У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0004094

за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар, Запорізької області, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львів, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривий Ріг, українця, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Братське, Братського району, Миколаївської області, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_7 ,

-обвинувачених за ч. 2 ст. 146 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 в період з 19.10.2017 по 22.10.2017 у строк призначеного покарання.

ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 в період з 19.10.2017 по 22.10.2017 у строк призначеного покарання.

ОСОБА_10 засуджено за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 в період з 19.10.2017 по 22.10.2017 у строк призначеного покарання.

ОСОБА_11 засуджено за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_11 в період з 19.10.2017 по 22.10.2017 у строк призначеного покарання.

Задоволено частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди та стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_7 просить вирок скасувати в частині звільнення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, та призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 146 КК України. Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Потерпіла ОСОБА_7 вважає, що вирок суду в частині призначення обвинуваченим покарання містить істотні суперечності, а в частині стягнення моральної шкоди не взято до уваги наслідки вчинених щодо неї злочинів. Потерпіла не погоджується з із застосуванням щодо обвинувачених ст. 75 КК України. Вважає, що їм необхідно призначити реальне покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Щодо часткового задоволення цивільного позову, потерпіла зазначила, що суд не взяв до уваги, що вона є інвалідом з дитинства. На час вчинення злочину, вона була вагітна, вчинення щодо неї противоправних дій з боку обвинувачених викликало у неї сильний стрес, що призвело до погіршення стану здоров`я.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у тому, 19.10.2017 приблизно о 13:00 год, вони, діючи за попередньою змовою групою осіб, прибули на автомобілі марки «Тоуоta Cоrооllа» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням невстановленої в ході судового слідства особи до будинку АДРЕСА_8 , де зустрілися з ОСОБА_11 .

Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник спільний умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_12 , реалізовуючи який, вони піднялися до вхідних дверей квартири АДРЕСА_9 , де на той час знаходилась потерпіла ОСОБА_7 та її хлопець ОСОБА_13 та почали дзвонити в дзвінок квартири АДРЕСА_10 .

Коли потерпіла ОСОБА_7 відчинила двері квартири, побачила біля дверей ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Далі, ОСОБА_10 заштовхнув ОСОБА_7 до квартири, після чого, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 без дозволу ОСОБА_7 зайшли до її квартири.

Продовжуючи незаконні дії направлені на позбавлення волі потерпілої, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 схопили за ноги та руки потерпілу ОСОБА_7 та перенесли до автомобіля марки «Тоуота Согоllа», державний номер НОМЕР_1 , котрий знаходився біля під`їзду будинку АДРЕСА_8 , де посадили на заднє сидіння, після чого до автомобіля сів ОСОБА_9 , зачинивши двері автомобіля та який не давав потерпілій вийти з нього, чим незаконно позбавили потерпілу її можливості у вільному пересуванні, тобто незаконно позбавили ОСОБА_7 волі.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кожен, визнані винним в незаконному позбавленні волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та їх дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 146 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Не погоджуючись з цим вироком, потерпіла ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій оспорює вирок в частині звільнення кожного з обвинувачених від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Під час апеляційного розгляду від обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 надійшли заяви про звільнення їх від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

В судове засідання 08.02.2023 обвинувачені не з'явилися, але від кожного з них до Миколаївського апеляційного суду на електронну пошту надіслано клопотання про звільнення їх кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України. Однак, ці заяви не були підписані електронним цифровим підписом, що унеможливлювало ідентифікацію осіб, які подали ці клопотання.

Тому, листом від 10.02.2023 Миколаївським апеляційним судом кожному з обвинувачених роз`яснено положення закону про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження, а також запропоновано взяти участь в судовому засіданні, а у разі неможливості брати участь в судовому засіданні, надіслати до суду належним чином завірене клопотання.

До Миколаївського апеляційного суду повторно надійшли належним чином завірені клопотання від обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про звільнення їх від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. Також кожен з обвинувачених просили клопотання розглянути без їх участі.

В судовому засіданні, що відбулось 08.02.2023, потерпіла ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання про звільнення кожного з обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В судовому засіданні 04.04.2023 захисник ОСОБА_6 просив клопотання задовольнити та прийняти рішення про звільнення кожного з обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити.

Прокурор ОСОБА_14 вважав, що обвинувачені підлягають звільненню від кримінальної у зв`язку із закінченням строків давності.

Під час апеляційного розгляду прокурор надав суду відомості про те, що кожен з обвинувачених не притягувався до кримінальної відповідальності після вчинення злочину за оскаржуваним вироком.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, суд дійшов такого.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожен, визнані винними у вчиненні 19.10.2017 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Від обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожного, надійшли письмові клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, здійснюються судом.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У Постанові від 06.12.2021 по справі N 521/8873/18 (провадження N 51-413 кмо 21), Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, що суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно до положень ст. 285 КПК роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно обвинуваченню, визнаному судом доведеним, 19.10.2017 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, тобто нетяжкий злочин.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

У даному кримінальному проваджені, початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення вчинено - 19.10.2017.

Прокурор надав суду відомості про те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з 19.10.2017 не вчинили інші кримінальні правопорушення, за час досудового розслідування кожен з них не ухилявся від слідства та суду. Тобто, строк давності не переривався та не зупинявся. Обвинувачені у розшуку не перебували.

Тому, строк давності притягнення кожного з обвинувачених до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину сплив 19.10.2022.

Оскільки обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 звернулися до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Апеляційним судом роз`яснено кожному обвинуваченому, що на момент апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Враховуючи вищевикладене, обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Тому, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, із закриттям кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст. 284, 376, 405, 407, 409, 417, 424, 532 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Клопотання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 кожного від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з їх звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3