Справа № 487/1723/22
Провадження № 1-кс/487/1422/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2022 року

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2022 року старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 .

Підставою звернення стало те, що санкцією ч. 4 ст. 1111 КК України передбачено обов`язкову додаткову міру покарання у вигляді конфіскації майна, тому з метою забезпечення виконання в подальшому вироку суду в цій частині, на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий в заяві клопотання підтримав.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється розслідування кримінального провадження № 0000081 від 22.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 20.03.2022, впродовж 12:00-15:00 год. начальник СРПП ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 та начальник СМ ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою, забезпечили вилучення та передачу у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) представникам збройних формувань держави-агресора (РФ) матеріальних ресурсів ГУНП в Миколаївській області у вигляді табельної вогнепальної зброї, виданої на постійній основі особовому складу ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області пістолетів «ПМ» серії НОМЕР_1 1963 р.в. із двома магазинами, серії ТА № 4340 1967 р.в. із двома магазинами, серії НОМЕР_2 1963 р.в. із двома магазинами, серії НОМЕР_3 1990 р.н. із двома магазинами, серії НОМЕР_4 1990 р.в. із двома магазинами, серії ГВ № 8415 1987 р.в. із двома магазинами, серії КЕ № 4194 1990 р.в. із двома магазинами, серії КЕ № 2905 1990 р.в. із двома магазинами та серії ТА № 4891 1967 р.в. із двома магазинами.

04.06.2022 в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру за ч. 4 ст. 1111 КК України, яке вручити в день складення, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, не представилось можливим у зв`язку з переховуванням ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду на непідконтрольній (окупованій) території м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області.

З огляду на викладене, письмове повідомлення про підозру, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручене у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. Зокрема, відповідно до вимог ст.ст. 111, 112, 135 та 136 КПК України, повідомлення про підозру вручено під розписку матері ОСОБА_4 ОСОБА_6 .

Відповідно до Інформації до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 302371641 від 09.06.2022 за ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності зареєстровано ј частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Враховуючи той факт, санкцією ч. 4 ст. 1111 КК України передбачено обов`язкову додаткову міру покарання у вигляді конфіскації майна, з метою забезпечення виконання в подальшому вироку суду в цій частині, на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно підозрюваного ОСОБА_4 .

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити .

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000081 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на належну підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві спільної часткової власності ј частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити старшому слідчому Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 . Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1