Справа № 214/4542/14-к
У Х В А Л А

про повернення застави

09 березня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

її захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

заставодавця - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, заяву ОСОБА_6 про повернення застави у кримінальному провадженні №0000647, внесеному до ЄРДР 09 грудня 2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про повернення йому застави в розмірі 97440 грн., внесеної ним 22 березня 2014 року, за обвинувачену ОСОБА_4 , на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2014 року, в обґрунтування якої послався на те, що це його особисті кошти, що обвинувачена зобов`язалась повернути йому заставу до кінця 2015 року, однак своїх зобов`язань не виконала, що за тривалий час розгляду справи питання про повернення застави в дохід держави не вирішувалось, що матеріальної шкоди від інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення будь-яким особам не завдано, а також, що він категорично заперечує не дає своєї згоди на звернення судом внесеної ним застави на виконання вироку в частині можливих майнових стягнень з обвинуваченої.

ОСОБА_6 у судовому зсіданні свою заяву підтримав.

Прокурор проти задоволення заяви ОСОБА_6 заперечував, оскільки, на його думку, така заява подана передчасною.

Обвинувачена при вирішенні цього питання поклалась на розсуд суду.

Її захисник також проти задоволення заяви ОСОБА_6 заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши заяву ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У ході розгляду заяви ОСОБА_6 встановлено, що 18 березня 2014 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 визначив розмір застави у 97440 грн., яку за обвинувачену 22 березня 2014 року вніс ОСОБА_6 на спеціальний рахунок, що підтверджується відповідною квитанцією 2395.815.1. (т.3 а.с.85, 92).

У вказаній ухвалі слідчий суддя, зокрема, зазначив, що у випадку внесення застави обвинувачена буде зобов`язана на строк до двох місяців виконувати обов`язки прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою, не відлучатися за межі м. Кривого Рогу без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Наразі розгляд справи триває, обов`язки, покладені на обвинувачену вищезазначеною ухвалою слідчого судді на строк до двох місяців, не продовжувались, а відтак припинили свою дію, доказів порушення процесуальної дисципліни обвинуваченою під час досудового слідства немає та під час судового провадження таких порушень також не встановлено.

Разом з тим, заставодавець ОСОБА_6 не дає своєї згоди на звернення судом внесеної ним застави на виконання вироку в частині можливих майнових стягнень з обвинуваченої.

Наведені обставини свідчать про сукупність достатніх факторів, необхідних для повернення застави заставодавцю, а саме:

- обов`язки, покладені на обвинувачену ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, припинили свою дію;

- заставодавець ОСОБА_6 , тобто особа, яка внесла заставу, не дає своєї згоди на можливе її звернення судом у майбутньому на виконання вироку в частині майнових стягнень, оскільки такої згоди ані в ході розгляду клопотання, ані в ході судового розгляду суду не надано (ч. 11 ст. 182 КПК України);

- заставодавець відмовляється в подальшому виконувати таку функцію в даному кримінальному провадженні і не має наміру виступати гарантом належної процесуальної поведінки підозрюваного та наполягає на необхідності забезпечення конституційного права розпоряджатися своєю власністю (заява заставодавеця ОСОБА_6 ).

Отже, враховуючи вищенаведене, суд уважає, що заява ОСОБА_6 , який вніс заставу за обвинувачену ОСОБА_4 , підлягає задоволенню, при цьому в разі незгоди з прийнятим судом рішенням учасникам забезпечено право на апеляційне оскарження даної ухвали відповідно до ст. 24 КПК України.

Також суд уважає, що у випадку відмови в задоволенні заяви ОСОБА_6 , очевидно, що буде порушено його право мирно володіти своїм майно, адже гроші і без того тривалий час знаходяться на рахунках ДСА, при цьому без ухвали суду ДСА позбавлена можливості повернути кошти заставодавцю.

Враховуючи, що дана ситуація не врегульована нормами КПК України, але кожна особа, чиї права було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту, додержуючись принципу верховенства права, суд уважає, що зобов`язаний виконати функцію контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Також суд зазначає, що наявність заяви заставодавця ОСОБА_6 в сукупності з наведеними обставинами жодним чином не перешкоджає прокурору в будь-який момент, в тому числі, одразу після надходження відповідної заяви заставодавця, ініціювати питання визначення іншого запобіжного заходу по відношенню до обвинуваченої з метою забезпечення справедливого балансу між інтересами судового розслідування та інтересами всіх учасників кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 371, 372, 537-539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_6 задовольнити.

Повернути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 97440 (дев`яносто сім тисяч чотириста сорок) грн., внесену ним 22 березня 2014 року на депозитний рахунок ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, отримувач - ТУ ДСА у Дніпропетровській області, код отримувача - 26239738, р/р отримувача - 6709, МФО отримувача - 805012, квитанція - 2395.815.1.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 14 березня 2023 року.