Номер провадження: 11-сс/813/834/22
Справа № 523/5770/22 1-кс/523/1459/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) у відношенні ОСОБА_8 , який притягується до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) у відношенні ОСОБА_8 .

Застосовано у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який притягується до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у значному розмірі, якщо при цьому злочин не доведено до кінця із незалежних від указаної особи обставин) КК РФ, запобіжний захід (екстрадиційний арешт) у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб з часу затримання, тобто до 02.08.2022 року.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що Генеральною прокуратурою України 06.11.2018 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_8 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у значному розмірі, якщо при цьому злочин не доведено до кінця із незалежних від указаної особи обставин) КК РФ, а отже існують підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_8 для забезпечення виконання Україною міжнародних зобов`язань, передбачених Конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, а також інших міжнародних договорів України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на озброєну агресію РФ проти України, зазначає, що вважає неприпустимою передачу країні агресору людей, які перебувають на боці України.

На підставі викладеного, просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; пояснення захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. А тому оскаржувана ухвала переглядається в межах апеляційної скарги ОСОБА_8 .

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ч .2 ст. 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

В статтях 1 та 2 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, яка була ратифікована Законом України № 43/98-ВР від 16.01.1998 року закріплено зобов`язання сторін видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення, або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою. Видача правопорушника проводиться за дії, які відповідно до законодавства обох держав є злочинами.

Частиною 1 ст. 61 Конвенції «Про правову допомогу і правові відношення в цивільних, сімейних і кримінальних справах" від 22.01.1993 року передбачається, що особа, яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.

Згідно з приписами п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України екстрадиційний арешт - застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 584 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами 10 та 11 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього терміну слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

На думку апеляційного суду, при розгляді клопотання керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) у відношенні ОСОБА_8 слідчим суддею були виконані вимоги вказаних норм права у повному обсязі.

З клопотання прокурора вбачається, що Генеральною прокуратурою України 06.11.2018 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_8 до РФ для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у значному розмірі, якщо при цьому злочин не доведено до кінця із незалежних від указаної особи обставин) КК Російської Федерації, з відстрочкою фактичної передачі до закінчення судового провадження за його обвинуваченням у вчиненні злочинів на території України, відбуття покарання чи звільнення від відбуття покарання з будь-яких законних підстав.

В свою чергу, 03.06.2022 вироком суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України та звільнено від вібрування покарання шляхом зарахування строку попереднього ув`язнення.

Натомість, 03.06.2022 року ОСОБА_8 було затримано та складено відповідний протокол у порядку ст. ст. 208, 582 КПК України.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя виходив з того, що в матеріалах клопотання містяться достатні дані, що свідчать про вчинення особою злочину на території іноземної держави та інкримінований ОСОБА_8 злочин є екстрадиційним, а також наявність рішення про видачу ОСОБА_8 до РФ.

За таких обставин, оскільки на момент затримання ОСОБА_8 до нього не застосований будь-який запобіжний захід, з урахуванням того, що відносно останнього прийнято рішення про видачу, апеляційний суд дійшов висновку про те, що у даному випадку наявні підстави для застосування до ОСОБА_8 екстрадиційного арешту.

Апеляційний суд переконаний, що на теперішній час, в умовах введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 воєнного стану, реально існує ризик того, що ОСОБА_8 з метою уникнення його видачі та, знаходячись на свободі, може вдатись до спроб залишити територію України, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу.

Будь-яких обставин, які б відповідно до вимог ст. 585 КПК України гарантували запобігання втечі та давали підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 422,532, 584, 585 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) у відношенні ОСОБА_8 , який притягується до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у значному розмірі, якщо при цьому злочин не доведено до кінця із незалежних від указаної особи обставин) КК РФ,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4