Справа № 606/1942/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000139 внесеного 23.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Чарджоу, республіка Туркменія, жителя: АДРЕСА_1 , громадян України, з середньою освітою, не працює, на утриманні має малолітню дитину, раніше судимий, востаннє:

19.03.2021 Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 08.06.2018 та за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді арешту на строк 3 місяці 9 днів, ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28.07.2021 вирок залишено без змін, покарання відбуто повністю,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акта, 22.07.2021 близько 18 год 00 хв. у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні храму "Пресвятої трійці", що за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів із скарбниці вказаного храму.

В той же час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, що виник раптово, діючи умисно, таємно, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні храму "Пресвятої трійці", що за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені, із скарбниці, яка знаходилась у приміщенні вказаного храму, викрав грошові кошти в сумі 375 грн.

У подальшому ОСОБА_3 , заволодівши вказаними грошовими коштами, маючи реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, покинув приміщення вказаного храму, чим спричинив храму "Пресвятої трійці" матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, вказаними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно викрав із скарбниці храму грошові кошти за обставин, зазначених у обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих під час досудового розслідування, при цьому показав, що щиро розкаюється у вчиненому, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив суворо не карати.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно статті 12 КК України є кримінальним проступком (ч.1 ст.185 КК України).

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, мотиви та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, особа винного, його вік, а також те, що такий раніше неодноразово судимий, вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-сихіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину 2021 року народження, його поведінку до, під час та після вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі.

Разом з тим, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ у справі, а саме: оптичний диск DVD-R, на якому наявні файли "формату mp4" під назвою "IMG 01460" 22.07.2021 18:24 та "IMG 01461" 22.07.2021 18:26, в яких наявні відеозаписи із приміщення храму " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що за адресою: АДРЕСА_2 , який зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0000139 від 23.07.2021- залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1