У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1615/22

№ 1-кс/183/342/22

27 квітня 2022 року м. Новомосковськ

слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 30 січня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завалля Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді розвідника-кулеметника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує на встановлення під час досудового розслідування, що відповідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

14.01.2015 Президентом України видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, затверджений Законом № 113-VIII від 15.01.2015, у зв`язку з чим почав діяти особливий період.

Відповідно до Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок», 07 вересня 2019 року громадянина ОСОБА_4 призвано на військову службу за контрактом та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №159-РС від 07 вересня 2019 року призначено на посаду розвідника кулеметника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти вищевказаної військової частини у військовому званні «солдат».

29 грудня 2018 року солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на виконані завдань за призначенням згідно бойового розпорядження штабу військової частини НОМЕР_1 №4-р від 12 жовтня 2018 року на глибині взводних опорних пунктів першого ешелону оборони, близько 14 години самовільно залишив місце служби ( АДРЕСА_2 ), вибув до м. Сєвєродонецьк та до цього часу на службу не повернувся.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

В свою чергу, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на самовільне залишення місця служби, в умовах особливого періоду, 29 грудня 2018 року незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду та до цього часу проводить час на власний розсуд у спосіб не пов`язаний із проходженням військової служби.

Окрім цього, 16 серпня 2019 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України. У подальшому, 19 лютого 2021 року громадянина ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців, зараховано строк попереднього ув`язнення із 16 серпня 2019 року по 19 лютого 2021 року та звільнено в залі суду.

Прокурор зазначає, що викладені обставини дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, що підтверджується зібраними матеріалами: протоколами допиту ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , рапортом старшого лейтенанта ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення, на виклики до органу досудового розслідування не з`являється, про реальне місце свого мешкання ОСОБА_4 слідчому та прокурору не повідомляє. Окрім того, ОСОБА_4 не повідомляє слідчому та прокурору свій особистий номер телефону, за яким з останнім можливо зв`язатись. Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 до місця проходження військової служби не з`являвся.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, слідчий суддя вважає, що клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 189 КПК України слідчий суддя не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

За ч. 4 ст. 190 КПК України, слідчий суддя, суд за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено доведеним, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу.

Так, судом досліджено витяг з ЄРДР, у відповідності до якого 30 січня 2019 року до ЄРДР за № 0000102 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

З повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення від 24 січня 2019 року за вих. № 52, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30 грудня 2018 року, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03 грудня 2018 року, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07 вересня 2018 року, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07 жовтня 2018 року, акту службового розслідування, протоколів допиту свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , протоколів допиту свідка ОСОБА_8 , протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_7 , у їх сукупності, вбачається наявність підстав для обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

15 лютого 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яку 16 лютого 2022 року направлено на адресу його місця проживання.

Також, слідчий суддя вважає доведеним вказаний прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про його наявність свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких, 16 лютого 2022 року підозрюваного оголошено у розшук, Станом на день розгляду клопотання підозрюваного не розшукано, не затримано.

Дані обставини дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та фактично вже переховується від органів досудового розслідування та доводи прокурора в цій частині є доведеними.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що існують обставини, зазначені у п. 1 ч. 4 ст. 189 КПК України, що має важливе значення для прийняття рішення про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту:

1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду;

2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії;

2-1) добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора;

3) відкликання ухвали прокурором.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 177, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 (вул.Шевченка, 7, м.Новомосковськ, Дніпропетровська область, +38-066-146-60-08) у кримінальному провадженні, внесеному 30 січня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Завалля Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу зупинити до моменту виконання цієї ухвали в частині приводу підозрюваного.

Виконання ухвали в частині затримання ОСОБА_4 доручити співробітникам Другого оперативного відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сили ОСОБА_3 .

Ухвала діє до 27 жовтня 2022 року включно та втрачає законну силу 28 жовтня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено о 16 годині 20 хвилин 27 квітня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1