ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1259/22 Справа № 932/4219/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),-
В С Т А Н О В И ЛА:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2022 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 вересня 2022 року, й визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 26 000 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, й врахував тяжкість злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, вразі визнання його винуватим, а також ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України й те, що підозрюваний може впливати на потерпілого та свідків у провадженні, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, засуджений за корисливі злочини, веде протиправний спосіб життя, не працює, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про те, що він може почати переховуватись від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому дійшов висновку, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальним законом обов`язків.

Не погоджуючись з вказаним рішення, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обґрунтовуючи вимоги скарги захисник посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, викладених в клопотанні і не надано достатніх доказів, які б підтверджували існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Апелянт також зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання й не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, захисник вказує, що ризик впливу на потерпілих та свідків відсутній, оскільки під час досудового розслідування цих осіб вже було допитано. Також захисник зазначає, що доказів які б підтверджували те, що підозрюваний може вчините інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, стороною обвинувачення не надано, тому, на його думку, зазначені в ухвалі слідчого судді ризики, є недоведеними та не підтверджуються жодними доказами у цьому провадженні й не має необхідності застосування щодо ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими.
Так, апеляційним судом встановлено, що СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001315 від 01.08.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
01.08.2022 ОСОБА_6 було затримано у порядку статті 208 КПК України та 02.08.2022 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження, зокрема обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України, й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість злочину, що інкримінується підозрюваному за ч. 4 ст. 186 КК України та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, не працює, не має офіційного заробітку, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного засобу у вигляді застави.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, зокрема й цілодобовий домашній арешт, на доцільність якого вказує захисник, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Посилання захисника на недоведеність існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Доводи захисника про те, що підозрюваний має постійне місце проживання й не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування, не спростовують обґрунтовані у клопотанні слідчого об`єктивно існуючі у провадженні ризики та не можуть бути достатніми стримуючими факторами його належної процесуальної поведінки.
Інші викладені захисником апеляційні доводи були предметом дослідження суду при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у відповідності до вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, який є необхідний та достатній, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Отже, колегія суддів вважає рішення суду законним, вмотивованим і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4