КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/6569/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1920/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
03 серпня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки держави Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2022 року, -
прокурора ОСОБА_7 ,
представника ТОВ «Три О» ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:
№ НОМЕР_1 (долар США),
№ НОМЕР_1 (Євро),
№ НОМЕР_1 (українська гривня).
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала слідчого судді, усупереч вимогам ст. 370 КПК України є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, винесена без врахування істотних обставин, що мають значення у кримінальному провадженні, висновки, які викладені у вказаному судовому рішенні, а тому вона винесена з істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Також апелянт зазначає, що є всі підстави вважати, що гроші, що знаходяться на вищезазначених банківських рахунках, є предметом протиправної діяльності невстановленої групи осіб та отримані внаслідок умисного ухилення від сплати податків, отже набуті кримінально протиправним шляхом.
Так, як грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Три О», містять ознаки зазначені ч.1 ст. 98 КПК України, їх визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.
Також є всі підстави вважати, що грошові кошти на зазначених рахунках можуть бути перераховані на розрахункові рахунки інших юридичних/фізичних осіб, що призведе до їх втрати і унеможливить встановлення причетних до злочину осіб.
Отже, з метою збереження речових доказів, запобігання протиправним діям з використанням банківських рахунків, припинення злочинної діяльності, в подальшому відшкодування спричинених державі збитків, забезпечення можливих у майбутньому цивільних позовів та конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні арешту на банківські рахунки вищезазначеного підприємства, які відкрито АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313), зокрема видаткової частини рахунків за виключенням податкових платежів до бюджетів усіх рівнів та призначених для виплати заробітної плати.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших юридичних та фізичних осіб завдано не буде.
Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з забороною розпоряджатися ними може привести до втрати речових доказів та настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню всіх обставин скоєння кримінального правопорушення та встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
З урахуванням наявності реальної загрози закриття та списання коштів з даних рахунків, судове засідання по розгляду клопотання доцільно провести без виклику представників банку та їх власника.
Директором юридичного департаменту ТОВ «Три О» - ОСОБА_8 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких останній просить залишити зазначену апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника ТОВ «Три О» - ОСОБА_8 , вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
За таких обставин, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
30.03.2022 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зазначене клопотання прокурора про арешт залишено без задоволення.
Також слідчий суддя звернув увагу на те, що долучена до матеріалів клопотання прокурора про арешт майна постанова детектива про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні грошових коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ «Три О», не містить і конкретних обґрунтувань, щодо відповідності їх ознакам речових доказів, у зв`язку з чим слідчий суддя визнав її суто формальною.
Клопотання прокурора про арешт майна не містить жодного посилання на докази, які свідчать про наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України, запобігання яких є завданням такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Не долучені такі докази і до матеріалів клопотання про арешт майна. У той же час, клопотання прокурора не містить і жодних доказів того, що такий обсяг втручання у господарську діяльність ТОВ «Три О» виправдовує завдання кримінального провадження.
Разом із цим, слідчий суддя критично оцінив висновок економічного дослідження від 22 квітня 2021 року № 22/04/2021-1, проведений фахівцем-бухгалтером ОСОБА_11 , оскільки він не містить відомостей про попередження зазначеного спеціаліста про відповідальність, передбачену законом. Крім того, з урахуванням того, що вищевказане дослідження було проведено ще у квітні 2021 року, тобто майже рік тому, слідчий суддя вважає, що в органу досудового розслідування було достатньо процесуального часу для призначення та проведення у кримінальному провадженні відповідної експертизи для підтвердження або спростування зазначених у висновку відомостей, а також встановлення розміру шкоди, яка на думку процесуального керівника, що ініціював вирішення питання про застосування такого обмежувального заходу як арешт майна, завдана державі.
З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, слідчий суддя вважав, що досягнення мети досудового слідства в рамках даного кримінального провадження не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно.
Колегія суддів погоджується із таким висновком слідчого судді і вважає його законним і обгрунтованним.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі збереження речових доказів.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слід переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, які можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, - з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, запобігання протиправним діям з використанням банківських рахунків, припинення злочинної діяльності, в подальшому відшкодування спричинених державі збитків, забезпечення можливих у майбутньому цивільних позовів та конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні арешту на банківський рахунок вищезазначеного
підприємства, який відкрито АТ «Укрексімбанк» (МФО 351005).
Однак, колегія суддів вважає, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався прокурор.
З наявної в матеріалах провадження постанови детектива другого відділу детективів БЕБ України ОСОБА_10 від 23 лютого 2022 року, незрозуміло, яке доказове значення має вказане майно у кримінальному провадженні та не містить конкретних обґрунтувань, щодо відповідності їх ознакам речових доказів, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов правильного висновку про формальність вказаної постанови.
Також, слідчим суддею вірно зазначено, що клопотання прокурора про арешт майна не містить жодного посилання на докази, які свідчать про наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України, запобігання яких є завданням такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Не долучені такі докази і до матеріалів клопотання про арешт майна. У той же час, клопотання прокурора не містить жодних доказів того, що такий обсяг втручання у господарську діяльність ТОВ «Три О» виправдовує завдання кримінального провадження.
Враховуючи зазначене, а також те, що в матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що вказане майно набуто кримінально протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, а тому існування правової підстави для арешту вказаного майна з метою забезпечення збереження речових доказів свідчить про формальність постанови слідчого про визнання зазначеного майна речовими доказами.
Щодо мети накладення арешту щодо можливої конфіскації майна, про що зазначає прокурор в клопотанні, слід зазначити, що на даний час підозра нікому не вручена, відтак накладення арешту з цією метою є передчасним.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання прокурора з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді в матеріалах судового провадження і зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки держави Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4