У Х В А Л А

27.01.2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції із Державною установою «Вінницька установа виконання покарань №1», та адвокатом ОСОБА_3 через систему Easyсon кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.307 та ч.2 ст.307 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 29.06.2021,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Під час проведення судового засідання 27.01.2023 прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, попередньо застосованого щодо обвинуваченої ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду, який був продовжених цим судом, наразі термін якого закінчується 29.01.2023, а попередньо визначені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли та продовжують існувати. Застосування до обвинуваченої іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_3 просили оголосити у справі перерву, а також просили застосувати до обвинуваченої більш м`якший запобіжний захід цілодобовий домашній арешт за місцем її постійного проживання в АДРЕСА_1 .

Прокурор заперечував щодо зміни наразі запобіжного заходу на більш м`який.

З врахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає за необхідне оголосити в судовому засіданні перерву.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч.3 ст.199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення обвинуваченим ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченою переховуватися від суду, продовжувати вчиняти вказане кримінальне правопорушення, впливати на свідків кримінального провадження.

Судом встановлено, що строк запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді утримання під вартою спливає 29.01.2023.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 суд враховує те, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому наявні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 досить вірогідно може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема впливати на свідків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а відтак їй слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того а ні обвинувачена ОСОБА_4 а ні захисник ОСОБА_3 не надали суду відповідно витяги, які б підтверджували право власності на будинок в якому проживала обвинувачена в АДРЕСА_2 , котрий має відповідати Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які б давали підстави на предмет заміни запобіжного заходу.

Суд вирішує питання про продовження строків тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За таких обставин суд не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_4 інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню останньою процесуальних обов`язків, також з врахуванням того, що на час розгляду кримінального провадження обвинуваченою та її захисником не надано доказів, які б могли свідчити про можливість застосування до неї іншого запобіжного заходу, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому визначає, що застосування запобіжного заходу щодо неї у виді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів, тобто до 29.03.2023 включно.

Продовжуючи обвинуваченій строк тримання під вартою, суд вважає, що такий винятковий захід в цьому випадку є виправданим, оскільки в наявності більш вагомий суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченої від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості. Також суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 331, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_5 , задоволити, запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 днів, тобто до 29.03.2023 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

В судовому засіданні оголосити перерву до 11:00 години 23 лютого 2023 року, яке відбудеться в залі судових засідань № 2 Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

На ухвалу суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду, що не перешкоджає судовому розгляду.

Головуючий ОСОБА_1