Справа №155/501/22
Провадження №1-кп/155/115/22
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000034 від 17 квітня 2022 року щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Горохів Луцького району Волинської області, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, учасника бойових дій, інваліда І групи, несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 16 квітня 2022 року приблизно о 22 годині 15 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в селі Галичани, по вулиці Шкільній Луцького району Волинської області, неподалік Галичанської гімназії, в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись прямим умислом на заподіяння травм іншій людині, наніс один удар заздалегідь заготовленим плоским, колюче-ріжучим предметом в ділянку спини зліва своєму односельчанину ОСОБА_5 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці спини зліва, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи №20 від 21 квітня 2022 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як таких, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я чи незначну втрату працездатності.
Крім цього, ОСОБА_4 16 квітня 2022 року приблизно о 22 годині 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в селі Галичани, по вулиці Шкільній Луцького району Волинської області, неподалік Галичанської гімназії, переслідуючи мету умисного знищення чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин з своїм односельчанином ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою запальнички та паливно-мастильної суміші, умисно вчинив підпал салону легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 , в результаті чого почалася пожежа, де вогнем було знищено всі неметалеві частини автомобіля, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 13466 гривень 55 копійок.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу їх вчинення, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно 16 квітня 2022 року приблизно о 22 годині 15 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в селі Галичани, по вулиці Шкільній, неподалік Галичанської гімназії, в ході словесного конфлікту наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Також, в цей же день близько 22 години 20 хвилин підпалив салон автомобіля, належного ОСОБА_5 в результаті чого всі неметалеві частини даного автомобіля згоріли. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілого та суд не карати його суворо. Суму завданих збитків не заперечує, повідомив про часткове відшкодування завданих збитків.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень та загальної суми заподіяної майнової шкоди. Просив суд суворо не карати обвинуваченого, зазначивши про відсутність претензій морального та матеріального характеру до останнього, підтвердив часткове відшкодування завданих збитків обвинуваченим.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

Правові наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснено.

Відповідно до вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та дані його дії кваліфікує, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Крім того, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу та дані його дії кваліфікує, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, а інше тяжким злочином, також положення ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не лише кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1, 3 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, не працює, не одружений, є учасником бойових дій, інвалідом І групи, також враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, частково відшкодував завдану шкоду потерпілому, думку останнього, який не наполягав на суворому покаранні, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, інші конкретні обставини справи, зокрема, його поведінку в суді та критичне відношення до скоєного. З урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
З огляду на вищевикладене, з врахуванням позиції прокурора, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкцій статей кримінального закону, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, зокрема, за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі та за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі, остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням з врахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, із застосуванням правил ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а контроль держави за поведінкою засудженого протягом іспитового строку буде дієвим стримуючим фактором від вчинення нових кримінальних правопорушень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді на майно, слід скасувати відповідно до вимог ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

У відповідності до ст. 124 КПК України суд приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення експертизи, що підтверджені документально, які слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 368, 370, 381 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 та ч. 2 ст. 194 КК України і призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити до відбування ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області від 19 квітня 2022 року скасувати.
Речові докази:
легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 залишити у власника ОСОБА_5 ;

мобільний телефон марки «Samsung», моделі «А-31» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , куртку сірого кольору марки «Madiss», камуфляжні штани 46 розміру, берци чорного кольору, чорну футболку з білими написами на тильній стороні, чорний чоловічий гольф, куртку синього кольору, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів при ВП №2 (м. Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області повернути ОСОБА_4 ;
пожежне сміття, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів при ВП №2 (м. Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів в сумі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 44 (сорок чотири) копійки та транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області ОСОБА_1