Справа № 453/993/15-к
Провадження № 1-кп/456/4/2023
УХВАЛА

13 квітня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию клопотання захисника ОСОБА_7 про призначення судової психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного пристрою - комп`ютерного поліграфа у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

встановив:

У провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В судового засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання, в якому просить призначити у кримінальному провадженні №0000534 про обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, судову психологічну експертизу із застосуванням поліграфа, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вулиця Сім`ї Бродських (вул. Смоленська),6).

В обґрунтування клопотання покликається на те, що відповідно до обвинувального акту, 20.03.2014 року близько 12.00 год. ОСОБА_6 реалізуючи злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , кульковою ручкою, у пасті якої серед компонентів є нестійкі барвники, здатні під дією повітря окислюватися до безбарвного стану і ставати невидимими для зорового сприйняття, яку завчасно підготовив з метою вчинення злочину, поставив свої підписи у вказаних договорах та актах прийому-передачі. Відразу після підписання документації ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, без мети їх подальшого повернення.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману та заволодіння довірою (шахрайством) в особливо великих розмірах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України.

В той же час, сторона захисту неодноразово наголошувала, як на етапі досудового розслідування, так і під час судового розгляду, що жодних грошових коштів у потерпілого ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_6 не позичав, а потерпілий в цей день обвинуваченому нічого не передавав. Крім цього, зі слів обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілий йому відомий не тільки як ОСОБА_8 , а як ОСОБА_11 і саме з такою особою він познайомився та розпочинав спільний бізнес. За використання підробленого паспорта громадянина України та інших документів, ОСОБА_8 у 2012 році був засуджений за ч.3 ст.358 КК України. Вдруге за ч.3 ст.358 КК України ОСОБА_8 був засуджений у 2018 році. За аналогією ч.2 ст.96 КПК України, сторона захисту ставить під сумнів питання про довіру до наданих показів потерпілого ОСОБА_12 , який двічі був засуджений за використання підроблених документів.

Відповідно до ст. 96 КПК України, сторони кримінального провадження мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка. При цьому, варто зазначити, що положення щодо перевірки достовірності показань свідка, а також «нечесності» такого свідка по аналогії можуть бути застосовані і по відношенню до потерпілого. Також, обвинуваченому ОСОБА_6 відомо, що ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) систематично шляхом обману втирався в довіру осіб, отримує доступ до їх документів (фізичних осіб та суб`єктів господарської діяльності), після чого створює фіктивні документи про заборгованість між ними, і навіть позику (аналогічні договорам позики ніби то укладених з ОСОБА_13 ), після чого позивається до суду про ніби то невиконання умов договору позики, попередньо створивши штучну заборгованість.

Під час судового розгляду було допитано потерпілого ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), який на логічне запитання сторони захисту та суду щодо джерела походження грошових коштів (50 000 доларів США), які він ніби то позичив обвинуваченому ОСОБА_6 та які є предметом даного злочину, не міг надати жодних логічних пояснень, посилаючись на те, що це немає жодного відношення до розгляду даного кримінального провадження; у нього є судові рішення про стягнення грошових коштів у розмірі 200 000 - 250 000 доларів США із громадянина Молдови, при цьому послався на своє минуле, на можливість наскладати такі кошти ним та його дружиною. Так само, він не зміг відповісти на логічне запитання суду про те, чому маючи не виконані попередні договори позики з ОСОБА_6 та не повернуті йому грошові кошти, він знову позичає гроші.

Також, у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_14 , єдиного свідка у справі, який безпосередньо був присутній під час зустрічі у м. Сколе потерпілого з обвинуваченим та ніби то передачі потерпілим грошових коштів ОСОБА_15 . В судовому засіданні свідок пояснив, що жодних грошових коштів, включаючи долари США потерпілий обвинуваченому не передавав. Виключно на прохання ОСОБА_8 він погодився підтвердити наявність чорного пакету з чимось, якого фактично не було. Факту передачі грошових коштів не було. У 2014 році у ОСОБА_8 ніколи не було грошових коштів на таку позику. Навіть для спільної діяльності вони не могли оплатити аванс за деревину, що було проблемою. ОСОБА_8 іноді не мав коштів на пальне, використовував його (тобто ОСОБА_14 ) автомобіль для поїздки, а свій транспортний засіб марки «Caddi» купив з перших доходів аж через рік (вартість транспортного засобу становить близько 5 000 доларів США).

Крім цього, стороною захисту в межах судового розгляду було отримано тимчасовий доступ до речей та документів, зокрема до матеріалів перевірки по заяві ОСОБА_16 , 1954 р.н., жителя АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 151). Відповідно до наданих ОСОБА_8 пояснень від 21.03.2014 року: «21.03.2014 року близько 10.00 год. я разом із товаришем ОСОБА_14 приїхав із м. Івано-Франківська у с. Коростів до ОСОБА_6 , щоб поновити договір про те, що він мені винен гроші у сумі 40 300 доларів США, які я йому позичав для розвитку лісопильного виробництва. Приїхали до нього у с. Коростів, де розташована пилорама так як мали переоформити договір і продовжити його на 1 рік. Коли ми підписували продовжуючий договір, то я розписався своєю ручкою, а ОСОБА_6 підпис ставив своєю ручкою». Ідентичні покази надав і ОСОБА_14 : «21.03.2014 року я разом із своїм товаришем ОСОБА_8 поїхали у с. Коростів до ОСОБА_10 , у зв`язку з тим, що даний громадянин з моїм товаришем мали укласти договірпро те, що ОСОБА_6 має віддати гроші, які мій товариш позичив йому у сумі 40 300 доларів CША. Приїхавши у с. Коростів знайомий разом із ОСОБА_6 підписали договір і ми поверталися додому та доїжджаючи до м. Сколе, ОСОБА_8 побачив, що підпис ОСОБА_6 на договорі почав зникати і ми повернулися назад у с. Коростів, щоб забрати старий договір. Приїхавши туди ОСОБА_8 забрав старий договір з автомобіля». В даному випадку, письмові пояснення ОСОБА_12 , ОСОБА_14 свідчать про те, що інкримінована ОСОБА_6 та описана в обвинувальному акті подія не відповідає дійсності, оскільки зустріч між ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 відбулася не 20.03.2014 року, а 21.03.2014 року, і укладали ОСОБА_17 та ОСОБА_6 не новий договір позики, а пролонговували старий, тобто ні 20.03.2014 року, ні 21.03.2014 року не відбулась передача будь-яких грошових коштів між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що він разом з ОСОБА_8 їхали у м. Сколе для знайомства з партнером, для організації роботи, переукладання старого договору позики на суму 40300 доларів США, строк якого закінчився та «доведення» суми до 50 000 доларів США. Передача коштів (50 000 доларів СІІІА) у цей день не передбачалася і не мала місце. Очевидно, що даючи пояснення в день вчинення відносно нього шахрайства (заволодіння 50 000 доларів США), ОСОБА_8 мав би про це вказати у поясненнях працівникам поліції «по гарячих слідах». В той же час, потерпілий вказав на зовсім іншу модель протікання події (пролонгацію попередніх договір, а отже відсутність передачі грошових коштів). Варто зазначити, що позиція обвинуваченого ОСОБА_6 в цій частині є простою та логічною, оскільки 25.03.2014 року ОСОБА_8 звернувся до Сколівського районного суду Львівської області із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_6 боргу за договором позики (справа №453/423/14-ц). Відповідно до рішення суду від 30.05.2014 року: «У обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 06.08.2012 року та 18.09.2012 року між ним та відповідачем були укладені договора позики, за умовами яких відповідач отримав грошові кошти на загальну суму 40 300 доларів США, які відповідач зобов`язувався повернути до 25.12.2013року. Проте, у вказаний термін відповідач позику не повернув, від зустрічей з позивачем уникає, на неодноразові вимоги останнього виконати свої зобов`язання, передбачені договорами позики, не реагує. За таких обставин просить суд стягнути з нього заборгованість за договорами позики, пеню, 3% річних та судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору та отриманням правової допомоги». Варто зазначити і те, що стороною захисту було подано та досліджено доказ у судовому засіданні - висновок експерта-поліграфолога №26011/026-1 (фахівця у спеціальній галузі знань) за результатами проведення судової психологічної експертизи (опитування із застосуванням спеціального технічного пристрою - комп`ютерного поліграфа) складеного 29.11.2022 року. На вирішення експертизи було поставлено запитання: чи виявляються під час опитування із застосуванням спеціального технічного пристрою - комп`ютерного поліграфа у громадянина ОСОБА_6 психофізіологічні реакції, які вказують на те, що він отримав від громадянина ОСОБА_8 20 березня 2014 року грошові кошти на суму 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США у приміщенні кафе «ОКЕЙ», що у с. Коростів Сколівського району Львівської області. Відповідно до наданого висновку, в ході опитування із застосуванням спеціального технічного пристрою - комп`ютерного поліграфа (експертизи) не виявилося у громадянина ОСОБА_6 психофізіологічні реакції, які вказують на те, що він отримав від громадянина ОСОБА_8 20 березня 2014 року грошові кошти на суму 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США у приміщенні кафе «ОКЕЙ», що у с. Коростів Сколівського району Львівської області. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнає своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, з обвинуваченням не згідний, зокрема, заперечує факт отримання ним грошових коштів від потерпілого ОСОБА_8 ; сам факт передачі грошових коштів грунтується на показах винятково потерпілого; у захисту є обгрунтовані сумніви щодо наявності такої грошової суми у потерпілого, про відсутність навіть обігових коштів у вказаний період у потерпілого повідомив свідок ОСОБА_14 , а також беручи до уваги висновок експерта-поліграфолога №26011/026-1, захист вважає, що слід призначити судову психологічну експертизу із застосуванням спеціального технічного пристрою - комп`ютерного поліграфа з обов`язковою участю обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 ..

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали дане клопотання та просили його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти даного клопотання та просила відмовити у його задоволенні покликаючись на те, що пунктом 6.8 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за №705/3145, передбачено, що з метою отримання лише орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа. Пунктом 6.8.1 Інструкції передбачено, що предметом опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа є отримання орієнтувальної інформації щодо: ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій. Виходячи з вимог ч.2 ст.28 Конституції України, п.6.8.2 «Інструкції», відповідні опитування, як різновид медико-психологічних дослідів, можуть проводитися тільки за наявності письмової згоди особи, яка проходитиме опитування. Відповідно до чинного законодавства, законодавець дозволяє використовувати поліграф у вузькому професійному колі. Положеннями чинного кримінального процесуального законодавства не передбачена можливість перевірки правдивості показань учасників судового розгляду із застосуванням поліграфа («детектора брехні») або прийняття судом в якості доказу отриманих таким чином відомостей, які носять орієнтовний характер. Згідно з ст.84 КПК України джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальним законодавством опитування з використанням поліграфу не віднесено до джерел доказів. Висновок психофізіологічного опитування особи з використанням поліграфа не відноситься до висновків експерта в розумінні ст.ст. 84, 101 КПК України, результати перевірок на поліграфі мають орієнтовне значення, а висновки мають ознаки вірогідності. Крім того, зазначена експертиза не відноситься до експертиз, передбачених ч. 2 ст. 242 КПК України, проведення яких є обов`язковим.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.242 КПК України експертизи можуть проводитись за зверненням будь-якої сторони кримінального провадження, а також за дорученням слідчого тощо, для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення завдань кримінального судочинства та коли для такого з`ясування необхідні спеціальні знання. До того ж ч. 2 ст.243 КПК України передбачено, що сторона захисту для проведення експертизи має право самостійно залучати експертів на договірних умовах.

Пунктом 6.8 розділу VI Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145, з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа.

Пунктом 6.8.1 Інструкції передбачено, що предметом опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа є отримання орієнтувальної інформації щодо: ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій. Згідно з вимогами п. 6.8.2 Інструкції такі опитування можуть проводитись тільки за наявності письмової згоди особи, яка проходитиме опитування.

Положення Інструкції узгоджується з нормами ч. 2 ст.28 Конституції України, відповідно до якої жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

За визначенням поліграф (детектор брехні) є різновидом психофізіологічної апаратури і являє собою комплексну багатоканальну апаратну методику реєстрації змін психофізіологічних реакцій людини у відповідь на пред`явлення за спеціальною схемою певних психологічних стимулів; аналіз інформації, отриманої від людини в процесі опитування за допомогою поліграфа, як стверджується, дає змогу одержувати необхідну орієнтувальну інформацію та виявляти ту, яку людина приховує.

Поліграф - це багатоканальний осцилограф, який проводить одночасний запис показників кров`яного тиску, дихання, рухових реакцій, робить електрокардіограму тощо. Водночас, на основні чотири показники, які вимірюються поліграфом (артеріальний тиск, пульс, потовиділення, частота дихання) впливає велика кількість емоцій, в тому числі радість, ненависть, печаль, тривога, депресія. Зв`язок цих параметрів у сукупності із намірами безперечного обману до цього часу наукою не доведено. При цьому слід зазначити, що поліграф не читає думки, а лише реєструє фізіологічну активність та зміну її параметрів. Він виявляє не брехню, а лише збудження, яке з певною долею вірогідності може свідчити про неправду. По фізіологічним реакціям не можна точно встановити природу процесу, що їх викликав (позитивна чи негативна емоція, біль, якісь асоціації, брехня, переляк).

Таким чином, судова експертиза із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа - це різновид психологічної експертизи, яка проводиться у вигляді дослідження експертом-поліграфологом на основі спеціальних знань з використанням комп`ютерного поліграфа психофізіологічних реакцій людини у відповідь на пред`явлені в ході дослідження стимули з метою перевірки достовірності інформації, що надається досліджуваною особою. Положеннями чинного законодавства не передбачена можливість перевірки правдивості показань учасників справи із застосуванням поліграфа (детектора брехні) або прийняття судом в якості доказу отриманих таким чином відомостей, які носять орієнтовний характер.

Аналіз чинного законодавства дає підстави констатувати, що законодавець дозволяє використовувати поліграф у вузькому професійному колі (Інструкція про порядок використання поліграфів у Національній поліції України, затверджена Наказом МВС України від 13.11.2017 року №920, Порядок проведення психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа у Державному бюро розслідувань, затверджений постановою КМУ від 11.05.2017 року №449, Положення про психологічне забезпечення в Національній гвардії України, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.12.2016 року №1285, тощо).

Крім того, суд звертає увагу на відсутність нормативно-правового акту, що врегульовує питання проведення судової експертизи (психофізіологічне дослідження з використанням поліграфу (детектору брехні) для цілей кримінального провадження, зокрема із визначенням основних принципів використання поліграфа, випадків, в яких це заборонено, кола осіб, які не можуть бути піддані такій перевірці, часових рамок, протягом яких особа може бути піддана до такої перевірки.

Результати перевірок на поліграфі мають в процесі доказування орієнтовне, а не доказове значення, а висновки мають ознаки вірогідності.

Призначення вказаної експертизи суд вважає недоцільним, оскільки правдивість і неправдивість показань, носить етичний та юридичний характер і відноситься до сфери понять, прояв яких не можливо зафіксувати фізичними приладами. Поліграф лише об`єктивно реєструє фізіологічні функції організму, дозволяє зафіксувати емоційну напругу, пов`язану з питаннями тесту.

Згідно зі ст.84 КПК України джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Процесуальним законодавством опитування з використання поліграфу не віднесено до джерел доказів.

Результати перевірок на поліграфі мають в процесі доказування орієнтовне, а не доказове значення, а висновки мають ознаки вірогідності.

Суд вважає, що обставини, які на думку захисника підлягають з`ясуванню під час проведення експертизи, можливо встановити шляхом дослідження доказів, джерела яких визначені ч. 2 ст.84 КПК України, та надання їм відповідної оцінки в порядку ст.94 КПК України.

Беручи до уваги, що призначення судової психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного пристрою - комп`ютерного поліграфу, для з`ясування обставин, які не містяться в переліку, визначеному ч. 2 ст. 242 КПК України, не є обов`язковим, враховуючи підстави її призначення, повідомлені захисником, та можливість з`ясувати ці обставини іншим шляхом, суд приходить до висновку щодо недоцільності призначення такої експертизи.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про призначення судової психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного пристрою - комп`ютерного поліграфа, слід відмовити.

Керуючись ст.376 КПК України, суд

ухвалив :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про призначення судової психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного пристрою - комп`ютерного поліграфа.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали буде проголошений 18.04.2023 року о 10:00 год. в залі судових засідань в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області (за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Валова, 12).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3