Справа № 149/1069/22
Провадження №11-сс/801/370/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.05.2022 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2020 р. за № 0000185,
якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 37 днів, до 30.06.2022, з визначенням розміру застави відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великий Острожок, Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, непрацюючого, перебуває в цивільному шлюбі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

23.05.2022 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на строк 60 днів.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3, ч.4 ст.185 КК України. ОСОБА_7 раніше судимий, за місцем проживання немає міцних соціальних зв`язків. Ризики передбачених п. п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати. Тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винним, свідчить про високий ризик переховування від слідства та суду. Вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть перешкодити встановленим ризикам та просить суд продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_6 клопотання підтримав з підстав наведених у клопотанні, проте на строк у межах строку досудового розслідування. При цьому вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на наявність у підозрюваного постійного місця проживання, роботи, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід домашній арешт.
Підозрюваний ОСОБА_7 щодо задоволення клопотання заперечив, вважає, що відсутні будь-які докази вчинення ним кримінальних правопорушень.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25 травня 2022 року клопотання слідчого СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , задоволено частково.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3, 4 ст. 85 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 37 днів, тобто до 30.06.2022 року.
У разі внесення на виконання ухвали слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду у справі № 149/610/22 застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 119 650 гривень, продовжено підозрюваному ОСОБА_7 на строк 37 днів, тобто до 30.06.2022 року, дію обов`язків, передбачених пунктами 1-3, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора; - повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та роботи; - носити електронний засіб контролю.

Свої висновки слідчий суддя мотивував тим, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчими СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000185, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.185 КК України.
ОСОБА_7 о 22:15 годині 29.03.2022 року в порядку ст.208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
30.03.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду від 01.04.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27.05.2022. Також вказаною ухвалою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 119 650 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_7 зобов`язано виконувати обов`язки, передбачені пунктами 1-3, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора; - повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та роботи; - носити електронний засіб контролю. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено на час дії ухвали суду.
12.05.2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3, ч.4 ст.185 КК України - таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення та в умовах воєнного стану.
Постановою керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області від 20.05.2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000185, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст. 185 КК України, продовжено до 3-х місяців, а саме до 30.06.2022 року.
Також слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 185 КК України, про що свідчить вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження та долучених до клопотання. Зокрема обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження, підтверджується: витягом з ЄРДР; протоколами огляду місця події від 17.04.2020 року, 27.07.2021 року, 29.03.2022 року, 25.04.2022 року; висновком судової біологічної експертизи № 536 від 19.10.2020; висновком експерта № 7569/20-21 від 12.11.2020; висновком експерта № 4899/21-21 від 13.08.2021 року; аналітичною довідкою від 21.09.2021 року; рапортом від 18.10.2021 року про опрацювання аналітичної довідки; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.03.2022 року; висновком експерта № СЕ-19/102-22/3897-Д від 06.04.2022 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.03.2022 року; висновком експерта № 1980/22-21 від 08.04.2022 року; висновком експерта № СЕ-19/102-22/5104-ТБ від 10.05.2022 року; висновком експерта № СЕ-19/102-22/5313-ТР від 10.05.2022 року; протоколом огляду предметів від 25.04.2022 року.
При цьому судом не було прийнято до уваги в якості доказів обґрунтованості підозри надані стороною обвинувачення протоколи допиту потерпілих та свідків, оскільки вони не відповідають принципу безпосередності дослідження показань, визначеному ст.23 та ч.4 ст.195 КПК України.
Також слідчим суддею було враховано й те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, на даний час офіційно ніде не працює, тобто не має постійного офіційного джерела доходу, що свідчить про відсутність соціально стримуючих факторів, за місцем свого постійного проживання не має стійких соціальних зв`язків, тому суд вважав, що ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому і суду.
Разом з цим було враховано й те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, ніде не працює, не має постійного джерела доходу, проживає за рахунок вчинення майнових злочинів, а отже може вчинити інше кримінальне правопорушення проти власності.
За таких обставин суд вважав заявлені стороною обвинувачення ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.77 КПК України, доведеними. Разом з тим, суд також прийшов до висновку, що ризики передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України стороною обвинувачення не доведені. А тому, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , а також покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, свідчать, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Вирішуючи питання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя також виходив з того, що продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного домашнього арешту, суд вважав за доцільне відмовити з наведених в ухвалі суду підстав.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В поданій апеляційній скарзі в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.05.2022 та ухвалити нове рішення, яким обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що матеріали кримінального провадження не містять переконливих доказів вчинення саме ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів. Захистом таке відношення суду до явно необґрунтованої підозри трактується як упередженість та порушення принципу безсторонності суду під час здійснення судочинства. Також слідчим суддею не було розглянуто можливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Вважає, що не відповідають дійсності висновки суду про слабкість соціальних зв`язків ОСОБА_7 , так як згідно довідки Уланівської сільської ради від 30.03.2022 року №221 ОСОБА_7 проживає без реєстрації з цивільною дружиною та має на утриманні дитину, яка записана на його прізвище сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також двох дітей, які записані на прізвище цивільної дружини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та виховує доньку дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_13 . Згідно характеристики за місцем проживання ОСОБА_7 зарекомендував себе посередньо, проте скарг на його поведінку не надходило.

Сторона захисту звернула увагу суду на те, що в матеріалах подання відсутні відомості, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Вважає, що слідчим суддею належним чином не було враховано те, що ОСОБА_7 має наявне місце реєстрації та не має наміру переховуватися від слідства. Також сторона захисту вважає, що суд невиправдано застосував такий розмір застави не з`ясувавши ні майнового стану його підзахисного, ні загального сукупного доходу сім`ї із врахуванням чотирьох неповнолітніх дітей.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи, просив обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав подану захисником апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених КПК України, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Статтею 199 КПК регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, яка покладає на слідчого, прокурора наступні обов`язки:
- скласти клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідно до вимог, зазначених у ст. 184 КПК. Крім того, викласти в ньому обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому подання клопотання про продовження строків тримання під вартою є правом слідчого, прокурора, а не їх обов`язком ( ч.3 ст. 199 КПК);
- подати клопотання про продовження строку тримання під вартою до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду (ч. 2 ст. 199);
- подати клопотання про продовження строку тримання під вартою до суду не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 1 ст. 199).
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК).
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК).
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Дані вимоги закону при розгляді клопотання слідчого СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею були дотримані.
Встановлено, що слідчими СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000185, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.185 КК України.
29.03.2022 року о 22:15 годині ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
30.03.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду від 01.04.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27.05.2022. Також вказаною ухвалою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 119 650 гривень. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено на час дії ухвали суду.
12.05.2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3, ч.4 ст.185 КК України - таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення та в умовах воєнного стану.
Постановою керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області від 20.05.2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000185, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст. 185 КК України продовжено до 3-х місяців, а саме до 30.06.2022 року.
Строк дії ухвали від 01.04.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_7 якою відносно нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у вказаному кримінальному провадженні мав закінчитися 27.05.2022, у зв`язку з чим, ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.05.2022 року було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 37 днів, а саме до 30.06.2022 року з визначенням розміру застави.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий обґрунтовував тим, що строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 закінчується, ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які являлись підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу не зменшилися, на даний час існують обставини, що об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування у двомісячний строк та до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а тому вважав за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
Слідчий суддя суду першої інстанції при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, доведеності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення останнім, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованих злочинів, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, продовження вчинення злочинів, а також особу підозрюваного, який, на час розгляду клопотання, не працює, без постійного джерела прибутку, відсутність достатніх стійких соціальних зв`язків, те що ОСОБА_7 є особою раніше судимою, прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання слідчого, та доцільність продовження підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.
Також слідчим суддею було враховано особливості та заплановану тривалість досудового слідства, пов`язану з необхідністю додаткового часу для проведення слідчих дій та неможливістю у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав надання строку для продовження тримання підозрюваного під вартою. На час розгляду клопотання встановлені ухвалою суду від 01.04.2022 не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_7 в місцях затримання, під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважав, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження застосованого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.185 КК України, які відповідно до ст.12 КК України віднесені до тяжких злочинів.
Це узгоджується також із з нормою п.5 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Суд апеляційної інстанції не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника щодо не надання стороною обвинувачення слідчому судді жодного належного та допустимого доказу вчинення інкримінованих ОСОБА_7 правопорушень, з тих підстав, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності на даний час дають достатні підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні слідчим обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_7 з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення. Оскільки, наявність у підозрюваного певних соціальних зв`язків, зокрема постійного місця проживання без реєстрації на території Вінницької області, цивільної дружини, трьох неповнолітніх дітей дружини та однієї спільної дитини, відсутність скарг на його поведінку за місцем проживання, про що зазначив захисник у свої апеляційній скарзі, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як зазначене не має такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
На думку колегії суддів в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає в необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так потерпілої сторони. При цьому належить враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Наряду з вказаним, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання щодо продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.
Ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Проте ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Колегія суддів вважає, що фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які є умисними корисливими злочинами, вчинених з метою особистого збагачення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який відповідно до наявної в матеріалах судового провадження копії вимоги ІЦ від 23.07.2021 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів проти власності, відбував як реальну міру покарання, так і з іспитовим строком, також був звільнений умовно-достроково, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, вказує на обґрунтованість застосування слідчим суддею саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлені в ході апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі захисником обставини існували і на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останнього.

На думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
Вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд.

Також апеляційний суд враховує й те, що на даний час з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а саме військова агресія РФ проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Виходячи з положень п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також практики Європейського суду з прав людини, при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).
Таким чином, при визначенні розміру застави слідчий суддя суду першої інстанції враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, прийшов до правильного висновку щодо визначення підозрюваному застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який є достатній забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього законом обов`язків.
Суд апеляційної інстанції вважає ухвалене судове рішення є законним і обґрунтованим. Також з урахуванням конкретних обставин та обсягу слідчих дій, які необхідно виконати у даному кримінальному провадженні, та виходячи з того, що продовження строку тримання під вартою здійснено в межах досудового розслідування і не перевищує розумних меж, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», порушень норм міжнародного права та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.05.2022 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2020 р. за № 0000185 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 37 днів, до 30.06.2022, з визначенням розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.185 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4