Справа № 932/2220/22
Провадження №1-кс/932/1367/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, яке розподілено для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 . У клопотанні сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Мотивування клопотання зводиться до наступного.

Органом досудового розслідування слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001585 від 16.12.2021 року, відомості про яке внесені до реєстру з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи злочинний умисел направлений вчинення відкритого заволодіння чужим майном поєднаним із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, точної дати в ході досудового розслідування встановити не вдалось можливим, вступив у попередню змову із раніше знайомими ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розподіливши між собою ролі у скоєнні вказаного злочину.

З метою успішної реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите заволодіння чужим майном поєднаним із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою у групі з співучасниками злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , дотримуючись умов злочинної змови, згідно відведеної йому ролі у скоєнні злочину, реалізуючи свій злочинний умисел, надав останнім інформацію, щодо місця та часу вчинення вказаного нападу.

Діючи за попередньою змовою групою осіб, дотримуючись умов злочинної змови, отримавши інформацію від ОСОБА_8 , щодо місця та часу вчинення вказаного нападу, згідно відведеної їм ролі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинили підготовчі дії до вчинення злочину, а саме заздалегідь заготовили чорні маски, з метою не бути впізнаними під час вчинення злочину.

Надалі, 14.12.2021 о 20 годині 25 хвилин, діючи за попередньою змовою групою осіб, дотримуючись умов злочинної змови, згідно відведеної їм ролі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибули за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_10 , з метою реалізації свого злочинного умислу.

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, дотримуючись умов злочинної змови, ОСОБА_4 разом із спільно зі співучасником злочину ОСОБА_9 , згідно відведеної ролі у скоєнні злочину, за вказівкою наданою ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою відкритого викрадення чужого майна, із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, почали очікувати потерпілу ОСОБА_10 .. Надалі, побачивши потерпілу ОСОБА_10 , яка виходила зі своєї квартири АДРЕСА_3 , з метою подавлення волі потерпілої ОСОБА_10 до можливого опору схопили останню за дві руки, надалі примусили її підняти руки вгору та повернутись спиною, розуміючи, що їх дії є явними та відкритими для самої потерпілої, вихопили з рук потерпілої ОСОБА_10 пакет в якому знаходились наступні речі, а саме: грошові кошти у розмірі 7.000 доларів США (на момент вчинення злочину згідно Національного банку курс долару становить 28, 8846 тобто 188 192,2 гривні), 140 тисяч гривень, 2 банківських карток «Приват Банк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , які не становлять матеріальної цінності для потерпілої, золоті прикраси, а саме: підвіска у формі серця, всередині якої наявні малюнок вагів (585 проби), сережки у вигляді зігнутого ланцюжка, приблизно довжиною 10 см, (585 проби).

Після цього, дотримуючись умов злочинної змови, ОСОБА_4 спільно зі співучасником злочину ОСОБА_9 згідно відведеної їм ролі у скоєнні злочину, за вказівкою наданою ОСОБА_8 , з викраденим майном місце вчинення кримінального правопорушення покинули, а майном, яким відкрито заволоділи, розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 328 192,2 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

24.05.2022 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 186 КК України.

У ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний не визнав підозру. Пояснив, що він не причетний до скоєння цього злочину. Потерпілу не знає, грошовим коштами не заволодівав. Вказує, що має постійне місце проживання, мешкає з родиною, зокрема, з батьками похилого віку, яких необхідно утримувати, тому не має наміру переховуватись та впливати на свідків. Новий злочин вчиняти не буде, оскільки раніше ніколи не судимий. Просить відмовити у задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник проти задоволення клопотання заперечувала. Вказала, що затримання відбулось о 6 ранку, проте протокол не складався, обшук проводився з численними порушеннями. Прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити процесуальну поведінку ОСОБА_4 . Останній не має наміру впливу на свідків, оскільки з моменту вчинення злочину і до цього дня жодних заяв від них не надходило. Опис підозрюваного, про який говорить потерпіла, не відповідає статурі ОСОБА_4 . Потерпіла не змогла відповісти, якого кольору очі у підозрюваного, тож вона не могла його впізнати. Просить відмовити у задоволенні клопотання повністю, оскільки підозра не обґрунтована, а ризики не доведені.

Вислухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, перевіривши наявність обґрунтованої підозри та ризиків, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001585 від 16.12.2021 року, з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України.

Кримінальне провадження розпочато за заявою потерпілої ОСОБА_10 , яка повідомила, що 14.12.2021 року ввечері вона перебувала вдома, і їй зателефонували з незнайомого номеру та повідомили, що у неї невдовзі буде проводитись обшук в її квартирі працівниками СБУ, тому треба збирати речі та виходити на вулицю. Вона злякавшись, взяла всі грошові кошти та коштовності (прикраси), та вийшла з квартири до під`їзду. У цей час до неї в під`їзді підбігли двоє невідомих осіб, які мали на обличчі маски чорного кольору, та застосували фізичну силу до потерпілої з метою подолати її опір. Після чого обшукали її та протиправно заволоділи грошовими коштами у розмірі 7000 доларів США, 140 000, 00 гривень, банківські картки та прикрасами, а саме підвіска у формі серця, всередині якої наявні малюнок вагів (585 проби), сережки у вигляді зігнутого ланцюжка, приблизно довжиною 10 см, (585 проби).

Слідство вважає, що до скоєння цього злочину причетний гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 186 КК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 04 січня 2022 року встановлено, що гр. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , ОСОБА_12 зустрічались на вул. Далека в м. Дніпро, біля коси на річці Дніпро, де обговорювали жінку, котра займається реалізацією фермерських виробів та постачання круп до мережі магазинів АТБ. У ході розмови останні запропонували заробити грошей, оскільки ця жінка непогано заробляє та має кошти, і на неї необхідно здійснити напад з метою заволодіння її майном, яке розділити порівну.

Цей допит свідка спростовує позицію підозрюваного ОСОБА_4 про непричетність до злочину, оскільки останній спілкувався зі своїми знайомими, в тому числі ОСОБА_13 з приводу діяльності ОСОБА_10 . У цей час в усіх учасників групи виник план заволодіти грошима потерпілої, оскільки остання є достатньо заможною людиною, займається підприємницькою діяльністю. В подальшому проводились лише підготовчі дії для скоєння цього злочину.

Свідок ОСОБА_14 у протоколі допиту пояснює, що бачив 14.12.2021 року, одразу після скоєння грабежу ОСОБА_10 , як двоє чоловіків тікали з під`їзду будинку АДРЕСА_4 . У них на обличчі були одягнуті маски. Проте свідок також бачив, як один чоловік в масці мав необережність її зняти на короткий час, і свідок побачив та запам`ятав обличчя цієї особи.

Згідно протоколу пред`явлення осіб для впізнання свідку ОСОБА_14 від 05.01.2022 року (за фотознімками), останній впізнав особу, яку бачив у день скоєння грабежу, а саме особу під № 4 ОСОБА_4 .

Крім того, в ході проведення обшуку у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено золоту прикрасу, яку впізнала потерпіла ОСОБА_10 .

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

У п. «с» §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що законний арешт або затримання особи мають здійснюватися «за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення».

Дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» оцінюється ЄСПЛ при встановленні порушення п. «с» §1 ст.5 та § 3 ст.5 конвенції щодо права на свободу та особисту недоторканність при затриманні особи та обранні стосовно неї запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням свободи. Уперше Суд дав визначення цьому стандарту в 1990 р. у рішенні у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom». Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Пізніше це визначення Суд не раз повторював при розгляді інших справ («Selahattin Demirtaє v. Turkey», п.161; «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», п.88; «Erdagoz v. Turkey», п.51). Інакше кажучи, обмеження права на свободу та особисту недоторканність може мати місце лише за наявності обґрунтованої підозри, тільки суб`єктивного переконання (bona fide) недостатньо.

Обґрунтована підозра існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Для обґрунтованості підозри докази не повинні бути такого ступеню, щоб забезпечити засудження особи чи подальше притягнення її до кримінальної відповідальності, а лише свідчити про причетність особи до злочину.

Проаналізувавши зібрані органом досудового розслідування докази можна дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до скоєння злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України. Отже, підозра визнається обґрунтованою.
Доводи підозрюваного та захисника, що ОСОБА_4 не причетний до скоєння цього злочину, а речові докази йому підкинули, слідчим суддею не приймаються, оскільки саме на ОСОБА_4 вказують свідки, він планував участь у вказаному злочині та безпосередньо приймав у ньому участь. Також про причетність ОСОБА_4 свідчать матеріали негласних слідчих дій, з яких видно, що ОСОБА_4 слідкував за будинком потерпілої та фіксував її розпорядок дня, які машині до неї приїжджають та фотографував їх.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З приводу наявності ризиків, на які посилається прокурор, слідчий суддя відзначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і розуміючи наявність вагомих доказів та невідворотність покарання за вчинене кримінальне діяння, може вчиняти спроби переховуватись від досудового розслідування та суду.

Проте цей ризик істотно зменшується, оскільки підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, має вищу освіту, проживає разом з батьками, які є похилого віку, та їх необхідно утримувати. Тобто підозрюваному немає ніякого сенсу переховуватись, оскільки розуміючи, що в країні воєнний стан, він не зможе виїхати ані за кордон, ані за межі області, тому що зараз працюють у посиленому режимі поліція, встановлені блок пости, доступу на тимчасово окуповані території немає і т.д. Тобто ризик переховування зменшується внаслідок об`єктивних причин та воєнним станом.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведений, оскільки підозрюваний знає потерпілу та її місце проживання, а також знає особу свідків, однак злочин було вчинено у грудні 2021 року, а свідки допитані переважно у січні 2022 року, тобто у підозрюваного було достатньо часу для впливу на останніх, проте ним цього не зроблено.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний не працює, а отже, може вчинити новий злочин з метою власного збагачення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 5 Конвенції, та правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України» тяжкість вчиненого злочину та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено в судовому засіданні, що інші запобіжні заходи, зокрема, домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово, не зможе запобігти всім доведеним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік підозрюваного та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Перевірячи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, виходжу з того, що домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово є також достатньо тяжким запобіжним заходом, оскільки підозрюваний не може залишити житло протягом доби, він втрачає зв`язки у соціумі, роботу тощо.

В даному випадку цей запобіжний захід повністю поглинає ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому його застосування є виправданим і доцільним. Водночас застосування виняткового запобіжного заходу є надмірним та не відповідає обставинам провадження.

У своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним (це висвітлено в рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 12369 від «26» червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від «20» січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою № 38717/04 від «14» жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від «20» травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу немає, оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги вищезазначене, слідчий суддя вважає можливим у задоволенні клопотання слідчого відмовити, та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати приміщення цілодобово, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 181, 193, 194, 196, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Для виконання застосованого запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , зобов`язання по виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

не залишати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.
прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора або суду.

у разі зміни місця проживання повідомляти про це слідчого, прокурора чи суд.

Підозрюваного негайно доставити у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло в будь-який час, в т.ч. у період комендантської години, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали до 21.07.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_15