ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/1020/22 Номер провадження 11-кп/814/1413/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000055 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2022 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та зареєстрованому АДРЕСА_1 , проживаючому АДРЕСА_2 , громадянину України, з вищою освітою, одруженому, працюючому начальником Рубіжанського цеху переробки деревини ДП «Вовчанське лісове господарство» Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, раніше не судимому,

обвинуваченому за ч.5 ст. 111-1 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 18.02.2023 без визначення застави.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України (колабораційна діяльність), тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у окупаційній адміністрації держави-агресора.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалення рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, наявністю ризиків, передбачених п.1, п.3 ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду. При цьому, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 150000 грн з покладенням обов`язків, передбачених КПК України.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд дійшов помилкового висновку про наявність обґрунтованої підозри в інкримінованому ОСОБА_8 злочині, так як вважає кваліфікацію висунутого ОСОБА_8 обвинувачення неправильно.

Стверджує про відсутність доказів наявності ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що він буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду або впливати на свідків. Не враховано, що ОСОБА_8 добровільно самостійно з`являвся до правоохоронних органів та суду на всі виклики з 13.09.2022 до дня затримання. При цьому зазначає, що сама по собі тяжкість покарання не може бути підставою для тримання під вартою.

Не враховано особу обвинуваченого, відсутність судимості, наявність роботи, постійного місця проживання, сім`ї, неповнолітньої дитини, стан здоров`я, те, що він має захворювання та потребує лікування, на його утриманні мати, що є особою з інвалідністю 3-ї групи, та його син потребує лікування.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000055 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.5 ст. 111-1 КК України. В судовому засіданні 20 грудня 2022 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.02.2023 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення судом перевірялося під час обрання строку запобіжного заходу. 14.12.2022 було складено обвинувальний акт, який направлений до суду. Тому, кваліфікація та всі доводи щодо наявності або відсутності вини обвинуваченого, чи його причетність до злочину мають вирішуватися судом під час судового провадження. На даному етапі судового розгляду суди позбавлені можливості вирішувати ці питання до розгляду справи по суті.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, враховуючи тяжкість злочину, інкримінованого ОСОБА_8 , який відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, те, що вказаний злочин вчинено проти основ національної безпеки України, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні лише розпочато, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, зокрема передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Також, суд обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, зазначених прокурором у клопотанні.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, соціальних зв`язків, враховуючи, що обвинувачений є внутрішньо переміщеною особою, є явно недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Колегія суддів враховує стан здоров`я обвинуваченого, який має захворювання. З наданої інформації завідувача ПММЧ № 23 ОСОБА_8 неодноразово оглядався лікарями медичної частини установи, перебуває під динамічним наглядом медичних працівників. Йому призначалося та він отримував амбулаторне лікування згідно наявних у нього хронічних захворювань. Загальний стан здоров`я є задовільним.

При цьому будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинуваченого під вартою за станом здоров`я судом не встановлено та учасниками провадження таких доказів не надано.

Необхідно наголосити, що відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Крім цього відповідно до норм ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4