У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000227 від 19.08.2020 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

ВСТАНОВИВ:
на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000227 від 19.08.2020 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в якому старший слідчий просить слідчого суддю:

-застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю, поклавши на підозрювану ОСОБА_4 , у відповідності до ст.194 КПК України такі обов`язки:1)прибувати до старшого слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;2) цілодобово не залишати місце проживання АДРЕСА_1 ;3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

До суду від захисника підозрюваної надійшли заперечення, у яких вона просила клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення. Заперечення обґрунтовані тим, що вказаний запобіжний захід є надмірно суворим.

У судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваної цілодобового домашнього арешту підтримав, просив слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

У судовому засіданні підозрювана та її захисник проти клопотання заперечили, просили слідчого суддю клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Дослідивши зміст поданого клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до витягу з ЄРДР від 19.08.2020 з кримінального провадження №0000227 органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364; ч.1 ст.366 КК України.
Зі змісту вказаного витягу вбачається, що посадові особи Ужгородської міської ради, зловживаючи своїми службовими обов`язками, діючи в інтересах третіх осіб, розпорядилися земельною ділянкою, яка згідно з Генеральним планом міста Ужгород відноситься до зони зелених загального користування.
Крім того, з витягу слідує, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника управління архітектури та містобудування Ужгородської і діючи умисно, зловживаючи службовим становищем, з метою забезпечення незаконного переходу права власності ділянку рекреаційного призначення, загальною площею 0,05 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 , яка перебувала в комунальній власності міста, використала службове становище всупереч інтересам служби, шляхом підписання ряду документів та висновків, внаслідок чого право власності на земельну ділянку перейшло до ОСОБА_8 , а цільове призначення земельної ділянки було незаконно змінено з «рекреаційного» на «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд».

Згідно з повідомленням про підозру б/н від 29.07.2022 ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, а саме - у зловживанні владою або службовим становищем, тобто умисному, в інтересах третіх осіб використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом громадським інтересам, та службовому підробленні, тобто внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з пунктом 1.14 рішення Ужгородської міської ради №727 від 23.05.2008 органом місцевого самоврядування затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва та обслуговування жилого будинку з передачею її у власність. Як підтверджується матеріалами справи, вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:001:0037. Надалі зазначена земельна ділянка була відчужена гр. ОСОБА_8 на користь гр. ОСОБА_9 .

Відповідно до пункту 3.4 рішення Ужгородської міської ради №866 органом місцевого самоврядування прийнято рішення про надання дозволу гр. ОСОБА_9 на зміну цільового призначення земельної ділянки площею 0,05 га для комерційного використання по АДРЕСА_2 .

Витягом із розпорядження міського голови Ужгородської міської ради «Про призначення ОСОБА_4 » від 08.06.2006 №115-р підозрювану призначено на посаду начальника управління архітектури та містобудування в порядку переведення з 08.06.2006 з посадовим окладом 640 грн. на місяць із збереженням їй 9 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Зі змісту положення про управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради, затвердженого рішенням IV сесії Ужгородської міської ради V скликання № 648 від 21.03.2008 вбачається, що начальник управління здійснює керівництво діяльністю управління, несе персональну відповідальність за виконання покладених на управління завдань та виконання своїх функцій, а саме в числі інших забезпечує дотримання законодавства у сфері містобудування, державних стандартів, норм та правил, правил забудови міста, затвердженої містобудівної документації, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, здійснює добір кадрів у відділ, призначає на посади та звільняє з посад державних службовців та працівників відділу.

Витягом із розпорядження міського голови Ужгородської міської ради «Про ОСОБА_4 » від 26.11.2009 №129-р підозрювану звільнено з посади начальника управління архітектури та містобудування з 30.11.2009.

Згідно з витягом із розпорядження міського голови Ужгородської міської ради «Про ОСОБА_4 » від 25.07.2022 №240/к/тр підозрювану переведено з посади начальника відділу дизайну міського середовища управління містобудування та архітектури на посаду заступника начальника управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради з 26 липня 2022 року з посадовим окладом 7469 грн. на місяць із збереженням їй 9 рангу посадової особи місцевого самоврядування і надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 0,5 посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років.

Ухвалою слідчого судді від 08.08.2022 по справі №308/10104/22 (1-кс/308/3153/22)ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрювану у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364 та ч.1 ст.366 КК України відсторонено від посади заступника начальника управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, строком на 2 місяці.

Висновком експерта №15/199 від 24.09.2020 підтверджується, що земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0037 потрапляє в зону зелених насаджень загального користування по вул.Гойди в м.Ужгород.

У відповідності до висновку експерта №15/218 від 18.11.2020 ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0037 могла становити 169733 грн.

Виходячи з наявності підстав для відсторонення підозрюваної від займаної посади, слідчий звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Слідчий суддя, вирішуючи подане клопотання сторони обвинувачення, дійшов до наступного висновку.

Так, відповідно до приписів ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
Згідно з положеннями ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частинами 1 та 2 ст.181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України. Слідчий суддя звертає увагу на те, що санкція ч.2 ст.364 КК України передбачає допустимість застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, тобто слідчий суддя констатує про можливість обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно зі статтею 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

При цьому обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 19.08.2020, рішенням IV сесії V скликання №727 від 23.05.2008 Ужгородської міської ради, рішенням IV сесії V скликання №866 від 17.10.2008 Ужгородської міської ради, висновком експерта №15/199 від 24.09.2020, висновком експерта №15/218 від 18.11.2020, протоколом огляду місця події від 28.09.2021 та іншими матеріалами, долученими до клопотання, зміст та значення яких було відображено в описовій частині судового рішення. Вказані докази не містять розбіжностей чи іншого роду суперечностей та є взаємодоповнюючими.

Поряд із цим, слідчий суддя вказує на те, що стороною захисту факт достатності доказів, які вказують на вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, не оспорюється.

Отже, слідчий суддя погоджується із твердженнями прокурора про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Резюмуючи дослідження вмотивованості поданого клопотання, слідчий суддя зазначає про необхідність здійснення аналізу наявності ризиків, які персоніфіковані стороною обвинувачення у поданому клопотанні.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Тобто ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження, як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваної ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України встановлює можливість застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, тобто вказане кримінальне правопорушення за правилами ст.12 КК України є тяжким злочином.

У свою чергу, кримінальне правопорушення за ч.1 ст.366 КК України передбачає можливість застосування покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто вказане кримінальне правопорушення за правилами ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Між тим, як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.

У цьому контексті слідчий суддя бере до уваги приписи ст.178 КПК України, за якими при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12)ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчий суддя враховує вік підозрюваної, який на момент вирішення питання про застосування щодо неї домашнього арешту становить 63 повні роки. Також слідчий суддя зауважує, що підозрювана раніше не судима, має зареєстроване місце проживання та офіційно працевлаштована.

Крім того, підозрювана позитивно характеризується за місцем роботи, що підтверджується характеристикою Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради №26.01-21/81 від 02.08.2022.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 04.08.2022 підозрювана з 2019 році перебуває на онкологічному обліку. Вказане кореспондує відомостям, вказаним у виписці із медичної карти стаціонарного хворого 3572 від 07.08.2020.

Із тексту вказаної виписки слідує, що стосовно підозрюваної мав місце факт госпіталізації у ВДПХ з метою отримання п/о курсу променевої терапії.

Матеріали клопотання не містять будь-якого документального підтвердження того, що позивач вживала заходів, зокрема, щодо зміни місця свого проживання чи перебування; відчуження нерухомості, власником якої вона є; закриття банківських рахунків; оформлення документів з метою перетину кордону тощо.

Більше того, як слідує з матеріалів клопотання повідомлення про підозру вручене ОСОБА_4 старшим слідчим ОСОБА_10 об 11 год 25 хв 29 липня 2022 року. У свою чергу, в матеріалах клопотання міститься «протокол допиту підозрюваного», згідно з яким допит ОСОБА_4 у якості підозрюваної в межах кримінального провадження №0000227 від 19.08.2020 проведено 01 серпня 2022 року.

Тобто підозрювана, будучи обізнаною про факт її кримінальноправового переслідування з`явилася до органу досудового розслідування та дала показання.

Водночас слідчий суддя враховує, що відносно підозрюваної скеровано обвинувальний акт до суду в межах іншого кримінального провадження за ч.2 ст.27-ч.2 ст.366; ч.2 ст.364 КК України (а.с.111-112).

Підсумовуючи викладене, , слідчий суддя поділяє позицію сторони обвинувачення про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України стосовно переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Утім, слідчий суддя не погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

З матеріалів клопотання вбачається, що у межах кримінального провадження №0000227 від 19.08.2020 проведено 2 експертні, які вже є завершеними та оформлені експертними висновками. При цьому останні мають самостійне доказове. Крім того, експерти були повідомлені про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України. Відтак доводи про те, що підозрювана може впливати на експертів ґрунтуються на припущеннях.

У свою чергу, посилання на те, що підозрювана може здійснювати незаконний вплив на свідків, на переконання слідчого судді, є неспроможним, оскільки вказані обставини вже були предметом дослідження слідчого судді при вирішенні питання про відсторонення підозрюваної від посади.

Так, постановляючи ухвалу від 08.08.2022 про відсторонення підозрюваної слідчим суддею вже враховував можливість підозрюваної незаконними засобами впливати на свідків, узгоджувати з ними свої показання, надавати відповідним особам поради з урахуванням відомих їй обставин справи, схиляти їх до надання завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності у вчиненні інкримінованих їй правопорушень, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадження.

Водночас вказана можливість вичерпується відстороненням підозрюваної від посади, тобто постановлення ухвали про відсторонення підозрюваної від посади фактично поглинає аналізовані доводи сторони обвинувачення.

За наведених обставин слідчий суддя констатує, що доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя критично оцінює аргументи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п.4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки в частині цих тверджень матеріали клопотання не містять належного обґрунтування вказаних обставин. Вказані твердження є формальними та мають абстрактний характер.

Одночасно із встановленням обставин, що зумовлюють існування зазначених ризиків, чинне законодавство зобов`язує суд перевірити також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до особи.
Частина перша статті 176 КПК України встановлює такі альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт. Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Зважаючи на стан здоров`я, вік, майновий стан, міцність соціальних зв`язків підозрюваної, беручи до уваги подальшу поведінку останньої після повідомлення їй про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов висновку про можливість запобігти ризикам, вказаних у п.1 ч.1 ст.177 КПК України шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За приписами ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, слідчий суддя доходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення слід залишити без задоволення, застосувавши відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000227 від 19.08.2020 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити повністю.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на неї на строк до 09 жовтня 2022 року включно наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Попередити підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання під час досудового розслідування покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, а під час судового провадження - на прокурора.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1