Справа № 467/1000/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Арбузинка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Державній установі «Арбузинська виправна колонія (№ 83)»

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , у якій просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Від засудженого до судового засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Захисник ОСОБА_4 клопотання засудженого ОСОБА_5 підтримав в повному обсязі, зазначив, що засуджений працевлаштований, виконує різні роботи, має вісім заохочень за 2017-2021 роки, мав чотири стягнення, однак такі погашені у встановленому законом порядку, постійно залучається до робіт з благоустрою, відбув більше 2/3 строку покарання, довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що засуджений за період відбування покарання працював, виконував роботи з благоустрою станови, однак своєю поведінкою не довів виправлення. Має вісім заохочень, оголошених йому протягом 2017-2021 років, однак, чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності протягом 2018-2021 років, в зв`язку з чим два рази переводився до ДІЗО. Тобто, поведінка засудженого є не стабільною. Ухвалою Арбузинського районного суду від 25.11.2021 року засудженому ОСОБА_5 вмотивовано відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. З того часу засуджений не мав стягнень та заохочень, хоча знав з яких мотивів йому біло відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Отже, засуджений не зробив відповідних висновків, характеризується посередньо, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться безвідповідально. Вважає, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, в зв`язку чим просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд встановив наступне.

ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 31.05.2016 року, яким його було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 01.07.2016 року.

Санкцією ч. 2 ст. 121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, що відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином. Відтак, ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише за сукупністю так званої матеріальної підстави та формальної передумови, де матеріальною підставою умовно-дострокового звільнення є доведеність засудженим своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення, а формальною передумовою є відбуття засудженим певної частини покарання (ч. 3 ст. 81 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно роз`яснень п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Щодо сумлінної поведінки засудженого, то під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

В силу ст. 9 КВК України, засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, а також до інших засуджених.

Тож, дотримання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком, а не правом засудженого і вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а не його утримання від неправомірної поведінки.

Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про те, засуджений виправився має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування такої пільги.

ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 08.02.2016 року.

З 09.08.2016 року відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» Миколаївської області.

ОСОБА_5 відбув більше 2/3 призначеного йому покарання за умисний тяжкий злочин, що свідчить про наявність формальних передумов для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно наданої ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» характеристики від 01.12.2022 року ОСОБА_5 працевлаштований на виробництві колонії каменотесом в цеху ручного обробітку граніту. Норму виробітку в повному обсязі не виконує через особисту неорганізованість, потребує постійного контролю з боку представників адміністрації. Згідно ч. 5 ст. 118 КВК України постійно залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов. За період відбування покарання 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 2 рази поміщувався до ДІЗО. Допущені порушення виражались у зберіганні заборонених предметів та вживанні алкогольних речовин. На даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку. Вісім разів заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. На критику в свою адресу реагує спокійно. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Посередньо ставиться до майна установи і предметів, якими користується у побуті та при виконанні дорученої роботи, належного догляду за ним не здійснює. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться безвідповідально. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування, отримує від них посилки. Комісією колонії ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України (протокол № 14 від 25.06.2019 року), як такому що не став на шлях виправлення та у застосуванні ст. 81 КК України (протокол № 20 від 24.09.2020 року), як такому що не довів свого виправлення. На профілактичному обліку не перебуває.

Відповідно до попередніх характеристик від 21.09.2018 року та від 25.06.2019 року, ОСОБА_5 характеризується посередньо: працевлаштований на виробництві колонії каменотесом в цеху ручного обробітку граніту. Норму виробітку в повному обсязі не виконує, через особисту неорганізованість, потребує постійного контролю з боку представників адміністрації. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться безвідповідально. Не виконує роботи з благоустрою, не вбачає необхідності у самостійному їх виконанні, не бере участі в організації виховних заходів та у програмах диференційованого виховного впливу.

У відповідності до витягу з протоколу № 14 засідання комісії колонії від 25 червня 2019 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено у заміні покарання більш м`яким як такому, що не став на шлях виправлення.

15 серпня 2019 року засудженого переведено з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації як такого, що стає на шлях виправлення, про свідчить витяг з протоколу № 7 засідання комісії від 15 серпня 2019 року колонії.

Відповідно до характеристик від 15.08.2019 року, 24.01.2020 року у поведінці засудженого вбачаються позитивні зміни по відношенню до роботи. Разом з тим у характеристиках від 30.01.2020 року, 24.09.2020 року вказується на те, що засуджений до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться безвідповідально, не виконує роботи з благоустрою, не вбачає необхідності у самостійному їх виконанні, не бере участі в організації виховних заходів та у програмах диференційованого виховного впливу.

За рішенням комісії колонії від 24 вересня 2020 року засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні як такому, що не довів свого виправлення.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25.11.2021 року засудженому відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ухвали Миколаївського апеляційного суд від 18.01.2022 року ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25.11.2021 року залишено без змін.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 01.12.2022 року ОСОБА_5 має вісім заохочень за підсумками роботи: 03.01.2017 року, 03.07.2018 року, 15.04.2019 року, 08.07.2019 року, 06.07.2020 року, 05.10.2020 року, 15.01.2021 року, 05.10.2021 року у виді подяки. Чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності: 24.09.2018 року із застосуванням стягнення у вигляді поміщення до ДІЗО (виявлено та вилучено мобільний телефон), 11.10.2018 року із застосуванням стягнення у вигляді суворої догани (виявлено та вилучено хлібну закваску), 24.01.2020 року із застосуванням стягнення у вигляді поміщення до ДІЗО (затриманий із запахом спиртного), 24.02.2021 року із застосуванням стягнення у вигляді догани (виявлено та вилучено мобільний телефон), які на даний час погашені у встановленому законом порядку.

У відповідності до довідки про працевлаштування № 72 від 30.11.2022 року, наданої адміністрацією установи виконання покарань на вимогу суду, засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований: каменотесом, згідно наказу № 33 від 30.09.2016 року; каменотесом, згідно наказу № 4 від 31.01.2017 року; каменотесом, згідно наказу № 7 від 28.02.2018 року; по виготовленню бруківки, згідно договору ЦПХ № 175/18 від 01.10.2018 року; різноробочим, згідно договору ЦПХ № 66/20ДП від 08.01.2020 року; по виготовленню бруківки, згідно договору ЦПХ № 51/21ДП від 21.01.2021 року; по виготовленню бруківки, гідно договору ЦПХ № 31 від 14.06.2021 року.

Відповідно довідки від 01.12.2022 року ОСОБА_5 постійно залучається до робіт з благоустрою колонії, прилеглої до неї території, поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством.

Аналізуючи динаміку процесу виправлення засудженого ОСОБА_5 встановлено, що з 2016 року по 2018 рік ОСОБА_5 характеризувався посередньо, був працевлаштований, але норми виробітку в повному обсязі не виконував, не бачив суспільної необхідності у виконанні робіт з благоустрою колонії, за цей період він отримав два стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку та два заохочення. З 2019 по 2021 рік засуджений характеризувався як позитивно, так і негативно, отримав шість заохочень та допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, одне з яких виразилось в тому, що засуджений був затриманий із запахом спиртного, за що до нього застосовано стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора, що свідчить про нестабільність процесу виправлення засудженого та неготовність його до самокерованої правослухняної поведінки, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.

Крім того, ухвалою Арбузинського районного суду від 25.11.2021 року засудженому вмотивовано відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не зважаючи на підстави відмови у задоволенні зазначеного клопотання, засуджений відповідних висновків не зробив. Характеризується за вказаний період посередньо, заохочень та стягнень за цей час не має.

Таким чином, суд вважає, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому суд приходить до висновку за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1