Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/9063/22
Провадження №1-кс/552/3555/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2022 Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у м. Полтаві в приміщенні суду клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербки, Павлоградського р-ну, Дніпропетровської області, громадянина України, призваного на військову службу по мобілізації на посаду старшого стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В клопотанні вказував, що слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000702 від 15.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

Зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №5 від 18.04.2022 рядового ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

З 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Однак, ОСОБА_4 під час проходження військової служби 31.07.2022 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 31.07.2022 самовільно залишив місце проходження військової служби, а саме пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 .
В період з 31.07.2022 по 08.09.2022 в умовах воєнного стану ОСОБА_4 незаконно перебував поза межами місця несення служби, а саме дислокації військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.
За час відсутності на службі ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд до 08.09.2022.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
22 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.
Зазначаючи, що підозрюваний може ухилитися від слідства, і суду, незаконно впливати на свідків, слідчий просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд, заслухавши прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного, який просив не барти його під варту, та захисника, який просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого або передати підозрюваного на поруки згідно наданого клопотання, та посилався на не доведення прокурором існування вказаних у клопотанні ризиків, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

При цьому обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується доданими до клопотання доказами:

супровідним листом командира В/Ч НОМЕР_1 від 02 вересня 2022 року,

матеріалами службового розслідування,

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19 вересня 2022 року,

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27 вересня 2022 року,

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27 вересня 2022 року,

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25 жовтня 2022 року,

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 21 жовтня 2022 року,

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 21 жовтня 2022 року,

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17 листопада 2022 року,

протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 18 листопада 2022 року,

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17 листопада 2022 року.

22 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Звертаючись до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, слідчий у своєму клопотанні посилавсялась на необхідність запобігти ризикам, передбаченим пунктом 1 (ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду) та пунктом 3 (ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні) частини першої ст. 177 КПК України.

Проте долученими до клопотання доказами реальне існування вказаних ризиків не доведено.

Фактично наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у клопотанні обґрунтована тим, що ОСОБА_4 самовільно без дозволу командирів самовільно залишив місце несення служби із зброєю в умовах воєнного стану з метою ухилення від військової служби та про своє місце перебування нікого не повідомляв.
Тобто наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий доводить лише обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Також судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 має батьків пенсійного віку, з якими постійно проживає.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим на час розгляду клопотання відсутні підстави вважати, що він може переховуватися від слідства та суду.

На користь відсутності цього ризику свідчить також той факт, що з часу повернення до частини (08 вересня 2022 року) ОСОБА_4 приступив до виконання завдань військової служби, місце проживання, перебування не змінював.

На час розгляду клопотання випадки його неявки за викликом слідчого чи прокурора не встановлені.

Тобто можливість переховування ОСОБА_4 від слідства та суду є припущенням, що не ґрунтується на доказах.

Існування ризику незаконного впливу на свідків будь-яким доказами також не доведено.

Як вбачається з долучених до матеріалів клопотання доказів, показаннями свідків доводиться факт залишення ОСОБА_4 місця розташування військової частини.

Проте, відсутність або перебування ОСОБА_4 в частині може бути підтверджено не тільки показаннями свідків, а і іншими доказами в їх сукупності.

Крім того, на досудовому розслідуванні підозрюваний ОСОБА_4 вину визнає, надав показання, які не суперечать іншим доказам, в тому числі долученим до клопотання показанням свідків.

У зв`язку з цим суд погоджується з доводами захисника про відсутність сенсу впливу на свідків з метою зміни ними показань.

Фактично існування ризику незаконного впливу на свідків ґрунтується лише на припущеннях та є не доведеним.

При розгляді даного клопотання також враховую обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

2) ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з чим у разі визнання його винуватим йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років,

3) репутацію підозрюваного, якого його безпосередні командири командир НОМЕР_2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 та заступник командира 1 стрілецької роти з морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_16 характеризують виключно позитивно;

4) ту обставину, що ОСОБА_4 на теперішній час перебуває в зоні бойових дій, і за повідомленням командирів сумлінно виконує завдання, що поставлені перед ним;

5) командир 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 та заступник командира 1 стрілецької роти з морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_16 звернулись до суду з клопотанням про передачу ОСОБА_4 їм на поруки.

Таким чином при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Проте, при розгляді даного клопотання не встановлено наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.

Сама лише тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

На вказану обставину неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини, який вкотре, зокрема у ст. 64 Рішення від 25 березня 2021 року у справі «Авраімов проти України» (Заява № 71818/17) зазначив: «Обираючи запобіжний захід заявнику, суд першої інстанції встановив існування ризику його переховування. Для такої оцінки було вказано лише одну причину: покарання, яке загрожувало заявнику. У цьому контексті Суд повторює усталений принцип своєї практики, згідно з яким ризик переховування не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості можливого покарання (див. згадане рішення у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia), пункт 223). Аби переконати суд, що насправді існував ризик переховування заявника, жодного іншого факту чи причини, які конкретно стосувалися справи заявника, наведено не було».

Тому, згідно ст. 194 КПК України відсутні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Заперечуючи проти клопотання, захисник просив суд передати ОСОБА_4 на поруки.

Відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України в редакції, що набрала законної сили з 10 вересня 2022 року, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

З наведеного вбачається, що під час дії воєнного стану інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою, не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, зазначених у ч. 7 ст. 176 КПК України, в тому числі злочину, передбаченого ст. 407 КК України .

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Таким чином суд на підставі ч.1 ст. 5 КПК України застосовує норми Кримінального процесуального кодексу України, що діють на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, а не норми, що діяли на час вчинення діяння, у якому підозрюється особа.

Тобто у разі підтвердження в судовому засіданні наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення незалежно від часу його вчинення та наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор, до військовослужбовця під час дії воєнного стану може бути застосовано лише безальтернативний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Але оскільки судом не встановлено наявності хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 193-194 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1