Справа № 761/9963/23
Провадження № 1-кс/761/6700/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 420 231 100 000 000 32 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конюшки, Івано-Франківського району Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 21.03.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 153 КК України, а саме: у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілих осіб (сексуальне насильство), щодо вчинених групою осіб.

На переконання слідчого, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, існують ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих, а також можливість іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Посилаючись на вказане, слідчий вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, уважаючи, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Підтвердив, що підозрюваний ОСОБА_5 , хоча і не вчиняв будь-яких насильницьких дій до потерпілої ОСОБА_7 , втім він був присутній на вечірці, здійснював зйомку на мобільний телефон подій під час яких інший учасник - підозрюваний ОСОБА_8 торкався статевих органів потерпілої ОСОБА_7 , яка в цей час в стані алкогольного сп`яніння лежала на дивані з підозрюваним ОСОБА_9 . В подальшому невстановленою особою відеозапис цих подій був опублікований в мережі «Інстаграмм».

Захисник заперечував проти застосування такого заходу як тримання під вартою, оспорював наявність даних на підтвердження обґрунтованості підозри, наявність реальних ризиків, вважаючи клопотання слідчого необґрунтованим. Просив суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зважаючи, що його підзахисний є раніше не судимою особою, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання. Посилався на те, що ОСОБА_5 поряд з іншими особами був учасником вечірки, куди за добровільною згодою приходили дівчата. Він особисто ніяких дій насильницького характеру до дівчат не вчиняв. Підозрюється лише за одним епізодом з потерпілою ОСОБА_7 , яка до нього не має будь-яких претензій, про що вказує у своїх показаннях, у яких спростовує висновки органу досудового розслідування щодо вчинення відносно неї насильницьких дій сексуального характеру.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, при цьому зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування він не має.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

21.03.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.3 ст. 153 КК України, а саме у тому, що він за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 узгодили свої дії, розподілили ролі відповідно до яких ОСОБА_8 без добровільної згоди потерпілої буде торкатись її статевих органів, а ОСОБА_5 буде знімати це на мобільний телефон.

В подальшому, діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що потерпіла перебуває у алкогольному стані, в положенні лежачі на дивані поряд з ОСОБА_9 , наблизились до неї, де ОСОБА_8 почав торкатись своєю лівою рукою статевих органів потерпілої ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 здійснював відеозйомку даних дій на мобільний телефон, що належить ОСОБА_8 . В подальшому вказаний відеозапис був опублікований в соціальній мережі «Інстаграмм».

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

З наданих матеріалів вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах доказами: протоколами допиту, протоколами огляду, висновком судово-психіатричного експерта та іншими матеріалами. А застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим заходом забезпечення кримінального провадження з метою подальшого ефективного досудового розслідування та досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Отже можливо стверджувати, що підозра ОСОБА_5 на даній стадії є обґрунтованою, що підтверджується наявними в матеріалах клопотання доказами.

І хоча потерпіла ОСОБА_7 вказала, що немає будь-яких претензій до будь-кого з обвинувачених, що добровільно прибула на вечірку, де вживала алкогольні напої за власним бажанням, також за власним бажанням направилась відпочивати з ОСОБА_9 . Втім, кваліфікація злочину за ч.3 ст.153 КК України не відноситься до категорії справ приватного обвинувачення, а відтак відмова потерпілої від претензій до підозрюваних не має наслідків у вигляді закриття даного кримінального провадження. А тому доводи сторонни захисту в цій частині спростовуються вище вказаними доказами, сукупність яких є достатньою на даній стадії для висновку про обґрунтованість підозри.

Обговорюючи питання наявності зазначених ризиків щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, то існування такого ризику є цілком ймовірним.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 хоча і є раніше не судимою особою, разом з тим підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до семи років.

Наведене вище є достатньо вагомими підставами для прийняття підозрюваним спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали клопотання містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості підозрюваного ОСОБА_5 перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишать існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене вище нівелює доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та свідчить про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, у т.ч. вік, наявність постійного місця проживання, обставини вчинення злочину, та інші дані, що характеризують особу підозрюваного, а також з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255 - 255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Як вбачається з матеріалів доданих до клопотання то вони не містять даних, вказуючих на застосування насильства або погрози його застосування, а злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 не відноситься до категорії злочинів, щодо яких існує заборона на визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України. Окрім того клопотання не містить будь-яких доводів на обґрунтування підстав для не застосування альтернативного запобіжного заходу, як то вимагає від слідчого судді кримінальний процесуальний закон.

Більш того, у судовому засіданні прокурор та слідчий підтвердили, що безпосередньо ОСОБА_5 ніяких насильницьких дій сексуального характеру до потерпілої ОСОБА_7 не вчиняв, його роль полягала лише у здійсненні відеозйомки дій іншого підозрюваного ОСОБА_8 , який доторкався до статевого органу потерпілої без проникнення до нього.

Таким чином, відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, відносно ОСОБА_5 має бути застосований альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Зокрема, згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, отже розмір застави у відповідності до вимог ст. 5 Конвенції обумовлюється необхідністю забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

А відтак, виходячи з вище викладеного, слідчий суддя доходить висновку про необхідність визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі, що перевищує межу 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як це встановлено вимогами п.2 ч.5 ст.182 КПК України, та уважає за необхідність збільшити розмір застави до 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір, на думку суду у разі його внесення стане стримуючим фактором та буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків й повинен утримувати його в межах належної процесуальної поведінки.

Крім того, в ході розгляду даного клопотання було подано заяву про передачу підозрюваного ОСОБА_5 на поруки.

Відповідно до ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду.

Оскільки слідчий суддя дійшов висновку, що належним запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного є тримання під вартою, а відтак підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у виді особистої поруки не вбачається. Враховуючи викладене слідчий суддя відмовив захиснику ОСОБА_10 у задоволенні клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 01.05.2023.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі150прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 (чотириста дві тисячі шістсот) грн.

Застава вноситься підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ р/р UA1012089. Призначення платежу: застава за (П.І.Б) згідно ухвали суду (назва суду) від (дата) по справі №, внесені (П.І.Б особи, що вносить заставу).

Документ, що підтверджує внесення застави, надається слідчому, а також адміністрації СІЗО.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на ОСОБА_5 у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи;

- уникати спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя, суд, вирішує питання про застосування іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під варту у залі суду негайно.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником на протязі п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали проголошений 29.03.2023 о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя: