ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/97/22 Справа № 183/3356/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000604 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 та доповненнями до апеляційної скарги, поданими адвокатом ОСОБА_8 , на вирок Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.03.2019 року по 30.10.2020 року включно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання.

Вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 30 березня 2019 року приблизно о 22.00 годині, перебував у приміщенні спальної кімнати за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_10 . В цей момент між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_7 головою в область голови та у них виникла бійка.

В ході бійки, 30 березня 2019 року приблизно о 22.05 годині у ОСОБА_7 виник прямий злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_10 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Так, 30 березня 2019 року приблизно о 22.10 годині ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні спальної кімнати за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, обхвативши спереду ОСОБА_10 за тулуб, тримаючи за спиною ОСОБА_10 у правій руці ніж клинком донизу, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс йому чотири не проникаючих колото - різаних поранення в область спини, після чого ОСОБА_10 упав на підлогу. Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, розуміючи, що наносить удари ОСОБА_11 у життєво важливі органи, наніс проникаюче колото різане поранення в область живота зліва з ушкодженням великого сальника та тонкого кишківника; проникаюче колото різане поранення грудної клітини зліва, яке супроводжувалося крововиливом в ліву плевральну порожнину до 800 мл. (лівобічний гемоторакс), вісім непроникаючих колото різаних поранень грудної клітини, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді проникаючого колото різаного поранення живота зліва з ушкодженням великого сальника та тонкого кишківника; проникаючого колото різаного поранення грудної клітини зліва, яке супроводжувалося крововиливом в ліву плевральну порожнину в обсязі до 800 мл. (лівобічний гемоторакс), у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до тяжких як небезпечні для життя. Тілесні ушкодження у виді дванадцяти непроникаючих колото різаних поранень спини та грудної клітини, у своїй сукупності та кожне окремо відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, тривалістю понад 6-ть днів, але менше 21-го. Після цього ОСОБА_7 , вважаючи, що виконав всі дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_10 , які вважав необхідними, для доведення злочину до кінця, покинув приміщення будинку за вищевказаною адресою, залишивши ОСОБА_10 у безпорадному стані. Проте злочин не було закінчено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 було своєчасно надано медичну допомогу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 не погодилась з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано показання потерпілого ОСОБА_10 , який змінював їх декілька разів, і які не збігаються між собою. Крім того, під час досудового розслідування, потерпілий двічі наголошував, що випив багато алкоголю та не пам`ятає дій, які відбувалися після того, як вони разом з ОСОБА_7 пішли до спільного знайомого ОСОБА_12 .

Потерпілий також не пам`ятає, з чого почалась сварка між ним і ОСОБА_7 , а тільки те, що він ображав ОСОБА_7 нецензурною лайкою, а останній у відповідь ображав його, в наслідок чого між ними сталася бійка і ОСОБА_10 почав наносити удари головою у скроневу частину голови ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 неодноразово повідомляв, що отримавши перший удар від ОСОБА_10 , він не втримався на ногах і впав на спину зачепивши шафу, що стояла позаду нього і пошкодивши дверцята шафи, обвинувачений сповз на підлогу перед шафою, а зверху на нього навалився потерпілий, який продовжував наносити йому удари головою.

Потерпілий знаходячись над обвинуваченим, став своїм коліном так, що притиснув хвору ногу обвинуваченого до підлоги і спираючись на це місце продовжував наносити своєю головою удари ОСОБА_7 , в скроневу частину обличчя, з кожним ударом все більше натискаючи на стегно ОСОБА_7 , та на поперечний відділ хребта.

ОСОБА_7 , відповідно до відповіді на адвокатський запит страждає на тяжке хронічне захворюванні хребта, а саме - ішемічний інсульт поперечно-кресового відділу хребта з вираженим постійним больовим симптомом, яке в період загострення, викликає слабкість, обмежує рухи, періодично виникають приступи хронічної болі.

Стороною захисту було заявлено клопотання про проведення судово-медичної експертизи для встановлення реального стану здоров`я обвинуваченого під час обставин вказаного кримінального правопорушення та для встановлення того, чи міг обвинуваченийвнаслідок своєї хвороби, сприйняти агресивні дії потерпілого ОСОБА_10 направлені проти нього, що є небезпечними для його життя і здоров`я. Але судом було відмовлено у проведенні вказаної експертизи на формальних підставах, що, на думку захисника, порушує право обвинуваченого на захист.

Сторона захисту вважає, що судове слідство проведено не об`єктивно, з наявним обвинувальним нахилом. Докази під час слідства були зібрані в більшості на підтвердження вини обвинуваченого, за основу було взято покази, що надав потерпілий. Твердження обвинуваченого про необхідність самозахисту взагалі не було взято до уваги, не було перевірено стан здоров`я обвинуваченого, чи мала місце під час подій, які зазначені у обвинувальному акті, небезпека для обвинуваченого, залишитись інвалідом, бо він має тяжке захворювання, чи відчував обвинувачений страх за своє життя та здоров`я, що під час вказаних подій міг думати тільки, як себе захистити.

Письмові матеріали справи містять факти, які стверджують про те, що версія подій, яку викладає обвинувачений та сторона захисту має своє підтвердження, але неможливість сторони захисту отримати докази без необхідної ухвали суду, призвело до того, що захист не може надати суду необхідні докази, які можуть суттєво вплинути на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вказує, що протоколом огляду місця події від 31.03.2019 року, зазначено, що в кімнаті, що знаходилась в будинку де мешкав потерпілий ОСОБА_10 з права від входу мається шафа для речей, дверцята в якій пошкоджено, вдавлено, що підтверджує слова обвинуваченого про те, що під час бійки вони з потерпілим впали на шафу, а потім на підлогу. В той час коли потерпілий на судовому слідстві двічи свідчив про те, що між ним на обвинуваченим відбулася сварка, а потім бійка, а під час судового слідства взагалі змінив свої показання і свідчив суду, що не було ніякої бійки, а що після його відмови надати у борг обвинуваченому 100 гривень, останній кинувся на нього з ножем погрожуючи вбивством.

Під час повторного допиту потерпілого ОСОБА_10 в судовому засіданні, останній повідомив, що багато не пам`ятає з тих подій, за які йдеться в обвинувальному акті.

Сторона захисту мала на меті, після допиту обвинуваченого повторно допитати потерпілого з приводу неодноразової зміни його показань, але потерпілий помер, вкоротивши собі віку і з`ясувати вказані обставини на даний час не можливо.

Крім того, вказує, що відповідно до висновків судово-медичної експертизи обвинуваченого ОСОБА_7 № 144 від 31.03.2019 року, у обвинуваченого маються забої м`яких тканин голови справа, що відносяться до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що заподіяні тупим, твердим предметом і по давності утворення можуть відповідати даті пригоди вказаної обстеженим.

Вищевказана експертиза була долучена стороною захисту разом із клопотанням про проведення експертизи на встановлення реального стану здоров`я обвинуваченого, яке було відхилено судом.

Адвокат ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав доповнення до апеляційної скарги, в яких просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вказує, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України, є невірною, оскільки судом першої інстанції не враховано причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, та їх стосунки. Так, за твердженням ОСОБА_7 потерпілий був у свідомості та був спроможний самостійно викликати собі швидку допомогу. Крім того, захисник вважає, що наявність умислу у ОСОБА_7 спричинити смерть потерпілого доведено не було.

Стверджує, що судом не було надано належної оцінки поведінки потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, частково не пам`ятав події, які передували конфлікту, перший розпочав бійку, завдав ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Також судом не було досліджено питання щодо стану здоров`я ОСОБА_7 та можливої наявності безпеки його життю та здоров`ю на момент конфлікту.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги з урахуванням доповнень до неї, просили вирок суду скасувати і призначити новий судовий розгляд справи у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та Конвенції.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Посилання захисників обвинуваченого на не вірну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України, є безпідставними, з огляду на наступне.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що судове слідство по справі проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Як вбачається з вироку, в обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_7 суд першої інстанції насамперед послався на покази самого обвинуваченого, який в судовому засіданні пояснив, що разом з потерпілим вживали алкогольні напої, потім між ним та потерпілим стався словесний конфлікт, в ході якого потерпілий наніс йому удар в область обличчя та штовхнув. У обвинуваченого в руках знаходився ніж, яким він різав продукт та яким він наніс потерпілому удар в область спини, коли падав від удару потерпілого. Між ними сталася бійка, він оговтався, коли потерпілий присів. Поклавши ніж, запитав у потерпілого чи все гаразд. ОСОБА_10 важко дихав, крові у нього обвинувачений не бачив. Вказав, що погроз вбивством потерпілому він не висловлював. Також зазначив, що в ході бійки потерпілий на нього впав та у нього сильно заболіло у суглобі, від больового шоку він наносив удари потерпілому. Кількість нанесених ударів не пам`ятає, пам`ятає 3-4 удари ножем, які наносив з метою самозахисту від дій потерпілого.
Отже, з її пояснень вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 спільно вживали спиртні напої, потім між ними почався конфлікт та бійка, в ході якої обвинувачений наніс потерпілому удари ножем.
З показів потерпілого ОСОБА_10 , допитаного в суді першої інстанції, вбачається, що вони 30.03.2019 року разом з ОСОБА_7 вживали спиртні напої, потім обвинувачений попросив у нього гроші в борг, однак отримав відмову. Після чого ОСОБА_7 крикнув Я тебе вб`ю та чимось штрикнув його в спину, від чого він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, побачив, що лежить на спині, а обвинувачений наносить йому удари в ліву частину грудної клітини штрикає його, та знову втратив свідомість. Отямившись зранку, не зміг піднятися, зателефонував матері і вона викликала швидку допомогу. Вважає, що ОСОБА_7 міг наносили йому удари ножем, який серед інших лежав на столі. Зазначив, що супротив обвинуваченому не чинив, не відбивався від нього.
Узгоджуються з показами потерпілого в судовому засіданні і його пояснення, надані під час проведення слідчого експерименту 06.05.2019 року, в ході якого ОСОБА_10 проведення якого останній розказав і показав, як 30.03.2019 року в будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_7 наносив йому удари ножем.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що обвинувачений її син, приблизно 30-31 березня 2019 року, ввечері, син зателефонував їй та сказав, що піде пити пиво зі своїм знайомим ОСОБА_14 . Через деякий час до них приїхали працівники поліції повідомили про конфлікт сина з потерпілим, а внучка сказала їй, що син порізав ОСОБА_10 .
З показів свідка ОСОБА_15 вбачається, що 31.03.2029 року о 10.30 годин їй зателефонував син ОСОБА_10 та попросив викликати швидку допомогу, оскільки його підрізали. Пізніше вона дізналася, що сина забрали до лікарні, він знаходиться в реанімації. В лікарні син повідомив їй, що обвинувачений просив у нього 100 гривен, а отримавши відмову, наніс сину чотири удари ножем в спину.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що 31.03.2019 року від своєї матері дізнався, що з ОСОБА_10 , який є його дядьком щось сталося. Мати попросила викликати швидку допомогу. Приїхавши до місця проживання потерпілого, побачив у будинку безлад, сліди крові на підлозі. Потерпілий був на вулиці, йому надавали медичну допомогу. На куртці свого дядька, на спині, він побачив три отвори. ОСОБА_10 був при свідомості та повідомив, що ОСОБА_7 його поранив.
Відповідно до доказів свідка ОСОБА_17 , який проживав у будинку обвинуваченого, весною 2019 року збирався зустрітися з потерпілим, а повернувшись додому приблизно о 00.00 01.00 годин, останній повідомив, що між ним та ОСОБА_10 стався конфлікт.
Крім цього, судом першої інстанції було взято до уваги письмові докази по справі, зокрема:
- протокол огляду місця події від 31.03.2019 року з фототаблицею, в ході проведення якого було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де було виявлено ніж з рукояткою чорного кольору (довжина леза приблизно 20 см., ручки 12,5 см.), на лезі якого виявлені сліди блідо-червоного забарвлення, ніж з рукояткою чорного кольору (довжина леза 12 см., ручки 9 см.), на лезі якого виявлені сліди блідо-червоного забарвлення, на подушці виявлені плями речовини бурого кольору, з правої сторони від стола виявлені плями речовини бурого кольору, на подвір`ї за будинком виявлено кофту з порізами у кількості приблизно 16 штук зі слідами речовини бурого кольору;

- протокол огляду від 31.03.2019 року з фототаблицею до нього, в ході проведення якого було оглянуто кофту, на якій є порізи та сліди речовини бурого кольору;

- протокол огляду від 31.03.2019 року в ході проведення якого було оглянуто та вилучено речі, які належать ОСОБА_7 , а саме: куртку темно-синього кольору з вставками червоного кольору, кофту чорного кольору, кеди сірого кольору;
- протокол проведення слідчого експерименту від 31.03.2019 року за участю ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_7 розказав і показав як 30.03.2019 року в будинку АДРЕСА_2 наносив удари ножем потерпілому ОСОБА_10 ;

- висновки експертів № 815 від 13.05.2019 року та № 815/2 від 23.05.2019 року, згідно яких в слідах на чоловічій сорочці (кофті), яка була вилучена з будинку АДРЕСА_2 та на куртці, яка була вилучена в приміщенні ЦРЛ м. Новомосковська встановлена наявність крові людини, яка може походити за рахунок крові потерпілого ОСОБА_10 ;

- висновки експерта № 815/1 від 14.05.2019 року та № 815/3 від 22.05.2019 року, згідно яких на двох марлевих тампонах зі змивами з підлоги з будинку АДРЕСА_2 , на вирізці з простині на ковдрі, а так само на куртці червоно-синього кольору, яка належить ОСОБА_7 , встановлена наявність крові людини, яка може походити за рахунок крові потерпілого ОСОБА_10 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 07.05.2019 року за участю ОСОБА_7 , під час проведення якого ОСОБА_7 розказав і показав як 30.03.2019 року в будинку АДРЕСА_2 наносив удари ножем потерпілому ОСОБА_10 ;

- висновок експерта № 263/Е від 24.05.2019 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення живота зліва з ушкодженням великого сальника та тонкого кишко вика, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, яке супроводжувалося крововиливом в ліву плевральну порожнину в обсязі до 800 мл. (лівобічний гемоторакс), які у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до тяжких як небезпечні для життя, дванадцять непроникаючих колото-різаних поранень спини та грудної клітини, які у своїй сукупності та кожне окремо відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, тривалістю понад 6-ть днів, але менше 21-го дня. Тілесні ушкодження у виді синців на обох стегнах відносяться до легкого ступеню тяжкості. Усі виявлені тілесні ушкодження в області спини, грудної клітини та живота спричинені колюче-ріжучим предметом, можливо клинком ножа. Синці на стегнах утворилися від дії тупих твердих предметів. Усі тілесні ушкодження відповідають даті утворення 30.03.2019 року. Потерпілому було спричинено щонайменш 14 колото-різаних поранень в області спини, грудної клітини та живота, та щонайменш дві травматичні дії в області стегон, які потерпілий не міг спричинити собі сам. Взаєморозташування потерпілого з нападаючим могло бути різноманітним та неодноразово змінювалося. Тілесні ушкодження потерпілому були нанесені з достатньо великою силою для їх утворення, що підтверджується наявністю двох проникаючих колото-різаних поранень з ушкодженням внутрішніх органів. Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли утворитися при механізмі, вказаному потерпілим в ході проведення слідчого експерименту 06.05.2019 року.

Сукупність досліджених судом першої інстанції доказів відзначаються послідовністю і узгодженістю між собою, містять дані щодо часу, мотиву, характеру, способу застосування насильства до потерпілого ОСОБА_10 , наслідків таких дій та інших фактичних обставин кримінального правопорушення, які складають елементи кримінально-караного діяння і які визнані доведеними судом, і викладені в мотивувальній частині вироку.
Наведеними у вироку доказами спростовані твердження сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про неправильність юридичної кваліфікації скоєного.
Направленість дій, характер, кількість, спосіб спричинення ударів ножем та їх локалізація свідчать про направленість умислу саме на заподіяння смерті потерпілому.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції дана оцінка та перевірено твердження обвинуваченого про те, що він наносив удари потерпілому ОСОБА_10 ножем у зв`язку з необхідною обороною.
Згідно ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.
Отже, для вирішення питання про кваліфікацію дій особи, пов`язаних з умисним позбавленням життя іншої людини, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини провадження, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання та акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
При цьому, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 26 квітня 2002 року, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.
Як було встановлено судом, між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у вказаний день виникла сварка, в ході яких вони застосовували один до одного фізичну силу. Конфліктна ситуація відбулась вдома у потерпілого після сумісного розпивання спиртних напоїв.
Обвинувачений ОСОБА_7 , після того, як потерпілий наніс йому удар в область брів та штовхнув - за показами самого обвинуваченого, розуміючи протиправність дій ОСОБА_10 по відношенню до нього, мав можливість уникнути продовження цих дій, покинувши дім потерпілого, проте не зробив цього, а наніс ОСОБА_10 щонайменше 14 колото-різаних поранень в область спини, грудної клітини та живота, а також щонайменше дві травматичні дії в область стегон. Крім того, не виявив бажання викликати швидку допомогу потерпілому та залишив його в безпорадному стані.
Не було добуто і таких даних, які б свідчили, що дії ОСОБА_10 щодо ОСОБА_7 носили реальну небезпеку для життя. А посилання захисників на наявність у обвинуваченого забою м`яких тканин голови, що згідно висновку експерта № 144 від 31.03.2019 року, відносяться до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, та на хворобу хребта, в результаті чого ОСОБА_7 сприймав дії потерпілого як загрозу свого життя, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
З огляду на викладене, доводи обвинуваченого про те, що вона вимушений був захищатися та через це наніс потерпілому вказану вище кількість ножових ударів у життєво важливі органи спину та живіт, - не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним доказам.
Суд першої інстанції вірно встановивши фактичні обставини, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, належним чином їх оцінивши, обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні зазначеного у вироку злочину, за який його засуджено, а його дії вірно кваліфіковані саме за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Тому доводи захисників з приводу не надання належної оцінки показам потерпілого ОСОБА_10 та неправильності юридичної кваліфікації дій обвинуваченого - є безпідставними.
Не заслуговують на увагу і твердження адвоката ОСОБА_9 про безпідставність відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення судово-медичної експертизи обвинуваченого ОСОБА_7 для встановлення реального стану його здоров`я під час обставин вказаного кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування було проведене судово-медичне обстеження ОСОБА_7 (т.2 а.с. 112-114). Згідно Акту судово-медичного обстеження № 144 від 31.03.2019 року, на тілі ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин лобної області голови справа, що відносяться до легкого ступеню тяжкості.
Відповідно до довідки, наданої сімейним лікарем Знаменівської АЗПСМ від 28.08.2020 року, ОСОБА_7 з 2012 року має захворювання з діагнозом: ішемічний інсульт поперечно-кресового відділу хребта з вираженим постійним больовим симптомом, слабкість, періодично виникаючими приступами хронічної болі, з загостреннями. Потребує періодичного стаціонарного лікування з постійним амбулаторним обліком (т.2 а.с. 111).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 99 від 10.05.2019 року, ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав та на теперішній час не страждає. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, ознак маячіння, галюцинацій, розладів свідомості або інших хворобливих порушень психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними (т. 1 а.с. 224-226).
Отже, підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення злочину перебував у такому стані здоров`я, що завадив йому критично сприймати дійсність, матеріали провадження не містять. Підстав не довіряти висновкам експертів, наявних в матеріалах справи, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про проведення судово-медичної експертизи для встановлення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення, оскільки захисником не доведено необхідність призначення такої експертизи.
Крім того, під час досудового розслідування відповідне клопотання стороною захисту не заявлялося, будь-яких заяв з цього приводу під час відкриття матеріалів досудового розслідування заявлено не було.
Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та належно вмотивованим.
Процесуальні порушення, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування вироку суду щодо ОСОБА_7 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 та доповненнями до апеляційної скарги, поданими адвокатом ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4