Провадження №: 1-кп/752/416/22
У Х В А Л А
Іменем України
17 серпня 2022 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005343 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, із середньо-технічною освітою, працюючого водієм ТОВ «Шляхове будівництво», одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 (приймав участь у режимі відеоконференції)
потерпілого ОСОБА_6 ,
встановив:
ОСОБА_3 , 31.05.2018 приблизно о 14-30 год., керуючи технічно справним автомобілем Тойота н.з. НОМЕР_2 , рухаючись в крайній правій смузі руху зі сторони вул. Федороава по чистому, асфальтобетонному дорожньому покриттю проїзної частини вул. К. Малевича, в напрямку вул. Лабораторної у м. Києві поблизу будинку № 28, порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.1, 10.3 ПДР України, а саме: будучи неуважним та неправильно зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, перед зміною напрямку свого руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, здійснив маневр перестроювання в ліву смугу, при цьому не надавши перевагу в русі водію мотоцикла Хонда н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку в крайній лівій смузі руху, внаслідок чого відбулось зіткнення. В результаті ДТП водій мотоцикла Хонда н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження. Порушення ПДР України водієм ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної ДТП і її наслідками.
Таким чином, ОСОБА_3 , своїми діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Від захисників обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання підтримав, зазначив, що розуміє, що ця підстава для закриття провадження не є реабілітуючою.
Прокурор не заперечувала щодо закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності, просила покласти на обвинуваченого судові витрати, а цивільний позов залишити без розгляду.
Потерпілий ОСОБА_6 при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду, просив задовольнити цивільний позов.
Суд, дослідивши клопотання та заслухавши думку присутніх учасників кримінального провадження, дійшов такого висновку.
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який ним вчинений 31.05.2018 (тобто більше 4 років тому) та відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Оскільки судом установлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину строк притягнення до кримінальної відповідальності за який сплив, переривання перебігу давності не було, від слідства або суду обвинувачений не ухилявся, обчислення строків давності є правильним, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності клопотання про звільнення підлягає задоволенню, особа звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закриттю.
Стосовно заявлених цивільних позовів:
ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 25696,47 грн. (т. 1 а.с. 32-42);
ОСОБА_8 про стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» матеріальну шкоду у розмірі 104981,68 грн., з ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» різницю між фактичним розміром завданої шкоди у сумі 104981,68 грн. і сумою страхового відшкодування, що буде стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО», з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 20000 грн. (т. 1 а.с. 147-152);
ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 50000 грн. (т. 1 а.с. 159-161), суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлені цивільні позови про стягнення матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у провадженні № 13-47кс20 (справа № 598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали, а також мотиви Верховного Суду викладені у постанові від 07.10.2021 у справі № 584/800/20, документально підтверджені витрати на залучення експерта стягнути з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 12,49 КК України, ст.ст.128, 284-288, 372 КПК України, суд -
постановив:
клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0005343 відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України закрити.
Цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Роз`яснити цивільним позивачам, що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає їх праву на звернення до суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.
Речові докази: автомобіль марки «Тойота» н.з. НОМЕР_2 та мотоцикл марки Хонда н.з. НОМЕР_3 , що залишені на зберіганні у власників залишити власникам за належністю.
Стягнути із ОСОБА_3 , документально підтверджені витрати на залучення експертів згідно:
- судово-медичної експертизи № 1149/Е від 23.07.2018 у розмірі 733 (сімсот тридцять три) грн. 60 коп.
- судової автотехнічної експертизи № 12-1/1341 від 27.07.2018 у розмірі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн. 00 коп.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1