Справа № 283/1783/22
Провадження №1-кп/283/182/2022
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2022 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

за ч. 1 ст. 164 КК України,-

встановив:

12 вересня 2022 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , за згодою потерпілої ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України.

Згідно даної угоди сторони погодили, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області №2/283/924/14 від 28.11.2014 року ОСОБА_4 присуджено сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття.
Будучи обізнаним про вказане рішення суду, ОСОБА_4 злісно ухиляється від покладених на нього судом обов`язків щодо щомісячної сплати встановленої судом суми коштів на утримання дитини (аліментів).
Так, ОСОБА_4 був ознайомленим із постановою державного виконавця Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)у Житомирській області від 12.01.2015 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2/283/924/14 виданим 28.11.2014 року за яким ОСОБА_4 присуджено сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, ОСОБА_4 особисто був попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів попередженнями державного виконавця: № 3014/19.9-30 від 14.04.2022 року; № 3911/19.9-30 від 10.05.2022 року та № 4507/19.9-30 від 21.06.2022 року.
Незважаючи на це упродовж 2019-2022 років ОСОБА_4 , отримуючи неофіційний дохід, не сплачував аліменти на утримання дитини. ОСОБА_4 систематично і наполегливо ухилявся від виконання свого обов`язку щодо сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Будучи працездатним на облік до центру зайнятості не став, підробляючи тимчасовими заробітками та маючи реальну можливість сплачувати аліменти, їх не сплачував, внаслідок чого грубо порушив свій конституційний обов`язок утримувати свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 і протягом часу з 01 вересня 2019 року по 31 серпня 2022 року, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що потягло за собою утворення заборгованості у сумі 194174 гривні 68 копійок, що сукупно складає суму виплат більше ніж за три місяців відповідних платежів.
Відповідно до угоди дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Даною угодою узгоджено ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Також узгоджено звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винність у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю. Він зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, розуміє зміст пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде до нього застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості і згоден на затвердження угоди.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши обвинуваченого, прокурора, захисника і потерпілу, які не заперечують проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважає, що угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, яке є кримінальним проступком.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 12 вересня 2022 року між ОСОБА_4 і прокурором, та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду і розміру покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 315, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 вересня 2022 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 164 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1