Справа № 521/1643/22
Номер провадження:1-кс/521/524/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001677 від 26.11.2021 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

власника майна - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України із даним клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.12.2021 року, справа № 521/20009/21, на транспортний засіб марки «Тойота Камрі» 2015 року випуску, синього кольору НОМЕР_1 , державні номерні знаки НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Тойота Камрі» д.н.з. НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи клопотання, зазначає, що слідчим відділення відділу поліції №1 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001677, внесеноно до ЄРДР 26.11.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Підставою для внесення в ЄРДР, слугувало те, що в період часу, 24.11.2021 року з 18 годин 30 хвилин до 25.11.2021 року до 09 годин 00 хвилин, невстановлена особа знаходячись біля будинку № 4, по вул. Скворцова, у м. Одесі, незаконно заволоділа транспортним засобом, автомобілем марки «Тойота Камрі», державний номерний знак НОМЕР_2 , який є власністю ОСОБА_4 , у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

28.11.2021 року транспортний засіб, автомобіль марки «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_2 , було знайдено у м. Подільськ, Одеської області.

Особу яка скоїла кримінальне правопорушення не встановлено та не знайдено. Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення нікого не повідомлено.

Після виявлення автомобіля, слідчим було проведено необхідний огляд транспортного засобу та вилучення предметів, (речей) які можуть мати відношення до вчинення кримінального правопорушення. Все це було зроблено слідчим ще в день знаходження транспортного засобу, що було зазначено в протоколі огляду, та ці предмети і речі було відображені у клопотанні про накладення арешту на майно.

Надалі, 30.11.2021 року слідчий СВ ВП № 1 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області звернувся з клопотання погодженим з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси до Малиновського районного суду м. Одеси про арешт майна, серед майна яке підлягає арешту, також було зазначено вказаний транспортний засіб, державні номерні знаки, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

03.12.2021 року слідчим суддею Малиновського районного суду м. Одеси у кримінальному провадженні за № 0001677 (справа суду №521/20009/21, проводження 1-кс/521/6249/21), було постановлено ухвалу, у відповідності до якої було накладено частковий арешт, а саме на транспортний засіб, автомобіль марки «Тойота Камрі», державні номерні знаки НОМЕР_4 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Тойота камрі» д.н. НОМЕР_4 , державні номерні знаки, а саме із забороною відчуження та із можливістю користуватись вказаним майном власнику автомобіля та членам його родини.

Разом з тим, зазначає, що протягом майже шести місяців після накладення арешту на вказане майно, слідчим чи прокурором будь який процесуальних дій щодо вказаного майна не здійснювалося.

У зв`язку з чим вважає, що на даний момент погреба у арешті вказаного майна відпала, у зв`язку із тим, що після знайдення автомобіля, він був оглянутим слідчим, та після чого більше пів року з вказаним майном не здійснюється жодних процесуальних дій, при цьому вказане майно не може бути предметом конфіскації та/або спеціальної конфіскації, таким чином арешт майна протягом більше пів року, є непропорційним втручанням у право власності ОСОБА_4 та покладає на нього індивідуальний та надмірний тягар через втручання у мирне володіння його майном та не відповідає суспільним інтересам.

З огляду на те, що заборона розпорядження майном має похідний від арешту характер, вважав, що така заборона підлягає скасуванню разом із скасуванням арешту майна.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Власник майна в судовому засіданні вимоги визначені у клопотанні підтримав, просив задовольнити клопотання та скасувати арешт з майна.

Вислухавши учасників процесу, розглянувши клопотання та вивчивши матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року, при арешті майна, слідчий суддя виходив з того, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Під час розгляду клопотання встановлено, що СВ ВП № 1 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області, проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001677 від 26.11.2021 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року у справі № 521/20009/21, накладено арешт, крім іншого, на автомобіль марки «Тойота Камри» темно синього кольору vin НОМЕР_1 , державні номерні знаки НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Тойота Камри» д.н. НОМЕР_2 .

Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Щодо вирішення питання про обґрунтованість арешту слід також звернутися до практики Європейського суду з прав людини та положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Також, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (стаття 41 Конституції України).

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається - так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69). Тому, навіть сам факт тривалого тримання майна у випадку якщо таке тримання є безпідставним, може бути порушенням статті 1 Протоколу 1 Конвенції.

Слідчий суддя зазначає, що арешт на майно ОСОБА_4 накладено у грудні 2021 року, так як органом досудового слідства планувалося проведення необхідних дій та з метою збереження майна, і що протягом цього часу власник майна ОСОБА_4 не міг будь-яким чином розпоряджатися цим майном. Також, слідчий суддя зазначає, що після того як було накладено арешт, минуло більше пів року.

Разом з тим, вказане майно не перебуває у власності підозрюваного або обвинуваченого, що виключає необхідність застосованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, також вказане майно не перебуває у власності підозрюваного або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації, що виключає необхідність арешту, для забезпечення спеціальної конфіскації. Відсутність в провадженні цивільних позовів виключає необхідність арешту вказаного майна з метою забезпечення відшкодування шкоди.

Разом з тим, суд звертає увагу, що вказане майно, яке було предметом кримінального правопорушення, на праві власності належить саме ОСОБА_4 .

З доводів сторони обвинувачення не вбачається, що заборона розпоряджатися вказаним майном його власником, є пропорційним заходом у співвідношенні до захисту права власності особи, особливо з урахуванням того, що вказане майно було оглянуте слідчим та його арешт відбувся понад пів року тому.

Таким чином, слідчий суддя не вбачає законних підстави для продовження й надалі арешту вказаного майна ОСОБА_4 .

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання представника власника майна про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001677 від 26.11.2021 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, - задовольнити.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.12.2021 року справа № 521/20009/21, провадження № 1-кс/521/6249/21, а саме скасувати арешт та заборону розпорядження та відчудження, накладений на:

-автомобіль марки «Тойота Камри» темно синього кольору vin НОМЕР_1 ;

-державні номерні знаки НОМЕР_2 ;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1