Справа № 591/1899/22
Провадження № 1-і/591/18/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2022 суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Зарічного районного суду м. Суми на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ст. 257 КК України, та від прокурора надійшли клопотання про продовження строку дії щодо всіх обвинувачених обраного запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, мотивував тим, що ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину та існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати цілодобовий домашній арешт, враховуючи недоведеність ризиків, наявність міцних сімейних зв`язків, офіційного місця роботи, позицію у справі, під час досудового розслідування обвинувачений демонстрував готовість до співпраці.

Крім того, адвокат вважає визначений склад суду для розгляду клопотань прокурора незаконним через вимоги ст. 319 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_7 просили відмовити в задоволенні клопотання через необґрунтованість ризиків та мотивованість клопотання лише тяжкістю покарання. Обвинувачений пояснив, що має постійне місце проживання, не одружений, дітей не має, має неофіційний та нестабільний заробіток.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_8 заперечили проти задоволення клопотання через те, що текст клопотання є аналогічним попереднім клопотанням прокурора, а ризики ґрунтуються на припущеннях. Обвинувачений пояснив, що має постійне місце проживання разом з матір`ю похилого віку, неодружений, дітей не має на утриманні, неофіційно працює.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до таких висновків.

Одразу слід зазначити стосовно доводів адвоката ОСОБА_6 щодо порушення вимог ст. 319 КПК України. Так, згідно витягу з протоколу зборів суддів Зарічного районного суду м.Суми від 26.09.2022, вирішено, в тому числі, зареєструвати на одній обліково-інформаційній картці за індексом «1-і» клопотання прокурора ОСОБА_9 по даній справі та здійснити автоматизований розподіл справи (т.1 а.п. 194), що не свідчить про передачу даного кримінального провадження для розгляду іншому складу суду.

Повертаючись до предмету розгляду, то відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто в даному випадку: переховуватися від суду; знищити чи спотворити докази, незаконно впливати на потерпілих та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризиків прокурор обґрунтовував тим, що за злочин, в якому обвинувачується особи, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, тоді як у обвинувачених відсутні міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи; не віднайдені всі речові докази; обвинувачені є знайомими, перебуваючи на свободі, зможуть впливати на інших обвинувачених та потерпілих; через відсутність джерел фінансування можуть знов вчини корисливий злочин.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно усталеної судової практики ЄСПЛ висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Так, в судовому засіданні встановлено, що під час судового розгляду судом безпосередньо допитані потерпілі, що спростовує доводи прокурора про існування ризику впливу на них. Тому в цій частині вважаю, що ризик можливого впливу на потерпілих відпав. Водночас, вважаю доведеним ризик можливого впливу обвинувачених у випадку перебування їх на свободі на інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, тому в цій частині ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, є актуальним та триваючим до моменту їх допиту судом.

Щодо існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, вважаю, що з урахуванням стадії розгляду кримінального провадження, а також те, що всі речові докази вже зібрані, відшукані та їм визначено місце зберігання, то його існування ґрунтується лише на припущеннях прокурора та не може бути встановлений у даній справі. Як і не встановлено мною ризику можливого вчинення нового кримінального правопорушення, оскільки всі обвинувачені раніше не судимі та обвинувачуються у вчиненні одного епізоду кримінального правопорушення.

Стосовно ризику переховування обвинувачених від суду, то його наявність слід досліджувати щодо кожного обвинуваченого окремо з урахуванням положень статті 178 КПК України та вищенаведеної практики ЄСПЛ.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 одружений більше 20 років, має на утриманні неповнолітню доньку, постійне місце проживання за місцем реєстрації, де проживає разом з дружиною, донькою та матір`ю дружини, позитивно характеризується за місцем мешкання, на профілактичних обліках не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався, зареєстрований як ФОП, що свідчить про достатню міцність сімейних та соціальних зв`язків. Також в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, вину визнає, але не погоджується з кваліфікацією його дій, співпрацював зі слідством, повідомляв місцезнаходження викраденого майна, допоміг у відшуканні цих речей, надав вичерпні покази з цього приводу, і прокурор таких встановлених обставин в судовому засіданні не спростував.

З огляду на викладене, вважаю, що відносно обвинуваченого ОСОБА_11 не доведено існування ризику переховування від суду, оскільки він має сталі сімейні та соціальні зв`язки, офіційне місце роботи, постійне місце проживання, що в сукупності є достатнім стримуючим фактором для недопущення порушення ним процесуальної поведінки, тоді як ризик переховування особи від суду не може ґрунтуватися лише на тяжкості можливого покарання.

Отже, враховуючи встановлення відносно ОСОБА_11 лише одного ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, застосування до нього такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти вказаному ризику.

Щодо ризику переховування обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , то вважаю, що відносно них він продовжує існувати, оскільки разом із тяжкістю можливого покарання за злочини, у яких вони обвинувачуються, судом враховано відсутність в останніх міцних соціальних зв`язків, які могли б стримувати їх від переховування, та постійного, офіційного місця роботи, нестабільність доходів при неофіційних підробітках. І такий ризик відносно вказаних обвинувачених разом з іншим встановленим ризиком не може бути забезпечений іншим більш м`яким запобіжним заходом.

Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_13 та ОСОБА_5 пов`язаний із застосуванням насильства, суд відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає їм розмір застави.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 331, 181, 176-178, 182-184, 193-197, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 листопада 2022 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 листопада 2022 року включно без визначення розміру застави.

Змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28 листопада 2022 року включно, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши на нього такі обов`язки: 1) прибувати до суду за викликом; 2) не відлучатися з зазначеного місця проживання без дозволу прокурора або суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон; 4) утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні; 5) носити електронний засіб контролю.

ОСОБА_4 звільнити з-під варти негайно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1