справа № 208/5425/20
№ провадження 1-кп/208/159/22
ВИРОК
Іменем України

15 вересня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000026 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Омськ, РФ, громадянина України, освіта середня, зі слів працюючий за контрактом газорізником, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, 2008 року народження, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.12.2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 128 КК України до 150 годин громадських робіт,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

За вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.12.2019 року, ОСОБА_4 засуджений по ст. 128 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.

25.06.2020 року, до Заводського РВ філії Державної установи «Центр пробацїї» у Дніпропетровській області на виконання надійшло розпорядження та вирок відносно засудженого ОСОБА_6 , який набрав законної сили 23.01.2020 року.

30.06.2020 року, ОСОБА_6 роз`яснено порядок відбування покарання у виді громадських робіт, а також про відповідальність за ухилення від відпрацювання громадських робіт та роз`яснено, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Також, ОСОБА_6 роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, передбачені ч. 1 ст. 37 КВК України, а саме, що він зобов`язаний додержуватись встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також попереджено про наслідки ухилення від відбування вказаного виду покарання, передбачені ч. 1 ст. 40 зазначеного Кодексу, про що останній дав письмову підписку.

30.06.2020 року, засудженому ОСОБА_6 належним чином роз`яснені зміст ст.ст. 36-40 КВК України та ч. 2 ст. 389 КК України і видане направлення для відбування покарання в КП КМР «Центральний парк культури і відпочинку» з 07.07.2020 року.

08.07.2020 року засуджений ОСОБА_6 прибув до КП КМР «Центральний парк культури та відпочинку», де надав пояснення, що він з 07.07.2020 не приступив до відбування покарання у виді громадських робіт через те, що він працює, але підтверджуючих документів про це не надав.

Також, 08.07.2020 року засуджений ОСОБА_6 прибув до Заводського РВ Філії ДУ «Центр пробацїї у Дніпропетровській області, де надав пояснення, що відпрацьовувати громадські роботи, призначені вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська не буде, оскільки працює, проте будь-якого підтвердження свого працевлаштування не надав.

У зв`язку із порушенням умов та порядку відбування покарання, засудженому ОСОБА_6 08.07.2020 року винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

14.07.2020 року від КП КМР «Центральний парк культури і відпочинку», надійшла інформація про те, що засуджений ОСОБА_6 у період часу з 07.07.2020 року по 14.07.2020 року, до відбування покарання у виді громадських робіт не приступив.

Отже, починаючи з 07.07.2020 року засуджений ОСОБА_6 реалізовуючи злочинний умисел щодо ухилення від відбування призначеного судом покарання, діючи з мотивів зневаги до судового вироку, умисно, без поважних причин, до КП КМПР «Центральний парк культури та відпочинку» для відбування покарання не з`явився.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушень, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Надаючи пояснення щодо суті пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_6 підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення як вони викладені в обвинувальному акті. Дійсно, 23.12.2019 року він засуджений вирком суду до покарання у виді громадських робіт. В 2020 році його викликали до органу пробації де повідомили порядок та умови відбуття покарання, попередили про кримінальну відповідальність, розповіли, що він повинен 2 рази на неділю відпрацювати зазначені роботи. Враховуючи, що він працевлаштований і працює кожного дня, відробити призначене йому покарання він має змогу тільки в вихідні дні, про що повідомляв відповідні органи. Намагався відпроситись на роботі, але в цьому йому відмовили. Щиро кається. Просить суворо не карати.

Враховуючи обставини справи, в судовому засіданні досліджено та встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.12.2019 року до 150 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили (т.2 а.с. 8-10)

30.06.2020 року, уповноважений органом з питань пробації засудженому ОСОБА_6 роз`яснено порядок відбування покарання у виді громадських робіт, та останній попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від їх відбуття (т.2 а.с. 14)

Засуджений ОСОБА_6 направлявся для відбуття покарання до КП КМР «Центральний парк культури і відпочинку», до відпрацювання покарання призначеного вироком суду у виді громадських робіт, не приступив (т.2 а.с. 15-19)

Медичні показники неможливості відбуття покарання відсутні (т.2 а.с. 24-46)

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи обізнаним про наслідки ухилення від покарання, свідомо ухилився від його виконання, що повністю визнав під час судового розгляду та що знайшло своє підтвердження в досліджених судом доказах.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 не надав жодних доказів на підтвердження поважності причин, які перешкодили йому виконати покарання у встановлений відповідними установами графік. Відсутні такі докази і в досліджених судом матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи клопотання обвинуваченого про недоцільність дослідження у судовому засіданні всіх доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом підсудного, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному дослідженні всіх обставин вчинення злочину, відповідний обсяг яких встановлено, суд вважає, що винність обвинуваченого у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст. 66 КК України визначає визнання ним своєї вини, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів.

Питання про призначення покарання при постановленні вироку, суд вирішує в залежності від доведеності винуватості особи у вчиненні злочинних дій за обставин, пред`явлених в обвинуваченні, з урахуванням вимог статей 50, 65 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 65 КК України встановлено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з досудовою доповіддю Заводського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ризик повторного вчинення ним кримінального правопорушення оцінено як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінено як середній.

Зважаючи на щире каяття під час проведенні бесіди в уповноваженому органу з питань пробації, можна вважати, що обвинувачений не усвідомлює серйозність наслідків своїх протиправних дій.

Уповноважений орган з питань пробації, враховуючи всю викладену в своєму офіційному документі інформацію, вважає можливим виправлення обвинуваченого у громаді, за умови інтенсивного нагляду із застосуванням соціально-виховних заходів.

Досудова пробація, тісно пов`язана з процедурою подальшого призначення обвинуваченому покарання. Досудова доповідь висловлює незалежну та неупереджену думку працівника служби пробації стосовно особи правопорушника та вчиненого ним злочину, не є частиною обвинувачення, а є рекомендаційним інструментом для формулювання виваженої позиції у судових дебатах стороною обвинувачення та для подальшого об`єктивного прийняття судом рішення про вид і міру покарання у разі ухвалення обвинувального вироку суду.

Від призначення покарання, тобто вибору судом виду та розміру покарання за вчинений особою злочин, залежить досягнення мети покарання та дотримання фундаментальних прав людини.

В призначеному конкретній особі покаранні виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки порушення найбільш суворих правових заборон, оскільки покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність це не лише кара, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів.

Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, судом встановлено наступне.

Злочин передбачений ч.2 ст. 389 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Скарг на поведінку ОСОБА_6 у побуті, за місцем його мешкання не надходило, в реєстрі лікарів нарколога обвинувачений перебуває з 2012 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного кримінального правопорушення, дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення визначений в досудовій доповіді, враховує обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, принцип індивідуалізації покарання, позицію державного обвинувачення.

При призначенні покарання судом також враховується термін ухилення ОСОБА_6 від відпрацювання громадських робіт, який на час постановлення вироку становить більше двох років.

Суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення ОСОБА_6 можливо тільки шляхом призначення йому покарання у виді арешту.

На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Статтею 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ст. 72 КК України яка встановлює правила складання покарань, при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з співвідношення, де:

1) одному дню позбавлення волі відповідають:

а) один день … арешту;

г) вісім годин громадських робіт.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд вважає за доцільне при призначенні остаточної міри покарання, частково, у виді 80 годин громадських робіт, що відповідає 10 дням арешту, приєднати невідбуту ОСОБА_6 частину покарання за попереднім вироком.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, клопотань про його застосування до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 3 місяців арешту.

У відповідності до ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового, у виді 10 днів арешту, приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.12.2019 року, остаточно визначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 3 місяців 10 днів арешту.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_4 покарання, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1