Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5742/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05.08.2022 про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 від 24.06.2022 про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку Харківського обласного суду від 14.06.2021, -

в с т а н о в и в:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку Харківського обласного суду від 14.06.2021, - зміну вказаного у вироку режиму утримання згідо п. 4 ч. 4 ст. 25 КК України 1960 року з суворого на посилений в порядку ст. ст. 537 ч. 1 п. 1, 539 ч. 5 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вищевказане клопотання про зміну вироку Харківського обласного суду від 14.06.2001 в частині визначення режиму утримання засудженого, з суворого на посилений. Твердить про необґрунтованість ухвали, неправильне незастосування кримінального закону - п. 4 ч. 4 ст. 25 КК України 1960 року.
Заслухавши пояснення захисника та засудженого ОСОБА_9 в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно положень ст. ст. 537, 539 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати різні питання, у тому числі, про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку за клопотанням органу чи установи виконання покарання.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Харківського обласного суду від 14.06.2001 ОСОБА_9 було засуджено за ст. ст. 93 п.п. «а», «и», «і», «ж», «з», 143 ч.2, 194 ч.1 222 ч.1 КК України 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі в тюрмі з суворим режимом утримання, з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 25.12.2001 вказаний вирок було змінено, - виключено з кваліфікацій дій ОСОБА_8 каліфікуючу ознаку за п. «й» ст. 93 КК України 1960 року вчинення умисного вбивства на замовлення; перекваліфіковано його дії з ч. 2 ст. 143 КК України 1960 року на ч. 2 ст. 190 КК України та призначеного покарання у виді 3 років позбавлення волі; зі ст. 194 ч. 1 КК України 1960 року на ст. 358 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; на підставі ст. 42 КК України 1960 року остаточно призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 93 п.п. «а, і, ж, з», 222 ч. 1 КК України 1960 року та ст. ст. 190 ч. 2, 358 ч. 1 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
За таких обставин вказаний вирок суду першої інстанції від 14.06.2001 щодо ОСОБА_8 був змінений в частині призначення покарання, приведений у відповідність з положеннями діючого КК України 2001 року та набрав законної сили 25.12.2001.
Крім того, ухвалою Богунського районного суду від 14.01.2020 у справі 295/17247/19, що набрала законної сили, було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про вирішення аналогічного питання, пов`язаного із виконанням вироку Харківського обласного суду від 14.06.2001, що стосується визначення місцевим судом суворого режиму утримання засудженого ОСОБА_8 , про безпідставне визначення відбування покарання засудженим згідно вказаного вироку у тюрмі з суворим режимом утримання та вказане рішення набрало законної сили.
За таких обставин, з урахуванням наведених в ухвалі положень ст. ст. 12, 18, 29 КВК України, суд першої інстанції законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_9 .
Міркування прокурора у судових дебатах у суді першої інстанції у справі №2-6/01 щодо виду покарання - позбавлення волі на строк 15 років в виправно-трудовій колонії посиленого режиму з конфіскацією всього майна, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції у даній справі з огляду на сукупність вищевказаних обставин.
Тому всі доводи апеляційної скарги є необгрунтованими.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05.08.2022 про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 від 24.06.2022 про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку Харківського обласного суду від 14.06.2021, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: