Дата документу 23.03.2022 Справа № 336/1187/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/1187/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/281/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

захисника-адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,
підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 23 березня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ровеньки Луганської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий 17.02.2022 року звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_8 , маючи умисел на придбання особливо небезпечної наркотичної речовини канабіс та психотропної речовини МДМА з метою збуту, діючи повторно, придбав речовину рослинного походження, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-22/2638-НЗПРАП від 16.02.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено - канабіс та пігулку сірого кольору, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-22/2636-НЗПРАП від 16.02.2022 є психотропною речовиною обіг якої обмежено - МДМА, які став незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , переніс, зберігаючи при собі, вказані речовини до місця свого мешкання, а саме до буд. АДРЕСА_1 , де поклав зіп-пакети із вказаними речовинами до картонної коробки на підвіконня.

15.02.2022 приблизно о 11 годині 15 хвилин співробітниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_1 у присутності понятих та ОСОБА_8 , який винаймає вказаний будинок відповідно до договору оренди житлового приміщення від 12.01.2022, на підвіконні кімнати виявлено картонну коробку з зіп-пакетом із речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-22/2638-НЗПРАП від 16.02.2022 являється особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено - канабіс, маса якої складає 67,389 г (в перерахунку на висушену речовину) та пігулку сірого кольору, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-22/2636-НЗПРАП від 16.02.2022 є психотропною речовиною обіг якої обмежено - МДМА, маса якого складає 0,2142 г(в перерахунку на основу), які ОСОБА_8 зберігав з метою збуту.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання та зберігання небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини з метою збуту, вчинене повторно.

16.02.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Посилаючись на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просив суд задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2022 року задоволено клопотання слідчого відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 квітня 2022 року включно.

Встановлено ОСОБА_8 застава в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124050 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: прибувати до слідчого в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, та до суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено два місяці з моменту внесення застави.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 124050 гривень, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та слідчим доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що сукупність обставин, що дають підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведена. Додані до клопотання матеріали кримінального провадження не містять прямих доказів вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Жоден з цих доказів не доводить придбання та зберігання ОСОБА_8 наркотичного засобу та психотропної речовини саме з метою збуту. Саме по собі повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого злочину ще не є достатнім для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою. Підозра, повідомлена ОСОБА_8 , та кваліфікація його дій за ч.2 ст.307 КК України фактично базується на припущеннях обвинувачення.

Крім того, під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Перебування матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 в Хортицькому районному суді м. Запоріжжя ще не доводить вчинення ним злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин та не може бути взято до уваги як фактор ризику при обранні запобіжного заходу. Посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню, взагалі нічим не мотивується. Також є безпідставним твердження сторони обвинувачення про відсутність у ОСОБА_8 постійного місця проживання, через що він може переховуватися від правоохоронних органів. Місцем постійного проживання та реєстрації ОСОБА_8 є АДРЕСА_2 . За вказаною адресою він постійно проживає з 2014 року. Проте, слідчим суддею не було враховано відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, знаходиться у фактичних шлюбних відносинах, має стійкі соціальні зв`язки. Відомостей та беззаперечних доказів асоціального способу життя ОСОБА_8 стороною обвинувачення не здобуто.

Також зазначає, що слідчим суддею встановлений непомірний розмір застави, оскільки мінімальний розмір застави складає 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.

Позиції учасників судового провадження.
Підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та наполягали на її задоволенні.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, відомості стосовно особистості підозрюваного, обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя при розгляді відповідного клопотання, заслухавши сторони кримінального провадження, вірно врахував наявність пред`явленої ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке за своєю класифікацією відноситься до тяжких злочинів.

Згідно з матеріалами провадження, відділом поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000249 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, відомості про яке 15.02.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

15.02.2022 року о 13.50 год. ОСОБА_8 був затриманий на підставі ст.208 КПК країни.

16.02.2022 року в рамках кримінального провадження внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідаючи на доводи сторони захисту щодо необґрунтованої підозри суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Між тим, надані до клопотання матеріали переконують судову колегію у вірності висновку районного суду про обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема і питань щодо вірності кваліфікації.

А щодо питань, пов`язаних з оцінкою доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а так само і кваліфікація дій підозрюваного, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину щодо незаконного придбання, зберігання небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

З цього приводу колегія суддів, як і слідчий суддя мають у своєму розпорядженні надані до клопотання докази у виді матеріалів судово-хімічної експертизи, протоколів допиту свідків та матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

На думку колегії суддів, доказування провини підозрюваного ОСОБА_8 на що впливає оцінка доказів і залежне від цього питання кваліфікації дій підозрюваного, є предметом розгляду наступних етапів.

Отже, твердження сторони захисту про необґрунтовану підозру не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України доведена доданими до клопотання матеріалами, сукупність яких на даному етапі є достатньою для висновку про вірогідну причетність ОСОБА_8 до даного злочину.

Тому, всупереч положенням ч.5 ст.132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України на даний час існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу та про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із одночасним визначенням розміру застави.

Приймаючи дане рішення слідчим суддею враховано наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання, а також дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан, обставини вчинення кримінального правопорушення.

Також слідчим суддею враховано те, що на розгляді Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні аналогічного злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке було скеровано до суду до вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, що є предметом розгляду у даному провадженні, що вочевидь свідчить на користь висновку слідчого судді про обґрунтованість передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Сукупність наведених обставин засвідчує, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе належним чином забезпечити поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та може запобігти ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із однозначним визначенням застави, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону, врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу та обрав ОСОБА_8 винятковий у вигляді тримання під вартою, довівши, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З таким висновком слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів повністю погоджується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Стороною захисту не наведено обставин, які б переконували суд у наявності сталих соціальних зв`язків. Не переконує суд у протилежному і дані щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, що не було запобіжним чинником для його протиправної поведінки, стосовно обставин якої висунута підозра.

Між тим, сукупність даних щодо не працевлаштованості ОСОБА_8 , відсутності постійного заробітку, наявність на розгляді іншого суду кримінального провадження відносно нього, відсутність сім`ї, дітей на утриманні, поряд із обставинами обґрунтованості висунутої ОСОБА_8 підозри та відсутністю міцних соціальних зв`язків надавали слідчому судді законних підстав для обрання такого виду запобіжного заходу.

Не можуть бути визначальною підставою для задоволення апеляційної скарги і соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки їх наявність та міцність, а також дані, які характеризують особу, на що є посилання в апеляції захисника, також не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 . Вказані обставини можуть бути враховані при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України.

Окремо слід зауважити на застосуванні у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України по відношенню до ОСОБА_8 через визначення розміру застави, альтернативного запобіжного заходу, якій діятиме у разі внесення встановленої суми застави.

Що стосується доводів захисника про визначення непомірного розміру застави, що не відповідає майновому стану підозрюваного, то вони є неспроможними.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, слідчий суддя цілком аргументовано визначив заставу в межах, встановлених для тяжких злочинів у вигляді п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Саме такий розмір здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

З такими висновками, з урахуванням тяжкості вчиненого підозрюваним злочину, його особи, матеріального становища, наявність відносно останнього на розгляді іншого суду аналогічного кримінального провадження, не може не погодитись і апеляційний суд.

Доводи захисника про те, що відсутні будь-які дані, які б підтверджували наявність заявлених ризиків є неспроможними. Існування ризиків негативної поведінки з боку підозрюваного в достатньому об`ємі знайшли підтвердження в наданих органом досудового розслідування матеріалах.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави відносно ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто до 16 квітня 2022 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4