КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1482/2022 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
№ 375/1348/20
Категорія КК:ч. 1 ст. 289 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження з клопотанням про застосовування примусових заходів медичного характеру щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Рокитне Київської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 23 червня 2021 року відносно ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характер у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, в стані неосудності за наступних обставин. Так, 23.09.2020, близько 21 год. ОСОБА_8 проходячи по вул. Волі в смт Рокитне Київської області, поряд з подвір`ям № 13 на вулиці побачив мопед Suzuki Lets шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , та в цей час в нього виник умисел заволодіти вказаним транспортним засобом. Тому він взяв руками вказаний моторолер та покотив його до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , чимнезаконно заволодів транспортним засобом, спричинивши потерпілому матеріальних збитків на суму 6770 грн.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 просить скасувати вказану ухвалу та призначити новий судовий розгляд клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру.
Підставами для скасування судового рішення, на думку прокурора, є неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону прокурор вбачає в порушенні судом вимог ч. 1 ст. 512 КПК України в частині недотримання загальних правил цього Кодексу під час проведення судового розгляду у даному кримінальному провадженні.
Так, прокурор звертає увагу, що статтею 505 КПК України визначено обставини, які підлягають обов`язковому доказуванню під час розгляду справ даної категорії. Зокрема, суд повинен встановити час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння особою, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди). Тому апелянт вказує, що лише після визнання доведеним вчинення особою суспільно небезпечного діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Крім того, прокурор вказує про недопустимість проведення скороченого порядку дослідження доказів під час розгляду кримінальних проваджень даної категорії, що закріплено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».
Натомість суд першої інстанції вказаних положень не дотримався, допитав лише законного представника ОСОБА_11 , дослідив висновок судово-психіатричної експертизи № 334 від 07.10.2020 та ухвалив рішення. Останнє, на думку прокурора, не містить мотивів та належного обґрунтування. Також прокурор вказує про незаконну вказівку суду на наявність у ОСОБА_8 умислу на вчинення кримінального правопорушення. Однак, з урахуванням даних висновку судово-психіатричної експертизи № 334 від 07.10.2020, останній не підлягав кримінальній відповідальності, так як суспільно небезпечне діяння вчинено особою у стані неосудності. Прокурор зазначає, що вказане твердження суду також є помилковим. У випадку вчинення суспільно небезпечного діяння у стані неосудності можливо вести мову лише про те, чи мало воно місце. В такому разі умисел, мотив, як вольова ознака суб`єктивної сторони складу злочину, виключається та має місце лише тоді, коли особа здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , не оспорюючи доведеність ОСОБА_8 у вчинені діяння, яке за своїми ознаками підпадає під диспозицію ч. 1 ст. 289 КК України, просить виключити з мотивувальної частини ухвали суду посилання на спрямованість умислу, мети і мотиву його дій під час вчинення діяння.
Прокурор вважає, що судом невірно застосовано законодавство України про кримінальну відповідальність, що виразилось у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його змісту.
Апелянт звертає увагу, що під час постановлення судом ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України, суд, окрім іншого, з`ясовує чи мало місце суспільно-небезпечне діяння та чи вчинено воно особою. З огляду на критерії осудності, встановлені ст. 19 КК України, неосудна особа позбавлена можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки, якої позбавлені особи, які визнані неосудними. Тому особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності не підлягає кримінальній відповідальності. До неї можуть бути застосовані лише примусові заходи медичного характеру за рішенням суду.
Прокурор вказує, що даними висновку судово-психіатричної експертизи № 334 від 07.10.2020 підтверджується та обставина, що ОСОБА_8 , під час скоєння інкримінованого йому діяння, не міг та не може в даний час у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_8 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Тобто ОСОБА_8 не мав ні умислу, ні мети заволодіти транспортним засобом через психічне захворювання. Проте суд, в порушення норм матеріального права, вказав у своєму рішенні про встановлення умислу особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, а також мети, спрямованої на незаконне заволодіння мопедом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 та частково підтримав апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_12 , пояснення захисника, який заперечив проти апеляційних скарг сторони обвинувачення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, судом першої інстанції вказаних положень закону не дотримано, тому доводи апеляційних скарг прокурора колегія суддів вважає слушними.
В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебувало подання прокурора в кримінальному провадженні № 000310 ОСОБА_13 про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру.
За правилами ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, суд, серед іншого, встановлює чи мало місце суспільно небезпечне діяння та чи вчинено воно особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. За загальними засадами кримінального провадження, останнє здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З аудіозапису судового засідання від 23 червня 2021 року вбачається, що судом, всупереч вимогам ст. 349 КПК України, не ставилось на обговорення питання про порядок та обсяг дослідження доказів у данному кримінальному провадженні, відповідне рішення суду з цього приводу не ухвалювалося. Суд обмежився лише заслуховуванням показань законного представника ОСОБА_11 . Особа, відносно якої вирішувалось питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_8 повідомив, що не викрадав мопед. Суд долучив надані прокурором письмові документи, дослідив дані висновку судово-психіатричної експертизи № 334 від 07.10.2020. Інші докази не досліджувалися.
За наслідками проведеного судового розгляду клопотання прокурора, суд постановив ухвалу, яка, на думку колегії суддів, не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Остання не містить мотивів, з яких суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Отже, суд першої інстанції без з`ясування обставин скоєння кримінального правопорушення, без проведення повного порядку дослідження доказів у данному кримінальному провадженні, прийняв необгрунтоване рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в розумінні положень ч. 1 ст. 412 КПК України.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що, у відповідності з приписами ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, тягнуть за собою скасування ухвали суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Тому, колегія суддів вважає, що ухвала Кагарлицького районного суду Київської області від 23.06.2021 підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 підлягає задоволенню, апеляційна скарга прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_12 підлягає частковому задоволенню.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, а також покарання. Відтак, доводи апеляційної скарги сторонни обвинувачення щодо незаконності встановлення умислу та мотиву на вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 289 КК України в ОСОБА_8 , мають бути перевірені під час нового судового розгляду, з урахуванням даних висновку судово-психіатричної експертизи № 334 від 07.10.2020.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити частково.
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської областівід 23.06.2021 скасувати та призначити новий розгляд клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000310 ОСОБА_13 про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1482/2022 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
№ 375/1348/20
Категорія КК:ч. 1 ст. 289 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження з клопотанням про застосовування примусових заходів медичного характеру щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Рокитне Київської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити частково.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської областівід 23.06.2021 скасувати та призначити новий розгляд клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000310 ОСОБА_13 про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголосити 14 лютого 2022 року о 10 годині.
Судді:

__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4