Дата документу 30.08.2022 Справа № 643/8494/18
Номер провадження 1-кп/554/653/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 р. Октябрський районний суд м.Полтави у складі
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.п. 6,11 ч. 2 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В :

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченої дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому прокурор зазначив, що ризики, які враховувалися при обранні запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати. Серед ризиків прокурор зазначив на можливість переховуватися від суду, що обґрунтовується тяжкістю можливого покарання, так як перебуваючі на свободі ОСОБА_7 будь-яким шляхом буде намагатися уникнути відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення, а обставини вчинення правопорушення свідчать про її матеріальну спроможність облаштувати умови життя на іншому місці, у тому числі за кордоном. Також прокурор зауважив на такий ризик, як можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, через свої зв`язки в органах державної влади, зокрема, шляхом погроз, шантажу і підкупу. Наявність цього ризику орган досудового розслідування обґрунтовує обставинами вже вчиненого кримінального правопорушення, замовленням за грошову винагороду вбивства ОСОБА_8 , а вплив на потерпілого може бути здійснений через родинні стосунки з ним, оскільки останній є батьком онуки обвинуваченої та колишнім чоловіком доньки обвинуваченої, крім того, ОСОБА_8 є публічною особою директором КП «Міськелектротранссервіс», а обвинувачена навіть у судовому засіданні погрожувала розправою потерпілому. Також, на думку прокурора не виключена можливість впливу ОСОБА_7 на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні, та можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, обґрунтовуючи це тим, що перебуваючи на свободі обвинувачена може штучно створити докази непричетності до правопорушення, шляхом укладання цивільно-правових угод на кошти у сумі 1500 та 8500 доларів США. Ще один з ризиків, на який посилався прокурор, це можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 . Прокурор звернув увагу суду на той факт, що розмір застави відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України не визначався при обранні запобіжного заходу, так як інкримінований злочин, пов`язаний із застосуванням фізичного насильства над потерпілим.

Захисник та обвинувачена заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну запобіжного засобу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, а в разі якщо суд прийде до висновку про неможливість змінити запобіжний захід, просить визначити обвинуваченій розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених законом. Обгрунтовуючи клопотання про зміну запобіжного заходу захисник зазначив, що ОСОБА_7 більше ніж 4,5 роки утримується під вартою. Обвинувачена не визнає своєї провини, не має на меті уникати кримінальної відповідальності, не буде намагатися переховуватися та буде лише сприяти слідству у з`ясуванні обставин кримінального провадження, так як особисто зацікавлена в тому, щоб судовий розгляд якнайшвидше закінчився та було реалізоване її право на захист. Прокурор жодним чином не доводить ризики, на які посилається у своєму клопотанні. Крім того, зазначає, що обвинувачена раніше не судима, не перебуває на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах, має нерухомість та зареєстровану адресу проживання, де проживає її родина, що свідчить про її міцні соціальні зв`язки, має ряд хронічних захворювань, які значно погіршилися під час перебування у СІЗО, сама обвинувачена є особою похилого віку, а під час воєнного стану є небезпека для обвинуваченої, так як Харківський слідчий ізолятор не має належного укриття та небезпечного місця переховування обвинуваченої, а свої сили ОСОБА_7 могла б використати на допомогу в роботі благодійних організаціях, приготовляючи їжу для малозабезпечених сімей, бути корисною та наближати перемогу над ворогом. Застосування такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, забезпечить необхідний контроль за поведінкою обвинуваченої та надасть їй можливість реалізувати не тільки її право на захист в даному кримінальному провадженні, а й право на належну медичну допомогу. Також стороною захисту зазначено, що ні слідством ні судом не встановлено, що відносно ОСОБА_9 фактично було застосовано будь-яке насильство, а також загрози життю чи здоров`ю фактично застосовано не було. До обвинуваченої раніше запобіжний захід не вживався, так як вона раніше не судима до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягалася.

На підтвердження своїх доводів захисником до клопотання подано консультацію лікаря, лист подяку дочці ОСОБА_7 ОСОБА_10 від благодійної організації «Благодійний фонд «Паляниця до перемоги» за самовіддану працю та відповідальну позицію, підтримку волонтерів та активну участь у наданні допомоги соціально незахищеним верствам населення, та лист даної організації про можливість прийняти до лав даної волонтерської організації ОСОБА_7 .

Суд, розглянувши дані клопотання, вивчивши докази на підтвердження ризиків, на які посилався прокурор, дані щодо сімейного стану, наявності постійного місця проживання, міцності соціальних зв`язків, стану здоров`я обвинуваченої, вважає, що відсутні на даний час достатні підстави, для зміни обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, між тим, враховуючи положення ч.4 ст. 183, ст.ст.177, 178 КПК України суд може визначити розмір застави в даному кримінальному проваджені співмірне та достатнє для забезпечення виконання обвинуваченою її процесуальних обов`язків.

При цьому суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з посяганням на життя людини.
При вирішенні заявлених клопотань суд враховує положення ст.ст. 177, 178, 182, 183 КК України та крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, оцінює та враховує на підставі наданих сторонами матеріалів, у сукупності всі обставини справи, у тому числі, перераховані у ст. 178 КПК України.
Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у цьому Кодексі, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»),
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.
Враховуючи наведене, суд вважає доведеним наявність окремих ризиків, зазначених прокурором, у тому числі ризику переховування обвинуваченого від суду і відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності таких ризиків.
Не доведеними суд вважає ризики щодо можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, що мають значення по кримінальному провадженню, та необґрунтованим допущення, що перебуваючи на свободі обвинувачена може штучно створити докази непричетності до правопорушення, шляхом укладання цивільно-правових угод на кошти у сумі 1500 та 8500 доларів США, так як це входить в сферу доказування та спростування доказів. Також недоведеним на думку суду є зазначений прокурором ризик того, що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченої, тяжкість покарання, що їй загрожує в разі визнання її винною, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченою дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, в тому числі ризик переховування обвинуваченого від суду, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, а таких запобіжний захід, як особисте зобов`язання, яке просить обрати до обвинуваченої сторона захисту, не здатний їм запобігти.
Таким чином, суд приходить до висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій строком на 60 днів з визначенням розміру застави на підставі ст. ст. 182, 183 КПК України сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 260 000 гривень. Крім того, на обвинувачену ОСОБА_7 у разі внесення застави, слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України

При цьому, суд вважає, що з урахуванням всіх даних щодо особи обвинуваченої, її похилого віку, наявності у неї житла та стійких родинних зв`язків в Україні, міцної соціальної адаптованості та гарантій зайнятості у воєнний час, є впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку неявки до суду буде достатньою гарантією для того, щоб утриматися від втечі або запобігти невиконанню покладених судом обов`язків.
При цьому суд враховує практику ЄСПЛ (рішення у справі «Графа проти Мальти», «Мангурас проти Іспанії») з метою дотримання стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині вирішення питання про доцільність продовження тримання під вартою та визначення розміру застави співмірного із здатністю особи сплатити необхідну суму.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 194, 314 КПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити відносно ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 28.10.2022 року.

Одночасно визначити ОСОБА_7 в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 260 000 гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: UA 0015950, В ДКСУ м. Київ, МФО 820172, Отримувач: ТУ ДСА України в Полтавській області, ЗКПО 26304855, протягом дії ухвали.
Покласти на обвинувачену, у разі внесення застави, наступні обов`язки:
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому вона зареєстрована, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування щодо обставин справи з потерпілими та зі свідками у кримінальному провадженні.
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, визначити до 28.10.2022 року.
Роз`яснити обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі установи виконання покарання.
У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, вважається такими, що до останньої застосовано запобіжний захід у виді застави, та вона зобов`язана виконувати покладені обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її оголошення через Октябрський районний суд м. Полтава до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3