Справа № 199/3913/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2022

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000322 від 28.06.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим слідчому судді клопотанням в останньому заявлено вимогу про накладення арешту на майно:

-транспортний засіб марки «БМВ» моделі «528» р/н НОМЕР_1 ;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » на транспортний засіб;
-ключі від вказаного транспортного засобу.
В обґрунтування поданого клопотання дізнавач посилається на те, що досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що під час перевірки транспортного засобу «БМВ» моделі «528» р/н НОМЕР_1 було виявлено ознаки зміни ідентифікаційного номеру кузова, володільцем якого є гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , про що складений висновок експертного дослідження №04/1249/16Д від 27.06.2022 р. Вказаний транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію та ключі від нього були вилучені, та 28.06.2022 р. дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області було винесено постанову про визнання речовим доказом і вирішення питання про їх зберігання.
Розглянув клопотання дізнавача про арешт майна, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під часкримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя погоджується із слушністю доводів дізнавача щодо наявності правової підстави для арешту майна (майно відповідає вимогам ст. 98 КПК, майно зберегли на собі сліди кримінального правопорушення), а тому враховує можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України), розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства (п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України), наслідки арешту майна для власника цього майна (забезпечується унеможливлення передачі цього майна у власність інших особам) тощо (п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України).
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчому судді не було надано доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України, у зв`язку з чим застосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном транспортним засобом унеможливлено.
З огляду на вищенаведене, слідчий суддя погоджується із слушністю доводів дізнавача щодо наявності правової підстави для арешту майна (майно відповідає вимогам ст. 98 КПК, є доказом злочину, а тому з метою його збереження, як речового доказу, у незмінному стані, уникнення його псування чи знищення, дослідження змін номера кузову, які на ньому містяться), можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, відсутність будь-яких наслідків арешту майна (п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України).
Керуючись ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 131, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 4 ст. 107, ч. 1 ст. 98, ч. 1 та ч. 2 ст. 172, ст.ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000322 від 28.06.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на належне гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , майно:

-транспортний засіб марки «БМВ» моделі «528» р/н НОМЕР_1 ;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ;
-ключі від транспортного засобу марки «БМВ» моделі «528» р/н НОМЕР_1 .

Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1