Справа № 354/1416/22
Провадження № 11-сс/4808/19/23
Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

представника апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши в кримінальному провадженні №0000139 апеляційну скаргу директора Карпатського національного природного парку ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Яремчанського міського суду від 22.12.2022 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді накладено арешт у кримінальному провадженні на:

- вантажний автомобіль марки ЗИЛ -131 номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить Карпатському національному природному парку; - 6 (шість) колод породи ялина; - 9 (дев`ять) колод породи бук; - товаротранспортну накладну серії МЕА № 040539 від 20.12.2022 на перевезення деревини; - специфікацію приймання лісопродукції № МЕ-6 від 20.12.2022; - шляховий лист № 0068 вантажного автомобіля марки ЗИЛ -131 номерний знак НОМЕР_1 .

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що слідчим доведено наявність достатніх підстав щодо накладення арешту на вказане майно, як речові докази у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі директор Карпатського національного природного парку ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, та такою, що прийнята з порушенням норм законодавства в частині накладення арешту на вантажний автомобль марки ЗИЛ -131, який належить природному парку. Вказує, що Карпатський національний природний парк є власником даного транспортного засобу ,а тому має право на звернення до суду з апеляційною скаргою про скасування ухвали слідчого судді про арешт майна для забезпечення права доступу до правосуддя. Стверджує, що необхідність на накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні відсутня, оскільки в даному кримінальному провадженні до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно звернувся неналежний суб`єкт, а саме слідчий, а не прокурор згідно ст.64-2 ч.2 КПК України. На думку апелянта, слідчим суддею не було дотримано вимог щодо змагальності сторін, позбавивши Карпатський національний природний парк можливості самостійно відстоювати право власності, як третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна. Зазначає, що вантажний автомобіля марки ЗИЛ - 131 не є знаряддям вчинення злочину передбаченого ст. 246 ККУ, оскільки не зберіг та не міг зберегти на собі жодних слідів вчинення злочину, які б могли використовуватись як докази у кримінальному провадженні. В ухвалі не зазначено, які конкретно сліди чи відомості містить автомобіль, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також яким чином вказане майно було використане як знарядля вчинення злочину. Версія органу досудового розслідування про те, що автомобіль Парку, який зазначений в ухвалі про арешт майна є засобом чи знаряддям його вчинення, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами. Відтак, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів визначені у ст.98 КПК України. Стверджує, що арешт вантажного автомобіля призвів до повного зупинення господарської діяльності Парку та є неспіврозмірним обмеженням права власності, при цьому Парк не може здійснити вивезення заготовленої деревини, так як у нього відсутні транспортні засоби, що свідчить про те, що тягар, який поклався на Парк є абсолютно непропорційний меті арешту майна. Представники Парку не були присутні при винесені ухвали, а тому строк для подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання копії судового рішення, тобто з 5.01.2023 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, останню в частині арешту вантажного автомобіля ЗИЛ-131 номерний знак НОМЕР_1 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль та повернути його ОСОБА_9 .

Апеляційний розгляд проведено без участі прокурора за його клопотанням.

В апеляційній інстанції представник апелянта підтримала апеляційну скаргу, вважає, що слідчий суддя прийняв необгрунтоване рішення в частині арешту їхнього автомобіля, яке просить скасувати, постановити нове, яким задовольнити апеляційну скаргу, повернути їм автомобіль для використання.

Колегія суддів вважає, що апелянтом не пропущено апеляційний строк, оскільки ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику власника автомобіля, тому строк апеляційного оскарження для їх представаника згідно ст.395 ч.3 п.2 КПК України обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, що свідчить про те, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, проаналізувавши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на автомобіль є обґрунтованим, він відповідає вимогам чинного КПК України про накладення арешту на майно, яке є речовим доказом у справі. Він базується на даних про те, що автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні. Тому через заборону в законі вказаний автомобіль не може бути відчужений, ним не можна розпоряджатися.

У зв`язку з наведеними мотивами апеляційні доводи апелянта про повну відмову у задоволенні клопотання слідчого слід відхилити.

Однак, слідчий суддя допустила відхилення від доводів клопотання слідчого, де ним викладено форми накладеного арешту, зокрема на автомобіль, із забороною його відчуження, розпорядження і користування. Слідчий суддя ці форми арешту не конкретизовано.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що немає процесуальної доцільності у забороні користуватися ним для потреб виробництва Карпатського національного природного парку, в чому є крайня необхідність.

Без шкоди для досудового розслідування автомобіль може бути переданий на відповідальне зберігання його власнику і його перебування на арештмайданчику порушує його право мирного користування автомобілем для потреб виробництва.

У даному кримінальному провадженні проведення відповідних слідчих дій з даним транспортним засобом можливе без позбавлення власника автомобіля користуватися ним, тому немає потреби надалі зберігати цей автомобіль під охороною державного органу. Його належне збереження як речового доказу у кримінальному провадженні, має забезпечити його власник.

З цих мотивів ухвала слідчого судді в частині заборон й обмежень щодо вказаного автомобіля частково не відповідає всім вимогам ст.ст. 170, 172, 173 КПК України. Тому її слід скасувати, постановити нову, якою накласти арешт на автомобіль в даному кримінальному провадженні у формі заборони розпоряджатися і відчужувати його, але з передачою його Карпатському національному природному парку для відповідального зберігання.

Такий висновок апеляційної інстанції не буде процесуальною перешкодою для забезпечення належного правового статусу цього майна у цьому провадженні як речового доказу.

Посилання апелянта про те, що відповідно до ст.64-2 ч.2 КПК України до слідчого судді з клопотанням про арешт майна звернувся неналежний суб`єкт, а саме слідчий, а не прокурор, то дані твердження не можуть братися до уваги. Положення ст.64-2 ч.2 КПК України регулюють відносини на стадії судового розгляду. Згідно ст.171 ч.1 КПК України слідчий за погодженням з прокурором наділений повноваженнями звернення з клопотанням про арешт майна до слідчого судді на стадії досудового розслідування.

Посилання апелянта на інші порушення колегія суддів відхиляє, оскільки вони не є істотними і не дають правових підстав для повної відмови у клопотання слідчого поліції.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді щодо арешту автомобіля - скасуванню з постановленням в цій частині нової ухвали, якою слід часткового задовольнити клопотання слідчого поліції, накласти арешт на автомобіль із забороною його відчуження й розпорядження, з передачею його на зберігання власнику. В решті ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу директора Карпатського національного природного парку Гошовського Степана задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Яремчанського міського суду від 22.12.2022 року в частині накладення арешту на вантажний автомобіль марки ЗИЛ -131 номерний знак НОМЕР_1 - скасувати.

Клопотання слідчого поліції в цій частині задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на автомобіль марки вантажний автомобіль марки ЗИЛ -131 номерний знак НОМЕР_1 та передати Карпатському національному природному парку, який є належним законним його володільцем на відповідальне зберігання на час досудового розслідування кримінального провадження.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4