Справа № 182/5723/20
Провадження № 1-кп/0182/134/2022
20.10.2022 м. Нікополь
Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянина України, який без реєстрації проживає у АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень /злочинів/, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115; п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
(в режимі ВКЗ з ДУВП № 4)
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілих ОСОБА_9
(в режимі ВКЗ з власного пристрою),
Захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_5 за призначенням здійснює адвокат ОСОБА_7 .
Суть питання, що вирішується
Від обвинуваченого ОСОБА_5 поступило клопотання про відмову від захисника - адвоката ОСОБА_7 . Клопотання мотивоване тим, що захисник ОСОБА_7 не надає повноцінної правової допомоги, що у них різна правова позиція з приводу захисту. Обвинувачений просив забезпечити його іншим безкоштовним захисником, оскільки ні він, ні його рідні не мають коштів для укладення договору з захисником.
Позиції сторін судового провадження
Обвинувачений ОСОБА_5 наполягав на задоволенні клопотання.
Захисник ОСОБА_7 покладався на розсуд суду.
Прокурор, потерпілий та представник потерпілих заперечували проти задоволення клопотання.
Мотиви та обґрунтування суду
Заслухавши думку учасників судового провадження та проаналізувавши доводи поданого клопотання, колегія суддів враховує наступне.
Забезпечення права на захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого і виправданого у кримінальному провадженні - одна з найважливіших гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст. 59, ст. 63 ч. 2, ст. 129 ч. 3 п. 5 Конституції України та міжнародними актами, які є частиною національного законодавства щодо прав людини і основоположних свобод (ст. 11 Загальної декларації прав людини; ст. 14 ч. 3 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; ст. 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) неодноразово підкреслював, що сумлінне забезпечення здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, є обов`язком держави. Адекватний захист обвинуваченого як у суді першої інстанції, так і в суді вищої інстанції має вирішальне значення для справедливості у системі кримінального судочинства. У рішеннях від 23 листопада 1989 року в справі «Камасинський проти Австрії» та від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» ЄСПЛ зробив висновок про те, що Конвенція призначена гарантувати не ті права, що є теоретичними та ілюзорними, а ті, що є практичними і реальними. Саме по собі призначення не забезпечує ефективної допомоги, оскільки адвокат, призначений надавати безоплатну правову допомогу, може вмерти, серйозно захворіти, стикатися тривалий час з перешкодами у своїй діяльності або ухилятися від виконання своїх обов`язків. Якщо органи влади ставляться до відома про таку ситуацію, вони повинні або замінити його, або примусити його виконувати свої обов`язки.
Статтями 59, 63 Конституції України гарантовано кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.
Відповідно ст. 20 ч. 2 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Підозрюваний, обвинувачений має право, в тому числі на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження, а також на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату (ст. 42 ч. 3 п. 3 КПК України).
Реалізація права на відмову від захисника та відповідна належна правова процедура визначена ст. 54 КПК України, частинами 1 та 3 якої зокрема передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, проте відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.
За загальним правилом, передбаченим ст. 42 ч. 3 п. 3, ст. 54 ч. 1 КПК України, особа (підозрюваний, обвинувачений) без встановлення будь-яких обмежень та умов, керуючись власним волевиявленням має право відмовитися від захисника або замінити його в будь-який момент кримінального провадження в усній або письмовій формі.
Тому, враховуючи, що між обвинуваченим та його захисником виникли суперечності, а участь захисника відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України є обов`язковою по особливо тяжким злочинам, суд вважає за необхідне прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_5 від захисника адвоката ОСОБА_7 та залучити захисника за допомогою відповідного органу (установи), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги.
Керуючись ст. 49 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_10 від захисника - адвоката ОСОБА_7
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_11 -
ОСОБА_12