Провадження № 1-кп/127/184/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
при розгляді у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у межах кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2016 р. за № 0004512, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявила клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки він може ухилятися від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначила, що обвинувачений тривалий час до суду не з`являвся, у зв`язку з чим було оголошено його міжнародний розшук. Злочин вчинено під час іспитового строку. Просить клопотання задовольнити. Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам. В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зупинення судового провадження до звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з військової служби просила відмовити, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тчжкого злочину, тривалий час перебував у міжнародному розшуку.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , позицію якого підтримав обвинувачений, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив, що ОСОБА_3 з 24.02.2022 року перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 , мав міцні соціальні зв`язки оскільки одружений, мав постійне місце проживання, про розшук не знав. Переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення обвинувачений наміру немає. Крім того, захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про зупинення судового провадження до звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з військової служби.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що після зміни запобіжного заходу попереднім складом суду перебував на лікуванні, після чого в жовтні 2016 року виїхав у Республіку Молдова, де проживав тривалий час. Після цього повернувся в Україну, однак за місцем реєстрації тривалий час не проживав, офіційно працевлаштованим не був, проживав в орендованому житлі, одружений. Із 24.02.2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . В день затримання був у відрядженні. Переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення наміру немає. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки він має зобов`язання перед командуванням військової частини.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2018 року було оголошено розшук обвинуваченого, надано дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу до суду.

Відповідно до протоколу затримання особи на виконання ухвали суду від 02.03.2018 року, ОСОБА_3 було затримано 22.07.2022 року о 14 год. 15 хв.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, одружений, уродженець та мешканець м. Хмельницький, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 .
Суд зазначає, що стосується ризику переховування обвинуваченого від суду, то як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).
При цьому, тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак враховується судом у сукупності з іншими встановленими судом обставинами.
Розглядаючи дані клопотання прокурора та захисника обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тривалий час знаходився в розшуку, що в сукупності з іншими вказаними вище обставинами збільшує ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, самі по собі не можуть служити підставою для обрання запобіжного заходу, а мають враховуватися в сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду клопотань.
Що стосується ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків, суд, оцінюючи наявність даного ризику, враховує, що потерпілий та свідки на даний час судом не допитані, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до дослідження показань потерпілого та свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із потерпілим та свідками, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив.
Що стосується ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення, суд, враховуючи, що обвинувачений раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не мав постійного джерела доходу, вважає такі ризики доведеними.
Також суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого обвинувачений, потерпілий та свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого.
Враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виі тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження.
Враховуючи викладене вище, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора є обгрунтованим.
Оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, суд, враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає доцільним не визначати розмір застави.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обгрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2018 року було оголошено розшук обвинуваченого, надано дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу до суду.

Відповідно до протоколу затримання особи на виконання ухвали суду від 02.03.2018 року, ОСОБА_3 було затримано 22.07.2022 року о 14 год. 15 хв.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, тривалий час перебував у розшуку.
Враховуючи викладені вище обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зупинення судового провадження до звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з військової служби слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 314-315, 335 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про зупинення судового провадження до звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з військової служби - відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, починаючи з 22.07.2022 року до 19.09.2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя