20 вересня 2022 року
Справа № 932/5052/22
Провадження № 1-кс/932/2686/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001563 від 02.09.2022 року за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого ОСОБА_4 просить частково скасувати арешт накладений ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2022 року відповідно до котрої заарештовано транспортний засіб автомобіль марки «Renault Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що в рамках досудового розслідування кримінального провадження , внесеного до ЄРДР № 0001563 від 02.09.2022 року за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України було накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Renault Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Даний транспортний засіб є спільною власністю його, ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_5 , та був придбаний ними в кредит 20.12.2021 року.

Він , ОСОБА_5 , 04.09.2022 року надав ОСОБА_6 , вказаний транспортний засіб на два дні, тобто до 06.09.2022 року включно.

Оскільки 06.09.2022 року транспортний засіб не було повернуто, подзвонив дружині ОСОБА_6 , зі слів котрої йому стало відомо, що останній був затриманий правоохоронними органами, а належний йому транспортний засіб арештований.

Просить суд, скасувати арешт, накладений ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2022 року в частині транспортного засобу - автомобіля марки «Renault Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 .

В судове засідання заявник та його представник не з?явились, надійшла заява про розгляд за їх відсутності, наполягав на задоволені клопотання.

Заперечень щодо скасування арешту не надійшло.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, якими обґрунтовуються її доводи, дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2022 року накладено арешт на майно в тому числі автомобіль марки «Renault Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно наданих документів, автомобіль марки «Renault Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 є залоговим майном, оскільки придбаний в кредит, на сьогоднішній час встановлено, що він не відповідає вимогам ст.. 98 КПК України , а отже з нього необхідно зняти арешт.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч.1ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для зясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невідємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини. Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно підлягає арешту. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі Устименко проти України, п.п. 51,52 рішення у справі Рябих проти Росії, п. 31 рішення у справі Марушин проти Росії, п. 61 рішення у справі Брумареску проти Румунії). Основною метою ст.. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006)

Враховуючи викладене, заява підлягає задоволенню, а арешт скасуванню у зв`язку з закриттям кримінального провадження.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001563 від 02.09.2022 року за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2022 року у справі № 932/5052/22, провадження 1-кс/932/2579/22 в частині заборони відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом марки «Renault Sandero» державний номерний знак НОМЕР_1 , котрий належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1