Справа № 559/1046/20
Провадження № 1-кп/559/24/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно матеріали кримінального провадження № 0000439 по обвинуваченню

ОСОБА_3

06 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із вищою освітою, раніше не судимої

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 Шарун ОСОБА_5

обвинуваченної ОСОБА_3

захисника обвинуваченої ОСОБА_6

представника потерпілої сторони ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Судовим слідством встановлено, що згідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що 02.10.2015 в денний час доби, точного часу досудовим розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради, що розташоване за адресою: вул. Кирила і Мефодія, 16, м. Дубно Рівненської області, маючи умисел, направлений на отримання субсидії, звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради із заявою про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі подавши при цьому, разом із заявою, декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 02.10.2015. ОСОБА_3 , будучи ознайомленою із правилами заповнення заяви про призначення субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, з метою отримання грошової допомоги, що надається державою за рахунок коштів державного бюджету на оплату житлово-комунальних послуг, умисно подала до Управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради неправдиву інформацію у розділі III «Інформація про витрати на придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 тисяч гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії» (будь-кого із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб або осіб, які фактично там проживають) вказаної Декларації у графі «Вид придбаного майна або оплачених послуг» Розділу 3 цієї Декларації шляхом не зазначення відомостей про придбання 09.01.2015 у власність її дочкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та фактично проживала в будинку за адресою АДРЕСА_1 , автомобіля марки «Toyota Urban Cruiser, за грошові кошти в сумі 162 350 (сто шістдесят дві тисячі триста п`ятдесят) гривень 00 копійок. В свою чергу, працівники Управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради прийняли заяву ОСОБА_3 від 02.10.2015 про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі, вважаючи, що подані у вказаних документах відомості є достовірними, та на їх підставі надано дозвіл на призначення їй житлової субсидії у

період з 01 жовтня 2015 по 30 вересня 2016 року нараховано та виплачено житлову субсидію для відшкодування витрат на житлово комунальні послуги за рахунок коштів державного бюджету. Подання вказаної завідомо неправдивої інформації вплинуло на встановлення права на призначення житлової субсидії для відшкодування витрат на житлово комунальні послуги за рахунок коштів державного бюджету, оскільки згідно Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №848 від 21.10.1995 (в редакції від 01.10.2015), а саме:

-п.п.5 п.5. Субсидія не призначається, якщо: будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень;

-п.13. Для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації (орендарі - за місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами. Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Внаслідок подачі ОСОБА_3 заяви про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 02.10.2015, в якій останньою вказана завідомо неправдива інформація, Управлінням праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради, зайво нараховано та виплачено житлову субсидію для відшкодування витрат на житлово комунальні послуги за рахунок коштів державного бюджету, на загальну суму 15710 гривень 33 копійки, що призвело до спричинення державі матеріальної шкоди на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст.222 КК України, як надання неправдивої інформації органу державної влади з метою одержання субсидії, за відсутності ознак злочину проти власності.

У судовому засіданні твердження сторони обвинувачення, щодо вчинення ОСОБА_3 інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст.222 КК України не знайшли свого підтвердження та повністю спростовані встановленими фактичними об`єктивними обставинами справи з огляду на таке.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному проступку не визнала повністю, заперечила факт вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушеннь та надала покази про те, що її дочка ОСОБА_8 з 2014 року у її приватному будинку не проживає. Однак, і досі значиться зареєстрованою разом з нею за однією адресою. В силу складних сімейних стосунків у 2014 році донька залишила батьківський будинок та виїхала у невідомому напрямку. Протягом 2014 по 2018 рік зв`язок з донькою був втрачений. У 2018 році стало відомо, що донька ОСОБА_9 вже тривалий час проживає за кордоном. До сьогодні в Україну не поверталась. З метою отримання житлової субсидії у 2015 році звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради із заявою на призначення субсидії, подала заяву-декларацію, у якій зазначила відомі їй на той час достовірні відомості про витрати і доходи осіб, що з нею проживають та осіб, які зареєстровані за її фактичним місцем проживання, згідно до вимог, що зазначенні, як обов`язкові у декларації. В подальшому, донесла в управління обов"язкову довідку про склад сім`ї зареєстрованих осіб. На підставі поданих документів їй було призначено житлову субсидію, згідно якої виділено до споживання газу, об`ємом 700 кубів. Через тривалий час у 2018 році за запрошенням вона прийшла до Управління праці та соціального захисту, де їй було повідомлено про те, що у власність її дочки ОСОБА_9 09.01.2015 року оформлено автомобіль Тойота вартістю 162 тисячі. Також повідомили, що у зв`язку з придбанням її дочкою автомобіля, вартістю понад 50 тисяч, вона втратила право на отримання державної житлової субсидії, а відтак потрібно повернути кошти згідно до суми отриманої субсидії. Ствердила, що на час подання декларації у 2015 році до повідомлення управління соціального захисту у 2018 році не володіла інформацією про придбання донькою автомобіля. Дізнавшись від працівників соціального захисту вимоги закону щодо повернення наданої житлової субсидії вона без жодного примусу, добровільно та в повному обсязі відшкодувала кошти в сумі 16000 гривень, як надмірно виплачену житлову субсидію, однак газу на таку суму за вищезазначений субсидійний період її сім"я не спожила. Будь якої згоду на придбання даного транспортного засобу її неповнолітньою донькою ОСОБА_9 вона не надавала та будь які документи з цього приводу не підписувала. Про придбання, відразу ж після досягнення її донькою ОСОБА_9 18 річного віку, автомобіля Тойота вона дізналася лише тоді, коли її викликали до управління праці та соціального захисту населення. У 2020 році їй було запрошено до Дубенського РВ УМВС, де слідчий ОСОБА_10 повідомив про початок кримінального переслідування за вчинення шахрайства та використання підробленого документа з метою отримання житлової субсидії. Слідчому, в свою чергу, повідомила усі обставини подання документів із зазначенням зареєстрованих осіб, а також, що на час подання декларації їй не було відомо про придбання донькою автомобіля. Окрім цього, також повідомила слідчому, що суму наданої субсидії добровільно повернула державі ще у 2018 році. Її пояснення не були взяті до уваги. Слідчий, в свою чергу, повідомив, що це така обов"язкова формальна процедура та їй нічого не загрожує, оскільки вона буде звільнена від кримінальної відповідальності. Після чого, запропонував підписати документи та скористатись ст. 63 Конституції України. Свою причетність до скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнає повністю, оскільки умислу на заволодіння чужим майном, а саме бюджетним кошти в якості житлової субсидії не мала. До декларації внесла правдиві відомості, які були їй відомі на час звернення до органу соціального захисту у 2015 році. Просить постановити судове рішення її виправдання.

Представник потерпілої сторони ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_3 звернулася 02.10.2015 року до управління праці із питанням щодо призначення житлової субсидії для відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги. Подала заяву та декларацію, де зазначила склад зареєстрованих осіб їх доходи і майновий стан, що вказані в декларації. У розділі доходи, та витрати що перевищують п`ятдесят тисяч, був проставлений запис «немає». В подальшому, заява-декларація здається спеціалісту, який перевіряє, чи всі поля в декларації заповнені. На момент призначення субсидії спеціалістом перевіряються лише доходи, а майновий стан зареєстрованих осіб на 2015 рік не перевірявся.

В ході проведення перевірки у 2018 році обгрунованості отримання громадянами житлових субсидій було виявлено, що донькою обвинуваченої, яка була зареєстрована разом з ОСОБА_11 у субсидійний період був придбаний автомобіль, вартістю 162 тисячі. Після цього, було проведено перерахунки та виставлено переплату наданої субсидії, яку ОСОБА_3 було повністю добровільно відшкодовано у березні 2018.

Свідок ОСОБА_12 дав покази про те, що з контрольно -ревізійної служби надійшов акт про неправомірне нарахування коштів в якості компенсації за житлово комунальні послуги. Окрім цього, в акті було зазначено причину, чому кошти були надмірно нараховані та виплачені. У випадку з ОСОБА_3 причиною було вказано придбання автомобіля її донькою, вартістю більше 50 тис. гривень. У подальшому, ним було витребувано копії документів, завірені належним чином з управління праці та соціального захисту населення. Серед вказаних документів була копія заяви-декларації, подана ОСОБА_3 , в якій не було відомостей про придбання її донькою, що була зареєстрована за місце проживання обвинуваченої у субсидійний період, транспортного засобу Тойота, вартість якого перевищувала п`ятдесят тисяч гривень. При спілкуванні з ОСОБА_11 , останній було роз`яснено її права та обов`язки, оголошено підозру за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст. 358 КК України (використання завідомо підроблених документів) та ч.1 ст. 190 КК України (шахрайство). На запитання суду слідчий відповів, що йому було відомо про те, що на час внесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень у 2020 році ОСОБА_13 добровільно відшкодувала заподіяну шкоду та повернула надмірно отримані кошти за субсидію у 2018 році. Щодо здійснених ним процесуальних дій по внесенню відомостей про вчинення інкримінованих ОСОБА_3 , кримінальних правопорушень, оголошення підозри і висунення обвинувачення, а також направлення до суду обвинувального акту, поза межами строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, обґрунтованих показів суду не надав.

Свідок ОСОБА_14 дала покази про те, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_3 , тому дуже добре знає її сім`ю. Їй було достовірно відомо що дочка ОСОБА_3 . ОСОБА_9 залишивши батьківський будинок з 2014 по 2016 рік проживала зі своїм хлопцем окремо від батьків за невідомою адресою. Батькам це вкрай не подобалося. На цьому грунті у сім"ї виник конфлікт та повна втрата спілкування батьків із донькою. У 2018 році їй також стало відомо, що ОСОБА_9 виїхала з України з кордон, у зв`язку з чим місце її проживання тривалий час було невідомо. Через конфлікти з батьками з 2014 року донька ОСОБА_3 не приїздила в Україну.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що з літа 2014 року між її матір`ю ОСОБА_3 та її меншою дочкою ОСОБА_9 виник дуже серйозний конфлікт через поведінку останньої, оскільки ОСОБА_9 невідомо з ким і де проживала. Щодо придбання у власність ОСОБА_9 транспортного засобу їй нічого не відомо стосовно того, хто його придбав і на які кошти. Також зазначила, що про набуття сестрою вказаного майна вона дізналася у 2018 році, коли її мати повідомила про обставини необхідності повернення коштів за отриману субсидію. Також стверджує що її мати ОСОБА_3 до 2018 року не знала, що ОСОБА_9 був придбаний автомобіль у 2015 році, оскільки з 2014 по 2018 рік через складний сімейний конфлікт взагалі не спілкувались. Їй пізніше стало відомо, що сестра ОСОБА_9 у 2016 році взагалі залишила територію України та наданий час проживає за кордоном.

Свідок ОСОБА_16 в порядку ст. 63 КК України відмовився від дачі показів проти своєї дружини ОСОБА_3 . Однак повідомив, що його донька на час подачі заяви про отримання субсидії проживала окремо від сім"ї за невідомою адресою. З його дочкою ОСОБА_9 з 2018 року стосунки підтримувала лише виключно старша донька ОСОБА_17 лише по телефону. Йому не було відомо про придбання донькою транспортного засобу до 2018 року.

Сідок ОСОБА_18 дав покази про те, що обвинувачена ОСОБА_3 є його тещею, але з нею за однією адресою з 2013 року не проживає та йому нічого не відомо про набуття донькою ОСОБА_3 автомобіля. У 2018 році дізнався, що ОСОБА_8 вже тривалий час проживає за кордоном і до України не поверталась.

Дослідженням письмових доказів судом встановлено наступне.

21.05.2020 року слідчим слідчого відділу Дубенського РВП ГУНП УМВС в Рівненській області внесено відомості до ЄРДР про вчинення 02.10.2015 року ОСОБА_3 кримінальних проступків передбачених ч.1 ст.190 КК та ч.4 ст.358 КК України. 22.05.2020 року на слідуючий день з часу внесення відомостей до ЄРДР слідчим ОСОБА_12 . ОСОБА_3 оголошено підозру за вищевказаними статтями та 28.05.2020 року прокурором Дубенської місцевої прокуратури затверджено обвинувальний акт. 09.06.2020 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за кваліфікацією ч.1 ст.190 КК та ч.4 ст.358 КК України направлено до суду.

19.06.2020 року в межах даного кримінального провадження прокурором Дубенської місцевої прокуратури подано клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, в порядку ст. 49 КК України, по закінченню строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

03.03.2021 року судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 288 КПК України та справу призначено до судового розгляду по суті.

07.09.2022 року прокурором змінено правову кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_3 з ч.1 ст.190 КК ч.4 ст.358 КК України на ч.1 ст.222 КК України.

Фактичні встановленні обставини кримінального провадження в ході судового розгляду.

Згідно до обвинувальних актів у кримінальному провадженні за ч.1 ст.190 КК ч.4 ст.358 КК України та зміненого обвинувачення за ч.1 ст.222 КК України обвинуваченій ОСОБА_3 інкриміновано вчинення дій, що призвели до надмірного нарахування та виплати житлової субсидії сім"ї ОСОБА_3 за період з 01 жовтня 2015 по 30 вересня 2016 року.

За таких обставин, суд зазначає, що за твердженням сторони обвинувачення ОСОБА_3 вчинено триваючий злочин, який у відповідності до ст.13 КК України, є закінченим 30.09.2016 року.

Ікриміновані в ході кримінального провадження обвинуваченій ОСОБА_3 правопорушення за ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України та зміненого обвинувачення за ч.1 ст.222 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

У відповідності до ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі, три роки у разі вчинення проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі не більше 2 років.

Суд зазначає, що відомості про вчинення інкримінованих кримінальних проступків ОСОБА_3 органом досудового розслідування були внесенні до ЄРДР по спливу 3 років 8 місяців з дня закінчення триваючого правопорушення та за відсутності на час початку кримінального переслідування майнової шкоди.

Окрім цього, в порушення вимог ст. 49 КК України по закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності 28 травня 2020 року органом досудового розслідування складено обвинувальний акт, який затверджено прокурором та цього ж дня висунуто обвинувачення ОСОБА_3 .

Суб"єктивна сторона кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 222 КК України визначається прямим умислом на подання завідомо неправдивої інформації, поєднаним з метою одержання субсидій, субвенцій дотацій, кредитів пільг щодо податків. При цьому, завідомість означає усвідомлення особою неправдивості інформації ще до фактичної подачі її адресату.

Подання інформації особою, що була впевнена у правдивості останньої чи подання інформації, внаслідок помилки, не утворює склад правопорушення ч.1 ст. 222 КК України.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до органу соціального захисту про надання житлової субсидії на 2015-2016 рік, заповнивши заяву-декларацію, у яку, у відповідності до п.3 розділу 1, вказала усіх зареєстрованих у її житловому будинку осіб. При цьому, суд зазначає, що обов`язок зазначення осіб, що фактично проживають, згідно до даного розділу, був покладений лише для орендарів, а імперативний обов`язок зазначення зареєстрованих осіб покладався на власника ( заявника) ( а.с.38.)

Щодо зазначення ОСОБА_3 відомостей у декларації про не придбання майна, вартістю понад 50 тисяч протягом 12 місяців до дня звернення на отримання субсидії, особами, що зареєстровані у її домогосподарстві судом встановлено наступне.

З показань обвинуваченої та свідків у справі було достовірно встановлено, що її донька ОСОБА_8 2014 році в силу сімейного конфлікту залишила помешкання своєї матері та фактично до завершення судового розгляду не проживала за місцем своєї реєстрації.

Також судом достовірно встановлено з показань обвинуваченої, членів сімї та свідків, що з 2014 року ОСОБА_3 та усі члени її сімї, внаслідок триваючого сімейного конфлікту, не підтримували жодних стосунків і не спілкувались з ОСОБА_8 , оскільки до 2018 року сім"ї взагалі не було відомо місце проживання ОСОБА_8 .

За таких встановлених обставин, суд вважає правдивими свідчення обвинуваченої про те, що на час звернення до Управління соціального захисту у 2015 році ОСОБА_3 не володіла та не могла володіти інформацією про придбання її донькою у власність автомобіля Тойота у 2015 році.

Також суд приймає за достовірні показання обвинуваченої про те, що лише у 2018 році від працівників соціального захисту їй вперше було повідомлено про придбання її донькою ОСОБА_9 автомобіля у 2015 році.

Окрім цього, суд зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування тверджень обвинуваченої, в частині подання достовірної інформації у заяву-декларацію про отримання субсидії, яка була відома ОСОБА_3 на час звернення до органу соціального захисту.

При цьому, суд відкидає доводи обвинувачення про ймовірну обізнаність обвинуваченої щодо придбання ОСОБА_19 автомобіля, будучи неповнолітньою, оскільки відповідно до вимог закону, таке придбання могло мати місце лише за письмової згодою батьків або осіб, які опікуються на укладення договору купівлі продажу з подальшою його реєстрацією права власності. Відкидаючи такі доводи, суд виходить із того, що підтвердження набуття права власності на автомобіль у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України, відбувається шляхом реєстрації у сервісному центрі та видачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Згідно до офіційної відповіді РСЦ МВС в Рівненській області Територіального сервісного центру № 5642 від 22.05 2020 року ОСОБА_8 01.01.1997 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою у АДРЕСА_1 було зареєстровано придбання 09.01.2015 року автомобіля Тойота URBAN CRUISER, державний номерний знак НОМЕР_1 року випуску. Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_8 було придбано вищевказаний автомобіль після досягнення 18 річного віку, що виключає необхідність згоди батьків. Відтак, вищевказані доводи сторони обвинувачення, що не підкріпленні наданням суду жодного письмового чи іншого обґрунтованого доказу - не заслуговують на увагу.

Суд також зазначає, що у відповідності до правового висновку Верховного Суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 283/1268/17 від 10.12.2020 року визначено, що декларація про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії не є офіційним документом, оскільки не відповідає вимогам, встановленим у примітці до ст. 358 КК України. За таких обставин, вказана ОСОБА_3 у заяві-декларації інформація не може вважатися офіційною.

Також, не заслуговують на увагу доводи сторони обвинувачення про доведеність вини ОСОБА_3 за висновками, що викладені у аудиторському акті від 10.05.2018 року № 13-17-04-06/16, оскільки згідно до акту вищезазначеної перевірки виключно висвітлена інформація про результати проведення ревізії, окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 років. Безпосередня винність чи невинуватість ОСОБА_3 у інкримінованих злочинах аудиторською перевіркою не встановлювалась та не могла бути встановлено, оскільки такий обов`язок згідно до вимог кримінально-процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування покладається лише на орган розслідування та сторону обвинувачення.

Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви та протиріччя трактуються судом на користь обвинуваченого.

Оцінивши та перевіривши докази у їх сукупності в частині повноти та допустимості, суд зазначає, що стороною обвинувачення не доведено, а судом не встановлено винності ОСОБА_3 у інкримінованому правопорушенні.

Приймаючи до уваги дійсні встановленні обставини справи, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 суб`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, а саме умислу на подання завідомо неправдивої інформації до органу державної влади з метою отримання субсидії, а відтак і складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 222 КК України.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що ОСОБА_3 підлягає виправданню.

Цивільні позови у справі не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , обвинувачену за ч.1 ст.222 КК України виправдати за відсутності в її діях складу кримінального правопорушення.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського Апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1