Справа № 545/1343/22
Провадження № 1-в/545/358/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

у с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області звернувся засуджений ОСОБА_4 з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого, посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Засуджений та представник адміністрації установи у судове засідання не з`явилися, попередньо надали заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Представник спостережної комісії у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали заяви та особової справи, суд проходить до висновку, що заява засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Красноградського районного суду Харківської області від 27.11.2020 року за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Харківського апеляційного суду від 16.03.2020 року більш суворим, призначене остаточне покарання 2 роки 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 10.03.2021 року зараховано в строк відбуття покарання час слідування під вартою до виправного центру за правилами ст. 72 КК України. Строк відбування покарання рахується з моменту затримання 25.03.2021 року.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно - дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

На момент звернення до суду із заявою ОСОБА_4 відбув більше 1/2 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з характеристикою засудженого, ОСОБА_4 характеризується посередньо, на даний час не працевлаштований, у зв`язку з відсутністю в установі відповідних робочих місць. За вироком суду цивільного позову не має. На адресу установи надійшов виконавчий лист про стягнення витрат із засудженого на суму в розмірі 12 299,80 грн.

Згідно з витягом з протоколу №31 засідання комісії державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» від 01.12.2021 року засудженому відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення (а.о.с.75).

Відповідно до витягу з протоколу №3 від 12.04.2022 року спільного засідання комісії державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» ОСОБА_4 відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення (а.о.с.88).

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання має одне заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та 3 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

Разом з тим, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Аналізуючи встановлені судом обставини суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України,-

у х в а л и в:
У задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1