Номер провадження: 11-кп/813/1291/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2021 року у об`єднаному кримінальному провадженні № 0001258 від 13.10.2020 року, №0001670 від 02.12.2020 року, № 0000402 від 03.04.2021 року, № 0001028 від 07.06.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів-Подільський, Вінницької області, особи без громадянства, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-07.12.2020 Приморським районним судом м. Одеса за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт,-

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
З урахуванням вироку Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2020, відповідно до ст. 70 ч. 4, 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.
В силу ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків, ОСОБА_7 до покарання, призначеного в даному кримінальному провадженні, приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2020, і ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням - іспитовим строком на 2 (два) роки.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 , обраний ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2021 року у виді тримання під вартою,- змінено на особисте зобов`язання до вступу вироки в силу, після чого,- скасувати.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Відповідно до вироку суду першої інстанції 06.10.2020 року, в невстановлений досудовим розслідування час, ОСОБА_7 знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 59, де побачив кришку люка, вартістю 1531 гривня 02 копійок.

У вказаний час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, та у якості предмета свого злочинного посягання він визначив кришку люка вартістю 1531 гривня 02 копійок.

Приступивши до реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , діючи умисно та з корисливого мотиву, направленого на таємне викрадення чужого майна, з метою особистої наживи, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав кришку люка вартістю 1531 гривня 02 копійок, який належать ПАТ «Укртелеком», тим самим спричинивши останньому матеріальний збиток на суму 1531 гривня 02 копійок. Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 01.12.2020 року, близько 15 годин 00 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 підшукував майно, яким можливо незаконно заволодіти.

Приступивши до реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 в якості предмета свого злочинного посягання визначив майно, яке перебувало на літній терасі кафе «L.A.M.P» за вищевказаною адресою.

Діючи з вказаною метою, з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_7 , переконавшись в тому, що його дії носять таємний характер та не помітні для оточуючих, викрав дерев`яний розкладний стілець, вартістю 700 гривень, який належав потерпілому ОСОБА_10 .

Виконавши вище перелічені дії, направлені на вчинення злочину, ОСОБА_7 залишив місце вчинення ним кримінального правопорушення разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Даним кримінальним правопорушенням власнику кафе «L.A.M.P» ОСОБА_10 завдано матеріальний збиток на загальну суму 700 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи повторно, 07.12.2020 року знаходився за адресою: м. Одеса, по вул. Рішельєвська, 27, де в нього раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, та в якості предмета свого злочинного посягання він визначив автомобільну коробку передач, яка знаходилась біля вищевказаного будинку.

Діючи з вказаною метою, з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_7 , переконавшись в тому, що його дії носять таємний характер та не помітні для оточуючих, викрав вищевказану автомобільну коробку передач вартістю 3000 гривень, яка належала потерпілому ОСОБА_11

Виконавши вище вказані дії, необхідні для вчинення злочину, ОСОБА_7 залишив місце вчинення ним кримінального правопорушення разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 30.12.2020 року, ОСОБА_7 знаходився за адресою: м. Одеса, по вул. Жуковського, 8, де в останнього раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, та в якості предмета свого злочинного посягання він визначив майно, яке належить Одеській філії ПАТ «Укртелеком», .

Приступивши до реалізації свого злочинного умислу, повторно, ОСОБА_7 підійшов до кабельної каналізації, звідки таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що працівників Одеської філії ПАТ «Укртелеком» поруч немає, викрав люк у зборі марки «Легкої телефонної мережі Л, чавун із запірним пристроєм, А15(1,5т)», вартістю 3384, 50 гривень.

Виконавши всі дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 залишив місце вчинення ним кримінального правопорушення разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Даним кримінальним правопорушенням Одеській філії ПАТ «Укртелеком» , в особі представника ОСОБА_12 , завдано матеріальний збиток на загальну суму 3384, 50 гривень.

Крім того, 02.04.2021 року, близько 09 години 40 хвилин, ОСОБА_7 знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 33/1, де знаходиться Кафедральний Собор Успіння Пресвятої Діви Марії, де підшукував майно, яким можливо заволодіти.

Зайшовши на територію Кафедрального собору, ОСОБА_7 оглянувши його стіну, помітив мідну водостічну трубу довжиною 3 метри, яку вирішив таємно викрасти.

Діючи відповідно до вказаного наміру, ОСОБА_7 , усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непомітними для оточуючих, підтягнувшись на руках, заліз на карниз даної будівлі, після чого почав зривати мідну водостічну трубу довжиною 3 метри, яка належить Кафедральному Собору Успіння Пресвятої Діви Марії, вартістю 3000 гривень.

В цей час, ОСОБА_7 був помічений свідком ОСОБА_13 , який знаходився неподалік від даного місця, побачивши його, останній почав вимагати зупинитися та припинити вчиняти неправомірні дії.

В свою чергу, ОСОБА_7 , не зважаючи на те, що його дії були розпочаті як крадіжка, однак його було викрито свідком, продовжив свої злочинні дії, прямовані на викрадення майна, почав втікати з місця вчинення ним кримінального правопорушення, разом з викраденим майном.

Однак, з причин, які не залежали від його волі, ОСОБА_7 не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, так як був помічений свідками та затриманий після вчинення злочину.

Даним кримінальним правопорушенням Кафедральному Собору Успіння Пресвятої Діви Марії, в особі настоятеля ОСОБА_14 , спричинено матеріальний збиток на загальну суму 3000 гривень.

Крім того, 07.06.2020 року ОСОБА_7 , перебуваючи на території «Херсонського скверу», розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця Пастера, 3, незаконно придбав, шляхом знахідки, психотропну речовину, яку з метою особистого вживання зберігав при собі.

07.06.2020 року, приблизно о 10:30, біля будинку № 8 по вулиці узвіз Марінеско в місті Одесі, співробітниками поліції, під час здійснення охорони громадського порядку на території Приморського району міста Одеси, виявлено у ОСОБА_7 психотропну речовину. Після чого, співробітниками поліції було викликано слідчо-оперативну групу.

07.06.2020 за адресою: місто Одеса, узвіз Марінеско, 8, слідчо-оперативною групою Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області під час проведення особистого обшуку ОСОБА_7 виявлено та вилучено: полімерний пакет з порошкоподібною речовиною синього кольору.

Встановлено, що порошкоподібна речовина синього кольору, загальною масою 0,788 г., містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

Кількісний вміст PVP становить 0,549 г.

Особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, ОСОБА_7 незаконно придбав та незаконно зберігав при собі з метою особистого вживання.

Вимоги апеляційної скарги.
Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що районний суд, ухвалюючи вирок, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі наведеного, прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

З урахуванням вироку Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2020, відповідно до ст. 70 ч. 4, 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох)років позбавлення волі.

В силу ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків, ОСОБА_7 до покарання, призначеного в даному кримінальному провадженні, приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2020, і ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її у повному обсязі, водночас, обвинувачений та захисник заперечували проти її задоволення, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки судовий розгляд судом першої інстанції був проведений у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Зі змісту апеляційної скарги убачається, що прокурор фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військово-службовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше ніж 5 років, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробування.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.
Згідно абзацу 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №11 від 06.11.2009 року), рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Натомість, на думку апеляційного суду, застосовуючи до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Разом з цим, свого рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК суд першої інстанції належним чином не мотивував та не обґрунтував підстав, з яких він дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив у вироку, що враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, виховувався в дитячому інтернаті, є потерпілим від злочинів, пов`язаних з торгівлею людьми, раніше судимий за вчинення кримінального проступку в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, при цьому ОСОБА_7 не був ознайомлений з винесеним судом вироку, наявність обставини, яка пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття у вчиненому злочинах, відсутність у потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 .

З урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого, суд першої інстанції визначив ОСОБА_7 покарання на підставі статей 70 та 71 КК України у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, та одночасно дійшов висновку про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, колегія суддів визнає недоведеним посилання суду про те, що ОСОБА_7 не був ознайомлений з вироком Приморського районного суду м. Одеса від 07.12.2020 року, оскільки матеріали кримінального провадження доказів на підтвердження цього не містять. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 був ознайомлений з обвинувальним актом за наслідками, якого був постановлений вирок Приморського районного суду м. Одеса від 07.12.2020 року у порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, а тому обвинувачений зобов`язаний цікавитись розглядом справи про притягнення його до кримінальної відповідальності, з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 повідомив, що на теперішній час він не відбув покарання призначене попереднім вироком.
Колегія суддів також не погоджується із посиланням судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому, що він виховувався у дитячому інтернаті та є потерпілим від злочинів, пов`язаних з торгівлею людьми, оскільки зазначене не може бути підставою для застосування норм ст. 75 КК України.
Окрім цього, колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що обвинувачений ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, не є достатніми підставами для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, шляхом його звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, апеляційний суд констатує, що, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд його належним чином не обґрунтував та послався фактично на ті ж самі обставини, що врахував при обранні виду та розміру покарання передбаченого санкціями ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України.
На думку колегії суддів, наведені посилання суду, не є достатніми підставами для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому судом першої інстанції належним чином не враховано особу обвинуваченого, який офіційно не працює, є раніше судимий, до останнього вже застосовувалось покарання у виді громадських робіт, яке залишилось не виконаним.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий за корисливий проступок, однак, обвинувачений на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, та знову вчинив злочини проти власності.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш тяжкого покарання.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу, а тому вирок суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК, в частині призначеного обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, які не підлягали застосуванню, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, з постановленням за правилами ст. 420 КПК України апеляційним судом у цій частині нового вироку.

Колегією суддів, при призначенні покарання, враховується те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак для себе належних висновків не зробив та знову вчинив умисний нетяжкий та тяжких злочин, а також кримінальний проступок, які є суспільно небезпечними, а мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин, що свідчить про те, що обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання новим злочинам.
Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх наслідків, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставину, що пом`якшує покарання визнання вини обвинуваченим, відсутність претензій у потерпілих, колегія суддів, керуючись положеннями ст.ст. 50, 65 КК України, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі, яке обвинувачений повинен відбувати реально.
Таке покарання необхідне з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання кримінальним правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, а також відповідальності перед суспільством.
Крім того, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2021 року до ОСОБА_7 , було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000402 від 03.04.2021 року, за матеріалами якого було постановлено оскаржений вирок, у зв`язку з чим, він перебуває в місцях попереднього ув`язнення до 29.12.2021 року.
Вирішуючи відповідно до ст. 374 КПК України питання про залік досудового тримання обвинуваченого під вартою, апеляційний суд вважає за необхідне зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 05.05.2021 року, тобто з моменту застосування запобіжного заходу, по день ухвалення оскарженого вироку, яким було змінено запобіжний захід на особисте зобов`язання, а саме до 29.12.2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин даного кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 421, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2021 року у об`єднаному кримінальному провадженні № 0001258 від 13.10.2020 року, №0001670 від 02.12.2020 року, № 0000402 від 03.04.2021 року, № 0001028 від 07.06.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

З урахуванням вироку Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2020, відповідно до ст. 70 ч. 4, 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох)років позбавлення волі.

В силу ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків, ОСОБА_7 до покарання, призначеного в даному кримінальному провадженні, приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2020, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі

Строк відбування покарання рахувати з 08 грудня 2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 05.05.2021 року до 29 грудня 2021 року.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Копії вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3