Справа № 466/2025/23
Провадження № 1-кп/466/559/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження № 0000092 від 09.02.2023 від 24.06.2022 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, офіційно не працевлаштованогого, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме: 30.05.2022 Жовківським районним судом Львівської області за ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Жовківського районного суду Львівської області від 30.05.2022 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, та ознайомленим з порядком відбуття покарання у виді громадських робіт, від призначеного покарання ухилився, а саме: службовою особою Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області роз`яснено ОСОБА_3 порядок та умови виконання покарання у виді громадських робіт, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарння та надано направлення у ЛКП «Балатон-409» для відбування призначеного судом покарання, починаючи з 07.09.2022. Однак, 07.09.2022. ОСОБА_3 до відпрацювання покарання у виді 100 годин громадських робіт не приступив, чим умисно ухилився від призначеного судом покарання. Після встановлення місця перебування розшукуваного засудженого ОСОБА_3 , йому 11.01.2023 повторно надано направлення у ЛКП «Балатон-409» для відбування покарання у виді громадських робіт, починаючи з 11.01.2022. Однак, ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та в порушення порядку та умов відбування покарання, з 27.01.2023 по даний час продовжує ухилятися від виконання призначеного судом покарання у виді 64 годин громадських робіт без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України- ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що дійсно вироком Жовківського районного суду Львівської області від 30.05.2022 року був засуджений до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, його було ознайомлено з порядком відбуття покарання у виді громадських робіт та роз`яснено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання за ч. 2 ст. 389 КК України, однак не з`являвся для складання графіку і відбування покарання; громадські роботи не відпрацював, оскільки хворіли родичі, яким допомагав, щиро розкаявся у вчиненому, обставини викладені в обвинувальному акті визнає в повному обсязі. Просить суворо не карати.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання, в якому просить суд не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор в свою чергу також не оспорював фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому проступку ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженим від відбування громадських робіт доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше судимий, судимість не погашена, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, не одружений.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України. Таке покарання відповідатиме основній меті його призначення - виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде необхідним та достатнім.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Судом встановлено, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 30.05.2022 р. ОСОБА_5 засуджений за ст. ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин. Вказане покарання ОСОБА_5 не відбув, тому покарання ОСОБА_5 має бути призначене відповідно до ст. ст. 71,72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Керуючись ст.ст.100,373,374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 та призначити йому покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту строком на 1 (один ) місяць.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць, призначеного за даним вироком, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 30.05.2022 року у виді 100 годин громадських робіт, визначивши остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 1 (одного) місяця 1 (одного) дня арешту.

Речовий доказ особову справу № 31/2022 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка згідно постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів від 23.02.2023 року визнана речовим доказом повернути до Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1