Номер провадження: 11-сс/813/1008/22
Справа № 947/9413/22 1-кс/947/6456/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 18.07.2022, якою в межах кримінального провадження № 00000231 від 19.04.2022, відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Червоноармійське (Кубей) Болградскього р-ну Одеської обл., громадянина України, з вищою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 15.09.2022 із визначенням розміру застави
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та продовжено відносно ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15.09.2022 із визначенням застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 496 200 грн.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та у вказаному провадженні з огляду на характер інкримінованого злочину продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є такою, що суперечить вимогам КПК України з таких підстав:
- докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовує підозру ОСОБА_8 отримані в порушення вимог КПК України, оскільки його допит проводився слідчим ОСОБА_10 , який не включений до складу слідчої групи;
- в порушення ст.ст. 194, 199 КПК України у клопотанні слідчого не зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, а слідчий суддя не обґрунтувала, чому менш суворі запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного;
- заявлені стороною обвинувачення ризики не доведені, водночас, слідчий суддя не надав оцінку тим обставинам, що з 28.05.2022 жодний свідок не допитаний, а свідок ОСОБА_11 , покази якого стали єдиною підставою для повідомлення ОСОБА_8 про підозру був допитаний слідчим, який не включений до групи слідчих у вказаному провадженні;
-обґрунтування слідчим суддею існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення обставинами вчинення інкримінованого злочину та його суспільно-небезпечним характером суперечить ст. 62 Конституції України;
-слідчим суддею в порушення ст.ст. 20, 42 КПК України не вручена ОСОБА_8 пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, не роз`яснені його права, а доводи про те, що він не одружений та відносно того, що захисник просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту не відповідають дійсності.
За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 18.07.2022 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не в повному обсязі з огляду на такі обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Що стосується посилання захисника відносно необґрунтованості підозри, апеляційний суд приходить до таких висновків.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи всупереч вимог ст. 68 Конституції України та Указу Президента України № 63/2022 від 23.02.2022 «Про введення надзвичайного на території України» в частині заборони виїзду за кордон України особам призовного віку, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, організував незаконне, поза визначеними державними пунктами пропуску, переправлення осіб через державний кордон України до респ. Молдова, за наступних обставин.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 19.04.2022, у ОСОБА_8 виник протиправний умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України, поза встановленими пунктами пропуску на виїзд.
У подальшому, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, залучив до своєї протиправної діяльності ОСОБА_12 .
Після цього, 28.04.2022, з метою реалізації свого злочинного плану, перебуваючи на Соборній площі у місті Одеса, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_11 про те, що останньому необхідно буде самостійно добратися до міста Болград Одеської області, а звідти він, ОСОБА_8 , допоможе йому дістатися до його села, при цьому не вказуючи його назву, яке знаходиться на кордоні з Республікою Молдова, де і буде здійснено перехід державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску на виїзд, за що ОСОБА_11 повинен буде заплатити йому, ОСОБА_8 , або особам на яких він вкаже грошові кошти в сумі 3000 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 19.05.2022 становило 87 764,7 гривень).
Так, 19.05.2022 року приблизно о 11 год., ОСОБА_8 , діючи з тих же мотивів та спонукань, надав вказівку ОСОБА_11 прибути до м. Болград Одеської області, визначивши місцем прибуття в`їзд до м. Болград.
З метою реалізації раніше визначеного злочинного плану, після прибуття ОСОБА_13 , ОСОБА_14 повідомив йому телефонним зв`язком очікувати неподалік в`їзду до м. Болград, де до нього під`їде автомобіль. Після цього, приблизно через 20 хвилин, до ОСОБА_11 під`їхав автомобіль марки BMW» чорного кольору з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_12 , який запропонував ОСОБА_11 присісти до автомобілю та прослідувати разом з ним, куди саме при цьому не зазначив, на що ОСОБА_11 погодився.
У подальшому, прибувши до домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_12 зупинився та вказав на необхідність ОСОБА_11 зайти до будинку, на що останній погодився.
Після цього, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_12 , діючи з прямим умислом, з метою реалізації раніше визначено ОСОБА_8 планом повідомив ОСОБА_11 , яким чином буде здійснюватися перехід державного кордону України поза встановленим пунктом пропуску та повідомив, що його та ОСОБА_14 послуги за такий перетин кордону будуть коштувати 3000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 19.05.2022 становило 87 764,7 гривень).
Крім цього, ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_11 , що суму у розмірі 2600 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 19.05.2022 становило 76 062, 74 гривень), останній повинен надати йому зараз, після чого, він відвезе його далі, до осіб, які будуть здійснювати його переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску.
Також, ОСОБА_12 вказав ОСОБА_11 , що решту грошових коштів у розмірі 400 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 19.05.2022 становило 11701,96 грн.) він повинен буде передати іншим особам, які будуть здійснювати його безпосереднє переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску. У подальшому, ОСОБА_11 на виконання вказівки ОСОБА_12 , передав останньому грошові кошти у сумі 2600 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 19.05.2022 становило 76062, 74 грн.) за переправлення його, ОСОБА_11 , через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску на виїзд.
Згідно матеріалів провадження, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом обушку, протоколами допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , протоколом впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 та іншими матеріалами у їх сукупності.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.
Більш того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Що стосується посилання захисника відносно того, що докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовує підозру ОСОБА_8 отримані в порушення вимог КПК України, оскільки його допит проводився слідчим ОСОБА_10 , який не включений до складу слідчої групи, колегія суддів зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За вищезазначених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон, вчинена за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.
Що стосується наявності ризиків у вказаному провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та чинити інше кримінальне правопорушення.
Існування вказаних ризиків обумовлено тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, характером інкримінованого злочину, який направлений на посягання на встановлений порядок перетинання державного кордону, та тією обставиною, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, обізнаний про анкетні дані свідків.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, з метою виконання завдань кримінального процесуального закону, вказані обставини зумовлюють можливість поза процесуального впливу на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3) ч.1 ст.177 КПК України.
Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги доводи сторони обвинувачення відносно того, що на даному етапі досудового розслідування тривають заходи щодо встановлення кола можливих співучасників у вчиненні інкримінованого злочину.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно того, що ОСОБА_8 одружений, водночас, зауважує, що вказана обставинна не є безумовною підставою для застосування менш суворого запобіжного заходу.

Апеляційним суд критично сприймає посилання захисника відносно порушення слідчим суддею ст.ст. 20, 42 КПК України відносно не вручення ОСОБА_8 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, не роз`яснення його прав, оскільки право підозрюваного на захист передбачене ст. 20 КПК України очевидно порушено не було, з огляду на присутність захисника у судовому засіданні. Вимоги ст. 199 КПК України, які регламентують порядок продовження строку тримання під вартою не містять прямої вимоги відносно вручення підозрюваному пам`ятки про процесуальні права чи обов`язки, а відомості відносно того, що ОСОБА_8 не були роз`яснені його права під час досудового розслідування вказаного провадження апеляційному суду надані не були.

Що стосується доводів відносно непомірного розміру застави, які були висловлені захисником у судовому засіданні апеляційного суду, колегія суддів зауважує, що розмір застави слідчим суддею був визначений обґрунтовано із врахуванням обставин інкримінованого злочину, наявності ризиків та практики ЄСПЛ. Більш того, вказане питання вже було предметом перевірки апеляційного суду, а відомості, які могли б стати підставою для зміни суми застави апеляційному суду надані не були.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_18 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 18.07.2022, якою відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.09.2022, із визначенням розміру застави залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4