Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/245/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000652 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровоградавід 09.03.2022, якою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.08.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.05.2022включно, з умовою внесення раніше визначеної застави.

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровоградаперебуває кримінальне провадження №0000652 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні районного суду прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, мотивуючи тим, що будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, відсутні.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровоградавід 09.03.2022 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 07.05.2022включно, з умовою внесення раніше визначеної застави, визначеної ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровоградавід 08.02.2022, тобто у розмірі 49620 грн.
Своє рішення районний суд мотивував тим, що зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді. Стороною захисту не надані докази неможливості тримання обвинуваченого під вартою та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Мотивує свої доводи тим, що розглядаючи клопотання прокурора, суд взагалі не виконав вимоги передбачені ч. 2 ст. 177, ст. 184, ст. 193-194, ст. 196, ст. 370 КПК України та прийняв необґрунтоване і незаконне рішення.
Також, зазначає, що районний суд дійшов хибного переконання, щодо неможливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Крім того, він має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки у вигляді матері-інваліда, працездатного віку, при цьому судом не спростовано доводи сторони захисту щодо стану його здоров`я, що не були спростовані стороною обвинувачення. Також, на його переконання, при винесенні оскаржуваного рішення суд пішов в супереч практики ЄСПЛ, стосовно того, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому не можуть бути визначальними при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, саме тяжкість інкримінованого злочину стала єдиною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Натомість у своєму рішенні суд в якості підстав застосування найсуворішого запобіжного заходу вказав недоведені, а подекуди навіть не зазначенні в судовому засіданні доводи прокурора, щодо наявності ризиків.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання прокурора7, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження № 404/4009/21, у провадженніКіровського районного суду м. Кіровоградаперебуває кримінальне провадження №0000652 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено колегією суддів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах кримінального провадження №404/4009/21, в судовому засіданні судом першої інстанції, в порядку ст. 331 КПК України, розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , з обґрунтуванням доцільності обрання даного запобіжного заходу.
Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і на даний час.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюОСОБА_6 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків, потерпілого, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Також, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.
Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 офіційно не працює, утриманців не має. Відсутність у обвинуваченого офіційного місця роботи, вказує на відсутність у нього міцних соціальних і виробничих зв`язків. Обвинувачений немає постійних законних доходів, а відтак законних засобів до забезпечення свого проживання, що характеризує його майновий стан, раніше судимий за вчинення аналогічних умисних злочинів, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку, що вказує на його репутацію.
Також, колегією суддів не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відпала необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини на переконання колегії суддів є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу у триманні під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи. Зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді, що вказує на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а саме не пов`язаного з триманням під вартою, як того просить у своїй апеляційній скарзі обвинувачений.
Крім того, на переконання колегії суддів матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Тому, апеляційні доводи обвинуваченого з приводу того, що не доведено наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, а також об`єктивно підтверджуються матеріалами справи.
Інші процесуальні порушення на які посилається у своїх доводах обвинувачений є несуттєвими і такими, що не вплинули на правильність прийнятого по справі судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що районний суд при розгляді даного клопотання прокурора повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання обвинуваченого та його захисника на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення вимог Кримінального процесуального Закону при її винесенні, на переконання колегії суддів, є безпідставними.
Отже, колегія суддів вважає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченогоОСОБА_6 не може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильно прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровоградавід 09.03.2022 стосовно нього залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалуКіровського районного суду м. Кіровоградавід 09.03.2022, якою стосовно ОСОБА_6 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 07.05.2022включно, з умовою внесення раніше визначеної застави залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Кропиницького
апеляційного суду ОСОБА_2