Справа №585/3762/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/794/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч.5 ст. 72 КК України у редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року.

Клопотання засуджений обґрунтовує тим, що він був засуджений вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.07.2018 за ст. ст. 115 ч. 1, 71 КК України до 12 років позбавлення волі. При цьому він перебував в умовах попереднього ув`язнення у СІЗО з моменту взяття його під варту до етапування до в ВК № 56. У зв`язку із зазначеним просить зарахувати йому вказаний строк перебування у СІЗО як строк попереднього ув`язнення, за період з 24.06.2017 року до 24.11.2018 р.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 .

Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що будь-яких нових доводів щодо необхідності зарахування строку перебування в СІЗО по етапування до РВК № 56, як строку попереднього ув`язнення за ч. 5 ст. 72 КК України, засудженим ОСОБА_6 не наведено, а тому суд приходить до висновку, що клопотання є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, як незаконне, та постановити нове рішення, яким задовольнити його клопотання.

Так, розгляд даного кримінального провадження було призначено на 21 жовтня 2022 року на 10.30 годину в режимі відео конференції як із засудженим ОСОБА_6 , який перебуває ДУ «Роменська виправна колонія №56».

Проте, у призначений час зв`язок з ДУ «Роменська виправна колонія №56» встановити не вдалося, через відсутність зв`язку.

Разом з тим, захисник ОСОБА_7 та прокурор направили відповідні клопотання про розгляд даного апеляційного провадження без їх участі.

При вирішення питання щодо можливості розгляду даного провадження без участі апелянта засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів враховує, те що зазначене кримінальне провадження перебуває в провадженні Сумського апеляційного суду з січня 2022 року і в апеляційній скаргі питання про погіршення становища не ставиться.

Також відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Також колегія суддів бере до уваги і ту обставину, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, було введено воєнний стан і апелянт оскаржує судове рішення від 03 червня 2021 року, тому і з метою дотримання розумних строків судового розгляду необхідно розглянути дане провадження не відкладаючи його в зв`язку з воєнним станом.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає за можливе розглянути дане апеляційне провадження без участі всіх учасників апеляційного розгляду, та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Тому, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частина 1 ст.404КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог Закону.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 встановлено обчислювати з моменту фактичного звернення вироку до виконання - дати його затримання, запобіжний захід в цьому кримінальному провадження ОСОБА_6 не обирався.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_6 за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.03.2017 р. і остаточно призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі. Строк відбування покарання встановлено відраховувати з 24.06.2017 року. При цьому по даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 було затримано 24.06.2017 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 29 жовтня 2019 року скасовано ухвалу Донецького апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року скасовано призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 березня 2020 року вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2018 року змінено: визнано протокол за результатами негласної слідчої (розшукової) дії від 12 серпня 2017 року з оптичним магнітним диском інв. № Д77Т, протокол огляду від 11 вересня 2017 року, постанову про визнання речових доказів від 12 серпня 2017 року недопустимими та виключено посилання на них з мотивувальної частини вироку суду, як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 . В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2018 року набрав законної сили 17 березня 2020 року, що стверджується розпорядженням про набрання вироком законної сили.

Постановою Верховного Суду України від 15 липня 2020 року вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 17 березня 2020 року залишено без змін.

Так, відповідно Згідно з ч. 5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, чинній до 20.06.2017 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України № 2046-VІІІвід 18.05.2017 року, який набув чинності з 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72КК України викладено в новій редакції, згідно з якою попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Великою Палатою Верховного Суду 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, провадження №13-31 кс18, ухвалено постанову, якою зроблено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст.72КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання): «Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72КК Українив редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72КК Українив редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст.5КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII» (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Отже, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Як вбачається з матеріалів провадження, згідно довідки ДУ «Роменська ВК № 56» ОСОБА_6 станом на 21.12.2021 року відбув 4 роки 5 місяців 27 днів позбавлення волі, не відбув 7 років 6 місяців 3 дні позбавлення волі. Перебував під вартою з 24.06.2017 року по 17.03.2020 року

Відповідно до ст.ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Ухвалами Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.02.2019 р. та від 13.01.2021 р. в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відмовлено.

Колегія суддів вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказані ухвали суду набрали законної сили, будь-яких нових доводів щодо необхідності зарахування строку перебування в СІЗО по етапування до РВК № 56, як строку попереднього ув`язнення за ч. 5 ст. 72 КК України, засудженим ОСОБА_6 не наведено, а тому суд приходить до висновку, що клопотання є безпідставним та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, суд першої інстанції належним чином дослідив матеріали судового провадження, проаналізував нормативну базу законодавства України, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч.5 ст. 72 КК України у редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування ухвали суду, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі, оскаржене судове рішення є належним чином обгрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2021 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч.5 ст. 72 КК України у редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4