У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0001413 за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2022 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дилятин, Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду, затверджено угоду від 21.12.2021 про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і призначено йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі статей 75, 76 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини обвинуваченого, вважає вказаний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що, ухвалюючи вирок на підставі угоди про примирення щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції не дотримався вимог закону, а саме положень п.1 ст.468, ч.7 ст.474 КПК України.

Посилаючись на Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.11.2012 року №223-1679/0/4-12 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод» та доповнень до нього від 05.04.2013 року №223-558/0/4-13, зауважує, що вирішуючи питання про те, чи підлягає затвердженню судом угода про примирення, якщо одним і тим же злочином завдано одночасно шкоди потерпілому і державним чи суспільним інтересам, слід враховувати не лише положення ч.3 ст.469 КПК України, а й специфіку об`єкта посягання та характер охоронюваних законом благ.

Пояснює, що згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Отже, хоча протиправними діями ОСОБА_6 і спричинена шкода потерпілому ОСОБА_9 , проте, ця шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт - авторитет органів державної влади.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до обвинувального акта потерпілий ОСОБА_9 проходить службу в Національній поліції України на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 управління патрульної поліції в Миколаївській області та має спеціальне звання старший лейтенант поліції.
14.10.2021 року ОСОБА_9 заступив на службу в добовому наряді у складі наряду "Корвет 0303" по забезпеченню публічної безпеки та порядку, попередження та припинення кримінальних та адміністративних правопорушень на маршрутах патрулювання, здійснення превентивних поліцейських заходів. При цьому ОСОБА_9 перебував в поліцейському однострої та з вогнепальною зброєю.
14.10.2021 року приблизно о 22:18 год. перебуваючи на добовому чергуванні згідно з графіком чергувань за жовтень місяць 2021 року потерпілий ОСОБА_9 та інспектор взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Миколаївській області ОСОБА_10 , перебуваючи в поліцейському однострої та з табельною вогнепальною зброєю, прибули на місце порушення публічної безпеки і порядку, де помітили ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою та поводив себе агресивно відносно оточуючих. З метою з`ясування обставин події та недопущення подальшого порушення публічної безпеки, на підставі ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», потерпілий ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_6 . Раптово у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Достеменно знаючи, що поліцейський ОСОБА_9 виконує свої службові обов`язки, та, діючи умисно, з мотивів раптово виниклої особистої неприязні і явної неповаги до працівника поліції, у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», з метою недопущення виконання службових обов`язків ОСОБА_6 підійшовши до нього, кулаком лівої руки наніс потерпілому ОСОБА_9 один удар в область нижньої щелепи справа, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді синця підборіддя справа, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Затверджуючи угоду від 21.12.2021 про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 21.12.2021 про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 , оскільки зміст укладеної угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства; у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч. 3 ст. 469, п. 7 ст. 474 КПК України, і можливість призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно ч. 2 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

Аналогічні положення кореспондуються із п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», згідно з яким вирок, яким затверджено угоду, має відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, визначених ст. 374 КПК України, із урахуванням особливостей, передбачених ст. 475 КПК України.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На переконання апеляційного суду та як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, вірно кваліфікував дії обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, які в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому перевірці в апеляційному порядку не підлягають.

Водночас доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, дають достатні підстави апеляційному суду для скасування оскаржуваного вироку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Основним безпосереднім об`єктом вказаного кримінального правопорушення є суспільні відносини, які забезпечують авторитет органів державної влади. Додатковим обов`язковим об`єктом виступають відносини життя та здоров`я працівника правоохоронних органів. Хоча протиправними діями ОСОБА_6 і спричинена шкода потерпілому ОСОБА_9 , проте, ця шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт - авторитет органів державної влади.

За таких обставин, укладення угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим у кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, суперечить інтересам суспільства, оскільки, окрім інтересів фізичної особи порушено публічні (суспільні) інтереси.
Разом з ти, суд першої інстанції, затверджуючи угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим, на зазначені обставини не звернув уваги, прийняв необґрунтоване рішення, яке суперечать вимогам ст. 475 КПК України.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а матеріли кримінального провадження відповідно до ч.1 ч.2 ст.407 КПК України направленню до суду першої інстанції для проведення судового провадження в загальному порядку, оскільки, кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом після закінчення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 412, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2022 року, стосовно ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції в загальному порядку.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: