Справа № 353/581/19
Провадження № 11-кп/4808/165/22
Категорія ст. 162 ч. 1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000142 апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 на ухвалу Тлумацького районного суду від 24 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою на підставі ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України обвинуваченого ОСОБА_11 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 125 ч. 1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 162 ч. 1 КК України - на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду.

Суд мотивував ухвалу тим, що ОСОБА_11 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних проступків, які вчинено 5.07.2018 року. З дня вчинення кримінальних правопорушень минуло більше трьох років. Від явки до органів слідства, прокуратури та суду ОСОБА_11 та ОСОБА_7 не ухилялись, не переховувались, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 125 ч. 1 та ст. 162 ч. 1 КК України не зупинялися та не переривалися, а також обвинувачені в цей період не притягались до кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_10 в апеляційній скарзі вважає ухвалу суду незаконною. Суд не перевірив, чи строки давності сплили, чи обвинувачені не ухилялись від суду, чи не зупинився перебіг строку давності, чи він не переривався та чи правильно обчислені строки давності, передбачені ст. 49 ККУ. Судом застосовувався до обвинувачених привід, оскільки вони не з`являлись до суду. Також, відносно ОСОБА_11 12.12.2017 до Надвірнянського районного суду був скерований обвинувальний акт за ст. 296 ч. 2 КК України, і станом на момент прийняття ухвали про закриття кримінального провадження рішення не набрало законної сили. В судовому засіданні обвинувачені своєї вини у скоєному не визнали. Суд необґрунтовано залишив без розгляду цивільний позов, що також свідчить про неповноту судового розгляду. Просить ухвалу суду скасувати, направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Апеляційне провадження розглянуто без участі потерпілої ОСОБА_10 через її неявку, її участь необов`язкова, її інтереси представляє адвокат ОСОБА_9 .

Участь обвинуваченого ОСОБА_11 в апеляційному провадженні визнано не обов`язковим через його перебування в рядах ЗСУ по захисту м. Києва. Законне й обґрунтоване рішення апеляційної інстанції може бути прийняте без його участі.

В апеляційній інстанції:

-представник потерпілої ОСОБА_10 підтримав її апеляційну скаргу, просить її задовольнити в повному обсязі;

-обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечили доводи апеляції потерпілої, просять залишити ухвалу суду без змін;

-прокурор вважає доводи апеляційної скарги потерпілої необґрунтованими, вони не ґрунтуються на чинному законодавстві, немає правових підстав для її задоволення, ухвалу суду слід залишити без змін.

З`ясувавши обставини цього провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскаржена ухвала суду цим нормам закону відповідає, немає підстав для її зміни чи скасування.

Висновок суду про звільнення обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних проступків є правильним, оскільки повністю ґрунтується на вимогах ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України та ст. 49 ККУ.

Всі наведені апелянткою доводи не дають правових підстав для скасування чи зміни оскарженої ухвали суду.

У цьому провадженні не встановлено процесуально-правових перешкод для звільнення обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за спрливом 3-річного строку давності, який передбачений для кримінальних проступків статтею 49 ККУ. Із змісту вказаної норми слідує, що звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за строком давності є обов`язком суду.

Така судова практика по цій категорії судових справ узгоджується з практикою Верховного Суду.

Як встановлено апеляційним судом, у цій справі на момент судового розгляду закінчився передбачений ст. 49 ККУ 3-річний строк давності після вчинення обвинуваченими кримінальних проступків. При цьому немає даних про те, що обвинувачені ухилялись від суду, у цьому провадженні не зупинився перебіг строку давності й він не переривався, обвинувачені в цей період не вчиняли нових кримінальних правопорушень. Застосування судом до обвинувачених приводу не підтверджує їх ухилення від суду в розумінні ст. 49 ККУ.

Посилання апелянтки на те, що відносно ОСОБА_11 12.12.2017 до Надвірнянського районного суду був скерований обвинувальний акт за ст. 296 ч. 2 КК України, не є підставою для скасування оскарженої ухвали, оскільки вказане провадження не зупиняє і не перериває строк давності саме в цій справі.
Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ним своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку. Ні вказана норма закону, ні процесуальні норми КПК України не передбачають згоди потерпілої особи для їх звільнення від кримінальної відповідальності за строком давності. Тому доводи апеляції в цій частині позбавлені правового обгрунтування.
Щодо заявленого потерпілою ОСОБА_10 цивільного позову, колегія суддів звертає увагу, що звільнення обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за строком давності, що не є реабілітуючою обставиною, не перешкоджає пред`явленню нею цивільного позову в силу ст. 128 ч. 7 КПК України в порядку цивільного судочинства.

Таким чином апеляційний суд не встановив правових підстав для задоволення поданої потерпілою ОСОБА_10 апеляційної скарги, тому ухвалу суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення, ухвалу Тлумацького районного суду від 24 січня 2022 року щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_7 без змін.

Ухвала вступає в силу з часу її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту її оголошення.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4