УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2022 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1

- судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар - ОСОБА_4

прокурор - ОСОБА_5

потерпіла - ОСОБА_6

представник потерпілої - ОСОБА_7

обвинувачені - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро об`єднане кримінальне провадження № 0000901 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п.11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, та кримінальне провадження №0000484 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.15, п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст.309 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п.п. 11,12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 309 КК України,

В с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання обвинуваченим, у разі визнання останніх винуватими у кримінальних правопорушеннях, враховуючи особливу тяжкість злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 , можуть переховуватися від суду та вчинити інший злочин, здійснювати тиск на потерпілу, свідків, які ще не допитувалися.
Клопотання прокурора підтримала потерпіла та її представник

Обвинувачені, захисники заперечували проти клопотання, заявленого прокурором, звернулися до суд із власним клопотанням про відмову в задоволенні клопотання прокурору про обрання запобіжного заходу:

- у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_8 - захисники ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , оскільки на думку захисників прокурор повинен був звернутися до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; просили ОСОБА_8 змінити запобіжний захід на домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, із застосуванням електронного засобу контролю;

-домашній арешт для обвинуваченого ОСОБА_10 або заставу захисник ОСОБА_14 ;

-змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 на інший більш м`який або заставу захисник ОСОБА_13 , проти чого заперечували прокурор та потерпіла.

Вирішуючи заявлені клопотання суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні та наявність ризиків на існування яких посилається сторона обвинувачення, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 зможуть переховуватися від суду.

В розумінні Кримінального кодексу України інкримінований обвинуваченим злочин, передбачений ст. 115 КК України, є особливо тяжким.
Щодо суспільної небезпеки, суд приходить до висновку, що такий злочин має дуже високий ступінь суспільної небезпеки.
За даним кримінальним провадженням суд враховує, що у відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , стала наявність обґрунтованої підозри у можливої причетності кожного з них до скоєння особливо тяжкого умисного злочину проти життя особи, а підставою для продовження дії запобіжного заходу є наявність обвинувального акта, відповідно до якого, кожен з них, продовжує обвинувачуватися у вчиненні незакінченого замаху на умисне вбивство людини, вчинене на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, за що законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

На думку суду вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).

При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На теперішній час, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених, суд враховує обсяг пред`явленого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення, приймає до уваги репутацію обвинувачених.

Так ОСОБА_9 , відповідно до анкетних даних з обвинувального акту, судимий за скоєння умисного корисливого особливо тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та за ч. 1 ст. 393 КК України - втеча особи з місця позбавлення волі або з-під варти, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі або арешту чи перебуває в попередньому ув`язненні, не працює, розлучений.

Відносно ОСОБА_10 на розгляді у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто за умисне вбивство.

Суд вважає, що обвинувачені з огляду на викладене, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у разі визнання останніх винуватими у кримінальних правопорушеннях, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, можуть переховуватися від суду, скоювати інші злочини.

При цьому суд враховує рішення ЄСПЛ по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, який зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Таким чином, суд зазначає, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинуваченням та наявної обґрунтованої підозри у можливому скоєнні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Обговорюючи клопотання сторони захисту щодо форми та змісту прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 суд враховує та керується приписом статті 331 КПК України, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Досліджуючи питання щодо можливості зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який суд, враховуючи вік та задовільний стан здоров`я обвинувачених, відомості про їх соціальні зв`язки, репутацію обвинувачених, їх майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу кожного з обвинувачених в сукупності із обсягом пред`явленого кожному з них обвинувачення та встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тому клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на 60 днів підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кожному з обвинувачених, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та ОСОБА_8 повідомлені про підозру у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст.176-178,183,199, 331,350,369,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожному з них, строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі виконання покарань (№ 4) управління Державної пенітенціарної служби України, - до 15 вересня 2022 року включно.

Копію ухвали для виконання направити керівнику Державній установі виконання покарань (№ 4) управління Державної пенітенціарної служби України.

Відмовити стороні захисту у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу: у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_8 на домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, із застосуванням електронного засобу контролю;

- на домашній арешт для обвинуваченого ОСОБА_10 або заставу;

- обвинуваченому ОСОБА_9 на інший більш м`який або заставу.

Відповідно до п. 1-1 ч.2 ст. 395 КПК України ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_16 ОСОБА_17