду відображено, що при проведенні процесуальної дії було застосовано фотоапарат, із зазначенням лише марки та моделі фотоапарата, будь-які інші дані, що дозволяють ідентифікувати технічний засіб, відсутні.
Також у протоколі відсутні додатки, тому встановити походження фотознімків, які суд кваліфікував як листування на мобільному телефоні ОСОБА_7 , неможливо.
За таких обставин, сукупність наведених вище порушень (відсутність дозволу слідчого судді на огляд кореспонденції в мобільному телефоні, доступ до якої захищено; використання при огляді телефонів фотоапарата, який неможливо ідентифікувати; відсутність додатків до протоколу огляду) тягне за собою недопустимість всіх доказів, отриманих при огляді мобільних телефонів.
Також зазначає, що показання свідка ОСОБА_9 є неконкретними та суперечливими, тому їх не можна вважати достовірними та слід ставитися до них критично. До того ж такі показання не є прямим доказом, а тому на них не можна ґрунтувати обвинувальний вирок.
Вважає протоколи огляду місця події, під час яких було вилучено згортки з речовинами, які в подальшому були передані на проведення експертизи, недопустимими доказами, оскільки під виглядом огляду місця події проводився допит ОСОБА_7 , при цьому права йому не роз`яснювались.
Також у порядку ст. 208 КПК України не було складено протокол затримання.
Таким чином, у даному кримінальному провадженні протоколи огляду місця події складені без дотримання процедури затримання ОСОБА_7 , без оформлення протоколу затримання особи, без роз`яснення ОСОБА_7 його права на захист та на відмову від давання показань, тому вони є недопустимим доказом.
Більш того, матеріалами провадження підтверджується, що під час проведення огляду місця події ОСОБА_7 перебував у стані наркотичного сп`яніння, за таких обставин визнання протоколів огляду місця події недопустимими доказами в силу приписів ст. 87 КПК України є обов`язковим.
А оскільки протоколи огляду місця події як джерело доказів є недопустимими, то і всі інші докази та дані, отримані з їх допомогою, є такими ж. Внаслідок цього всі предмети, вилучені під час огляду місця події, є недопустимими доказам.
Окремо звертає увагу, що у протоколах огляду місця події відсутні посилання на опечатування вилучених предметів належним чином.
Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.
Також в апеляційній скарзі викладено клопотання про повторне дослідження доказів, а саме: показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 ; витяг з ЄРДР; протоколи огляду місця події від 05.03.2020р.; висновки експертиз; постанови слідчого про призначення експертиз; протокол огляду мобільних телефонів від 31.03.2020р.; фотознімки; висновки щодо результатів медичного огляду ОСОБА_7 від 05.03.2020р.; протокол слідчого експерименту від 10.04.2020р. за участю ОСОБА_9 ; речові докази; докази, що характеризують особу ОСОБА_7 .
Вислухавши позицію обвинуваченого та його захисника з приводу заявленого клопотання, які його підтримали, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, колегія суддів зазначає наступне.
Так, у відповідності до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Верховний Суд у своїй постанові від 10 червня 2020 року у справі № 712/2341/15-к (провадження № 51-6364км19) зазначив, що наявність підстав для зміни вироку або ухвалення апеляційним судом нового вироку не зобов`язує суд досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить доказів, оцінених у суді першої інстанції. У частині 2 ст. 23 КПК України зазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, які містяться в показаннях, речах та документах, що не були предметом безпосереднього дослідження суду. Але якщо суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, останній не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції.
Враховуючи, що повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду, то відмова в задоволенні клопотання щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.
В даному кримінальному провадженні вказані у клопотанні захисником обвинуваченого документи були досліджені судом першої інстанції, а особи допитані в судовому засіданні, їх показання викладені у вироку та оцінені судом першої інстанції.
Фактів неповного або з порушеннями дослідження судом першої інстанції обставин кримінального провадження в клопотанні адвокатом не наведено, і доводи її клопотання фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, викладеними у вироку суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
За таких обставин колегія суддів прийняла рішення про відмову в задоволенні клопотання, оскільки визначених у ч. 3 ст. 404 КПК України підстав для повторного дослідження доказів захисника обвинуваченого в обґрунтування клопотання не зазначила.
Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який вирок суду вважав законним, обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, виклавши їх у вироку.
В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.
Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.
Так, у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що5 березня 2020 року він у перший раз вирішив спробувати наркотики, для чого знайшов веб-сайт під назвою «Кінг Конг», де можна придбати наркотичні засоби в м. Запоріжжі. У месенджері «Телеграм» він зв`язався із чоловіком, запитав чи можна придбати маріхуану. Чоловік відповів, що буде знижка, якщо купувати разом з метамфетаміном. Він вирішив придбати побільше наркотиків, щоб вистачило не декілька разів і не потрібно було їздити за ними кожного разу в м. Запоріжжя. Він оплатив на електронний гаманець 1000 гривень за 8-10 грамів «шишек», в подарунок мав отримати метамфетамін. Приїхавши у м. Запоріжжя, у месенджері «Телеграм» йому відправили 6 фотознімків, на яких було зображено 6 різних місць, де зберігаються схованки із наркотичним засобом («закладки»). Він знайшов першу закладку біля гаража по вул. Світлій в м. Запоріжжі, там була маріхуана та метамфетамін, які він одразу вжив на місці. Залишилось ще 5 закладок. Він пішов до торгівельного центру «Амстор», щоб підключитись до мережі Інтернет за допомогою вай-фай. По дорозі від «Амстору» він побачив поліцейський автомобіль, злякався та почав тікати. Поліцейські наздогнали його. Він був у стані наркотичного сп`яніння, погано розумів, що відбувається. Поліцейським пояснив, що він розповсюджує наркотичні засоби за допомогою так званих закладок, тобто ховає наркотичні засоби у схованки. Він запам`ятав всі п`ять місць із закладками та сказав поліцейським, що це він сховав туди наркотичні засоби і може показати ці місця. Далі він разом із поліцейськими та понятими ходили по місцях, які він бачив на фотознімках, відправлених йому у месенджері «Телеграм», та знаходив там наркотичні засоби. При цьому поліцейським він казав неправду, пояснював, що це саме він залишив там наркотичні засоби. Він сказав поліцейським неправду, оскільки думав, що його відпустять, якщо він так скаже. Проте ніхто йому не пояснював як саме слід правильно говорити. Він самостійно вирішив, що якщо він скаже, що це він розповсюджує наркотичні засоби, покаже всі місця зі схованками, то поліцейські його відпустять. Працівники поліції його не затримували, кайданки на руки не надягали. Також пояснив, що фотознімки місць із закладками він не робив, нікому фото не відправляв.
Таким чином, обвинувачений в суді першої інстанції та його захисник в апеляційній скарзі заперечують факт того, що ОСОБА_7 мав умисел на незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин та збув їх шляхом розкладування у різних місцях.
Позиція обвинуваченого зводиться до того, що він придбав наркотичні засоби та психотропні речовини для власного вживання, умислу на їх збут у нього не було та інкримінованих йому дій він не вчиняв.
Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого та доведення в повному обсязі його вини саме в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.
Так, свідок ОСОБА_10 , який займає посаду заступника командира взводу УПП в Запорізькій області, у суді першої інстанції показав, що 5 березня 2020 року, під час патрулювання по пр. Інженера Преображенського в м. Запоріжжі, вони побачили ОСОБА_7 , який занервував та почав від них втікати в бік заправної станції, на ходу викинув мобільний телефон. Вони наздогнали його біля заправної станції. ОСОБА_7 відповів, що тікав, оскільки в нього при собі є наркотичні засоби. Пояснив, що він займається тим, що ховає наркотики у схованки «закладки», після чого відправляє фотознімки схованок у месенджері Телеграм. Мобільний телефон він викинув, оскільки там фотознімки «закладок». Вони викликали слідчо-оперативну групу, знайшли двох понятих. ОСОБА_7 сам сказав, що у нього при собі наркотичні засоби, показав їх, вони нічого не торкались. Вони також знайшли мобільний телефон, який викинув ОСОБА_7 , поклали його на багажник автомобіля. ОСОБА_7 мав ознаки наркотичного сп`яніння. ОСОБА_7 пояснив, що він вже сховав всі згортки з наркотичними засобами, сказав, що покаже всі місця із «закладками». Після цього разом із слідчо-оперативною групою та понятими, вони ходили по місцям, які показував їм ОСОБА_7 та знаходили там схованки із наркотичними засобами, в місцях, на які показував ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_11 , яка займає посаду інспектора поліції УПП в Запорізькій області, у суді першої інстанції показала, що 5 березня 2020 рокупід час патрулювання у м. Запоріжжі, на перехресті вул. Доблесної та пр. Інженера Преображенського в м. Запоріжжі вони побачили ОСОБА_7 , який почав тікати та на ходу викинув мобільний телефон. Вони його наздогнали, знайшли телефон, екран якого пошкодився від падіння, але працював. ОСОБА_7 мав ознаки наркотичного сп`яніння, вони запитали, чи потрібен йому лікар. При поверхневому огляді у ОСОБА_7 в кишенях знайшли 7 пакунків з магнітами. ОСОБА_7 пояснив, що займається тим, що ховає згортки із наркотиками у схованки, фотографує місця цих схованок та відправляє їх через месенджер. В цей день він зробив три таких «закладки», в телефоні є інформація про місце зберігання наркотичних засобів. Далі разом із слідчо-оперативною групою та понятими вони ходили по місцям, які їм показував ОСОБА_7 та знаходили там сховані ОСОБА_7 згортки із наркотичними засобами.
Свідок ОСОБА_12 , який займає посаду інспектора поліції УПП в Запорізькій області, у суді першої інстанції показав, що 5 березня 2020 року він був разом із поліцейськими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на патрулюванні. Вони побачили ОСОБА_7 , який дивно себе поводив, та побав бігти від них. Вони догнали його біля заправної станції. При огляді знайшли великий згорток, всередині якого знаходились декілька маленьких згортків.
Свідок ОСОБА_13 , який працював охоронцем у фірмі «Славутич», у суді першої інстанції показав, що він знаходився разом із напарником ОСОБА_14 в автомобілі. Працівники патрульної поліції запросили їх побути свідками. Вони погодились, приїхали на заправну станцію біля торгівельного центру «Амстор». Там знаходились поліцейські та ОСОБА_7 . Далі вони ходили слідом за поліцейськими та ОСОБА_7 по вул. Світлій в м. Запоріжжі. ОСОБА_7 показував дорогу, куди потрібно йти та знаходив там згортки. Далі був складений протокол огляду місця події, який він підписав.
Свідок ОСОБА_14 у суді першої інстанції надав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_13 .
Свідок ОСОБА_15 у суді першої інстанції показав, що в 2020 році він йшов в бік торгівельного центру «Амстор», де побачив ОСОБА_7 , який щось фотографував в кущах, побачив поліцейських та почав бігти. Його наздогнали біля заправної станції.
Свідок ОСОБА_16 , яка є матір`ю обвинуваченого, у суді першої інстанції відмовився від дачі показань, пославшись на ст. 63 Конституції України, а також надала позитивну характеристику обвинуваченому.
Разом з тим, підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку свідків.
Показання вищезазначених свідків у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчинених кримінального правопорушення, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.
Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку.
Так, з рапорту поліцейського в. 2 р. 1 б. 1 УПП в Запорізькій області ОСОБА_11 від 5 березня 2020 року вбачається, що о 15.40 годині під час поверхневої перевірки ОСОБА_7 у останнього був виявлений згорток із 7-ми згортками з магнітами. ОСОБА_7 показав місця, де він зробив «закладки» із наркотичними засобами. У місцях, показаних ОСОБА_7 , були виявлені та вилучені згортки із речовинами (т. 1, а.с. 139).
З протоколу огляду місця події від 5 березня 2020 року та відеозапису до нього вбачається, що о 18.45 годині проведено огляд місця події, у ході якого ОСОБА_7 показав та видав згорток, в якому знаходились 2 згортки із речовиною темно-зеленого кольору та 5 згортків з порошкоподібною речовиною білого кольору. Також у ОСОБА_7 були вилучені два мобільних телефони, зроблені змиви з рук. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_7 розповідає про те, як в каналі «Кинг Конг» він придбав наркотичні засобиу вигляді «закладки» для себе та своїх друзів. Він розклав згортки із наркотичними засобами у вигляді «закладок» для своїх друзів. ОСОБА_7 показав свій мобільний телефон, де збереглись повідомлення із фотознімками зроблених ним «закладок» (т. 1, а.с. 140-152, 238).
З висновку експерта № 7-713 від 26 березня 2020 року вбачається, що вилучені у ОСОБА_7 речовини рослинного походженню зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маси якого в перерахунку на висушену речовину склали відповідно, 1,610 г та 1,677 г. Загальна маса канабісу склала 3,287 г в перерахунку на висушену речовину. У дрібнокристалічних речовинах білого кольору виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальна маса якого склала 0,4600 г в перерахунку на основу. На змиві з лівої руки ОСОБА_7 встановлено присутність психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетаміну (т. 1, а.с. 157-165).
З протоколу огляду місця події від 5 березня 2020 року та відеозапису до нього вбачається, що о 19.03 годині проведено огляд місця події, у ході якого оглянуто ділянку місцевості біля 1-го під`їзду по пр. Інженера Преображенського, буд. 9 в м. Запоріжжі. У ході огляду ОСОБА_7 показав, що під козирком погребу він залишив згорток з наркотичним засобом для знайомого, після чого дістав його з вказаного місця (т. 1, а.с. 167-173, 238).
З висновку експерта № 7-717 від 23 березня 2020 року вбачається, що вилучена у ОСОБА_7 речовина рослинного походженню зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого складає 0,888 г в перерахунку на висушену речовину (т. 1, а.с. 178-181).
З протоколу огляду місця події від 5 березня 2020 року та відеозапису до нього вбачається, що о 19.40 годині проведено огляд місця події, у ході якого оглянуто ділянку місцевості біля балкону квартири АДРЕСА_7 . У ході огляду ОСОБА_7 показав, що на внутрішній стороні металевої решітки балкону він прикріпив за допомогою магніту згорток з наркотичним засобом для знайомого, після чого дістав його з вказаного місця (т. 1, а.с. 183-188, 238).
З висновку експерта № 7-712 від 17 березня 2020 року вбачається, щовилучена у ОСОБА_7 речовина рослинного походженню зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого складає 0,887 г в перерахунку на висушену речовину (т. 1, а.с. 193-197).
З протоколу огляду місця події від 5 березня 2020 року та відеозапису до нього вбачається, що о 19.58 годині проведено огляд місця події, у ході якого оглянуто ділянку місцевостібіля будинку АДРЕСА_5 .У ході огляду ОСОБА_7 показав, що на лівому куті балкону він сховав згорток з наркотичним засобом для знайомого, після чого дістав його з вказаного місця. Далі уздовж будинку ОСОБА_7 вказав ще на 1 балкон, де він залишив такий саме згорток, проте він на момент огляду був відсутній. Далі ОСОБА_7 показав ще одне місце на початку будинку, де він залишив згорток із наркотичним засобом, який на час огляду був відсутній (т. 1, а.с. 199-206, 238).
З висновку експерта № 7-716 від 24 березня 2020 року вбачається, щовилучена у ОСОБА_7 речовина рослинного походженню зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого складає 0,947 г в перерахунку на висушену речовину (т. 1, а.с. 211-214).
З висновку експерта № 7-1117 від 29 квітня 2020 року вбачається, що речовини зеленого кольору рослинного походження у двох полімерних згортках, вилучені у ОСОБА_7 в ході огляду місця події від 5 березня 2020 року, речовина зеленого кольору, вилучена у місці закладу під кришкою погребу розташованого з зовнішньої сторони буд. АДРЕСА_6 , речовина зеленого кольору, вилучена у місці закладу на куті балкону першого поверху кв. АДРЕСА_7 та речовина зеленого кольору, вилучена у місці закладу на куті балкону першого поверху буд. АДРЕСА_5 , мають спільне джерело походження та могли складати раніше єдину масу.
Дрібнокристалічні речовини білого кольору масами 0,1343 г, 0,1721 г, вилучені у ОСОБА_7 в ході огляду місця події від 5 березня 2020 року, мають спільне джерело походження та могли складати раніше єдину масу.
Дрібнокристалічні речовини білого кольору масами 0,1540 г, 0,1317 г, 0,1186 г, вилучені у ОСОБА_7 в ході огляду місця події від 5 березня 2020 року, мають спільне джерело походження та могли складати раніше єдину масу.
Дрібнокристалічні речовини білого кольору масами 0,1343 г та 0,1721 г з дрібнокристалічними речовинами білого кольору масами 0,1540 г, 0,1317 г, 0,1186 г, вилучені у ОСОБА_7 в ході огляду місця події від 5 березня 2020 року, мають різний якісний склад за мікродомішками, що супутні основному компоненту метамфетаміну (т. 1, а.с. 222-233).
З протоколу огляду предмету від 31 березня 2020 року та додатку до нього (DVD-диск) вбачається, що об`єктом огляду є два мобільних телефони, які були вилучені у ОСОБА_7 . На мобільному телефоні Prestigio було виявлено листування ОСОБА_7 з користувачем під обліковим записом «Конг» (т. 2, а.с. 11-13).
Зі змісту вказаного листування вбачається, абонент «Конг» запитує у ОСОБА_7 , чи може він «зробити по Бабурці», обвинувачений погоджується і запитує скільки місць йому придумати.
Крім того, на додатку до протоколу огляду (DVD-диск) знаходяться 5 фотознімків, що зберігались на мобільному телефоні ОСОБА_7 , на яких зображені місця «закладок», зроблених обвинуваченим.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 10 квітня 2020 року та відеозапису до нього вбачається, як свідок ОСОБА_15 детально продемонстрував,де він побачив ОСОБА_7 , який щось прятав та фотографував це місце, після чого пішов до заправної станції. Після цього обвинувачений побачив працівників патрульної поліції та побіг від них.У ході проведення даної слідчої дії свідок надав пояснення, які є аналогічними його показанням, наданим під час допиту в суді першої інстанції (т. 2, а.с. 22-27).
Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив саме незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції не врахував відсутність належних доказів на підтвердження його вини і не взяв до уваги докази його невинуватості.
Так, свідки надали суду повністю логічні та змістовні пояснення з приводу обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, їх показання повністю узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами.
Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції вірно та об`єктивно оцінивши всі фактичні обставини, в тому числі і повідомлені стороною захисту, прийшов до висновку про неспроможність позиції захисту та зазначив підстави, з яких він приймає до уваги докази сторони обвинувачення та відкидає докази захисту.
На переконання колегії суддів, жодних об`єктивних підстав для обмови свідками обвинуваченого стороною захисту не наведено.
Між тим, щодо істотних обставин кримінального провадження показання свідків повністю узгоджуються, і докладність змісту їх показань, їх узгодженість в частині, що стосується істотних обставин події, а також відсутність у свідків підтверджених мотивів для обмови ОСОБА_7 повністю спростовує твердження сторони захисту про недостовірність їх показань.
Зокрема, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 категорично зазначили, що обвинувачений ОСОБА_7 пояснював їм, що ховає наркотики у схованки (закладки), після чого відправляє фотознімки схованок у месенджері «Телеграм».
Вказане підтверджується також відеозаписом, який є додатком до протоколу огляду місця події від 5 березня 2020 року, з якого вбачається, як ОСОБА_7 розповідає, що придбав наркотичні засоби у вигляді закладки для себе та своїх друзів, які він розклав у вигляді закладок для своїх друзів.
Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу покладення в основу обвинувального вироку в якості доказів показань свідка ОСОБА_9 , які є суперечливими та такими, що викликають сумніви у їх достовірності, то ці доводи спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема технічними записами судових засідань та мотивувальною частиною вироку, з яких вбачається, що показання цього свідка викладені в обсязі, необхідному та достатньому для встановлення фактичних обставин вчиненого злочину, вказані показання свідка є логічними та послідовними, повністю узгоджуються між собою щодо істотних обставин справи та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами і не узгоджуються щодо істотних обставин вчиненого злочину лише з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , які суд обґрунтовано оцінив критично, оскільки вони повністю не узгоджуються з показаннями всіх інших свідків та дослідженими матеріалами провадження.
Колегія суддів також враховує позицію свідка ОСОБА_9 , яка полягає в тому, що він, як на стадії досудового розслідування (під час проведення слідчого експерименту), так і в судовому засіданні надавав абсолютно узгоджені та змістовні показання з приводу того, що ОСОБА_7 спочатку щось ховав, а вже після цього здійснював фотографування місця схованки.
Доводи апеляційної скарги про те, що сторона обвинувачення не надала суду жодного доказу на підтвердження фактів збуту наркотичних засобів та умислу обвинуваченого на незаконний збут наркотичних засобів є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до абз. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 9 квітня 2020 року у справі № 727/6578/17 (провадження № 51-4494км19), про умисел на збут наркотичних засобів (психотропних речовин) можуть свідчити, зокрема, такі обставини, як надмірна для вживання однією особою кількість вилученої речовини, вжиття засудженим додаткових заходів конспірації своєї діяльності, спосіб та засоби оплати за психотропну речовину, показання свідків про намір засудженого пригощати цією речовиною знайомих осіб.
Про умисел ОСОБА_7 на збут наркотичних засобів вказує те, що у нього було вилучено 2 полімерних згортки з канабісом та 5 полімерних згортків з метамфетаміном, які були розфасовані та упаковані у спосіб, що здатний полегшити їх збут (на згортках знаходились магніти, які поширено використовуються в подібних справах особами, які здійснюють схованки для зручного розташування наркотичних засобів у прихованих місцях).
Окрім того, обвинувачений сам показав співробітникам поліції 3 місця інших «закладок», які він встиг зробити до моменту його зупинки працівниками поліції.
Версія обвинуваченого про те, що йому в месенджері «Телеграм» надіслали 6 фотознімків, на яких було зображено 6 різних місць із «закладками», не узгоджується з фактичними обставинами справи, оскільки така версія не пояснює, де в такому випадку обвинувачений знайшов не менше ніж 10 полімерних згортків з канабісом та амфетаміном (7 було виявлено у нього, місцезнаходження ще 3-х він показав співробітникам поліції він сам), враховуючи, що з показань ОСОБА_7 , йому було надіслано фотографії лише 6 місць із «закладками».
Крім того, як зазначав сам обвинувачений, він придбав наркотичні засоби та психотропні речовини не тільки для себе, а і для своїх друзів.
З урахуванням усіх вказаних вище обставин, той факт, що ОСОБА_7 вживає наркотичні засоби та на момент зупинки співробітниками поліції перебував у стані наркотичного сп`яніння, не свідчить про відсутність у нього умислу та вчинення ним дій, направлених на збут наркотичних засобів.
Як вбачається з матеріалів провадження така версія захисту виникла вже під час судового розгляду і на переконання колегії суддів, вона не лише повністю спростовується дослідженим судом доказами, а крім того ще є і повністю нелогічною з огляду на наступне.
Як стверджує обвинувачений на час його виявлення працівниками поліції він перебував в стані наркотичного сп`яніння та погано розумів що відбувається.
З огляду на наведене, на переконання колегії суддів, є цілком надуманими пояснення обвинуваченого з приводу того, що він, перебуваючи у вказаному стані в незнайомому йому місці (пояснив, що проживає за межами Хортицького району м. Запоріжжя), зміг запам`ятати за фтоповідомленнями у месерджері всі локації прихованих «закладок», конкретні місця їх розташування та без труднощів знайти їх.
Вказані обставини навпаки переконливо свідчать про те, що «закладки» зробив саме ОСОБА_7 , добре запам`ятав їх розташування та швидко їх знайшов.
Доводи захисника обвинуваченого про істотні порушення вимог КПК України, недопустимість протоколу огляду місця події як доказу, а також недопустимість всіх похідних від нього доказів колегія суддів вважає необґрунтованими.
Як убачається з даних протоколів огляду місця події від 5 березня 2020 року, зазначені слідчі дії здійснювались з метою безпосереднього виявлення та фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 у присутності двох понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , які, будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків, не заперечували достовірність даних, зазначених у протоколах оглядів місця події.
При цьому, судом першої інстанції було правильно надано оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердив, що сам особисто та добровільно дістав полімерні згортки з канабісом та метамфетаміном.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції фактично було проведено не огляд місця події, а обшук ОСОБА_7 .
Разом із тим, саме завдяки проведенню таких слідчих (розшукових) дій, як огляди місця події від 5 березня 2020 року, було процесуально закріплено відповідні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та факт добровільної видачі ним наркотичних засобів (канабісу) та психотропних речовин (метамфетаміну).
За таких обставин, на думку колегії суддів, вказані слідчі дії проведені з дотриманням вимог ст. 237 КПК України, у зв`язку з чим відсутні підстави визнати докази, отримані в результаті їх проведення, недопустимими.
Не є обґрунтованими й доводи касаційної скарги захисника обвинуваченого щодо порушення права ОСОБА_7 на захист у зв`язку з фактичним затриманням останнього.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вони не містять відомостей про затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_7 не був а ні фактично, а ні процесуально затриманий, а приймав участь у проведенні слідчої дії, у зв`язку з чим немає підстав вважати, що 5 березня 2020 року за участю ОСОБА_7 , саме як затриманого в порядку ст. 208 КПК України, проводилися певні слідчі дії, допустимість результатів яких може бути поставлена під сумнів.
Окрім того, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що до ОСОБА_7 під час проведення вказаних слідчих дій застосовувались будь-які заходи примусу, допитані в суді першої інстанції поняті ОСОБА_17 та ОСОБА_14 не повідомляли про застосування співробітниками поліції до обвинуваченого жодного примусу чи фізичного впливу, а ОСОБА_7 добровільно видав наркотичні засоби та психотропні речовини, а також добровільно показав місця зроблених ним «закладок».
Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про безпідставне проведення слідчих дій до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України, у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події, і саме такі слідчі (розшукові) дії було проведено в даному кримінальному провадженні до внесення відомостей до ЄРДР.
Безпідставними є доводи захисника обвинуваченого і про те, що сторона обвинувачення не звернулась до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей ОСОБА_7 (яке апелянт назвав «клопотання про дозвіл на огляд кореспонденції в мобільному телефоні»), оскільки вимогами кримінального процесуального законодавства не передбачено такого обов`язку слідчого, прокурора звернутися з клопотання про тимчасовий доступ до речей такої особи.
У своїй постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 556/483/17 (провадження № 51-5770км18) Верховний Суд звернув увагу, що не можна ототожнювати такі поняття, як слідчі дії та заходи забезпечення кримінального провадження. Неправильним є намагання шляхом застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яким є тимчасовий доступ до речей і документів, досягти мети, яка саме таким заходам не властива. Зокрема, це стосується випадків, коли розглядається питання про тимчасовий доступ до речей і документів з метою збирання доказів.
Необхідно брати до уваги, що згідно з ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування слід враховувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі й документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно зазначити, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 цього Кодексу саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Зважаючи на наведене, підміна окремих процесуальних дій одного процесуального інституту процесуальними діями іншого такого інституту суперечить завданням кримінального провадження.
Тому Верховний Суд звернув увагу на те, що для вилучення речей, на яких є очевидні та доступні для огляду сліди кримінального правопорушення, не потрібна ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів.
Крім того відповідно до протоколу огляду місця події від 5 травня 2020 року із додатком до нього у вигляді відеозапису в ході проведення вказаної слідчої дії ОСОБА_7 добровільно показав свій мобільний телефон, в якому знаходились фото повідомлення із зробленими ним закладками (т. 1 а.с. 238).
Отже у органу досудового розслідування не було необхідності звертатися до слідчого судді у порядку, передбаченому ст. 246 КПК України, оскільки відповідно до частини 2 вказаної статті не потребує дозволу слідчого судді здобуття відомостей з електронних інформаційних систем або їх частин, доступ до яких не обмежуються її власником або не пов`язаний із подоланням системи логічного захисту.
Доводи про те, що виявлене в мобільному телефоні ОСОБА_7 листування не доводить його винуватість, жодним чином не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки цей доказ оцінювався у сукупності з усіма іншими наявними доказами, вказане листування не є єдиним доказом на підтвердження вини обвинуваченого.
Спростовані матеріалами кримінального провадження і доводи апеляційної скарги про те, що в ході оглядів місця події вилучення полімерних згортків здійснювалось з порушеннями КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.
Відповідно до п. 7 Інструкціїпро порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 Генеральної прокуратури України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною податковою адміністрацією України, СБУ, ВСУ та Державною судовою адміністрацією України, у протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений.
Згідно з п. 3 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104, спосіб упаковки повинен забезпечувати неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронність вилучених (отриманих) речових доказів від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення. На упаковці проставляються підписи осіб, які брали участь у процесуальній дії, та зазначається інформація про вміст упаковки, найменування проведеної процесуальної дії, дата її проведення та номер кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з тим, що протоколи оглядів місця події дійсно не містять докладного опису, ваги та інших індивідуалізуючих ознак вилучених речовин, проте, враховуючи, що слідчі дії проводилася за участю ОСОБА_7 та понятих ОСОБА_17 і ОСОБА_14 , фіксувалися за допомогою відеозапису, предмети були додатково сфотографовані та упаковані у присутності обвинуваченого у спеціальні пакети, що підтверджується його підписами у протоколах та безпосередньо на самих спецпакетах, експертами у висновках зазначено, що порушень цілісності пакування не виявлено, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо того, що саме ті вилучені предмети були об`єктами експертних досліджень, отже, зазначені недоліки не можуть слугувати підставою для визнання доказів недопустимими.
До того ж, з висновків експертиз убачається, що об`єкти доставлялись на експертизи упакованими в пакети із заклеєними клапанами, виготовлені з полімерного матеріалу та в паперовому конверті, клапан та сторони яких заклеєні клеєним способом, а на клапанах конвертів наклеєна паперова смужка, на яку нанесений відбиток круглої печатки.
На переконання колегії суддів, усі виявлені в ході проведення обшуку наркотичні засоби та психотропні речовини були вилучені та опечатані у встановленому законом порядку (упаковувались до спецпакетів із зазначенням їх номерів у протоколах огляду місця події), жодних зауважень з цього приводу від учасників вказаних слідчих дій не надходило.
До того ж, саме в такому опечатаному вигляді вилучені речовини були направлені на експертизи, висновками яких і було встановлено належність вилучених під час проведення оглядів місця події речовин рослинного походження зеленого кольору до особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, а дрібнокристалічних речовин білого кольору до психотропних речовин метамфетаміну.
Інші доводи апеляційної скарги щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_7 є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами.
Доводи апеляційної скарги про неповноту судового слідства, колегія суддів також вважає такими, що суперечать зібраним доказам, оскільки з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання вбачається, що впродовж судового розгляду були допитані всі свідки, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого.
Доводам обвинуваченого у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.
Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, і підстави для призначення йому більш м`якого покарання відсутні.
Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2022 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4