Справа № 359/8986/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2022 року м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.3 ст. 146 ч.3, ст. 27 ч.3 ст. 127 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:
На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.3 ст. 146 ч.3, ст. 27 ч.3 ст. 127 ч.2 КК України. Відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 20 серпня 2022 року.

Завершити розгляд кримінального провадження до вказаного строку не надається можливим із поважної причини: 24 лютого 2022 р. російська федерація віроломно напала на державу Україна. В Україні йде війна. В Україні оголошено воєнний стан. Між обвинуваченим і АО «Захаров та Партнери» розірваний договір про надання правничої допомоги для здійснення захисту ОСОБА_4 при судовому розгляді зазначеного кримінального провадження. 22.06.2022 р. у судовому засіданні ОСОБА_4 повідомив, що потребує захисника. 22.06.2022 р. судом постановлено ухвалу про залучення для захисту ОСОБА_4 захисника із Регіонального центру надання вторинної правової допомоги. У судове засідання прибув захисник ОСОБА_5 . Суд сприяв зазначеному адвокату у здійсненні належного захисту ОСОБА_4 шляхом надання можливості ознайомлення із обвинувальним актом, конфіденційного побачення із обвинуваченим в умовах ІТТ. У судовому засіданні обвинувачений заявив, що він не бажає продовження судового розгляду у присутності призначеного захисника, просить продовжувати судовий розгляд лише за участі захисника з яким він особисто укладе відповідну угоду про надання правової допомоги. З цієї причини обвинувачений заперечував проти продовження судового засідання, тобто і оголошення обвинувального акта.

Враховуючи викладене суд, керуючись вимогами ст. 331 ч.3 КПК України на обговорення учасників судового засідання поставив питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Прокурор, подавши письмове клопотання, просив продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці. При цьому зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені умисних тяжких злочинів, відносно нього продовжують існувати ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, він протягом тривалого часу переховувався під слідства, перебуваючи у СІЗО, до затримання використовував підроблені документи стосовно своєї особи. Вважає застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою до обвинуваченого не зможе запобігти існуючим ризикам, забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків. Обвинувачений явно зловживає своїми правами, у зв`язку з чим суд не може приступити до судового розгляду.

Захисник заперечував у продовженні тримання обвинуваченого під вартою. При цьому зазначив, що він тривалий час утримується під вартою. Прокурором не доведено існування ризиків на які він посилається. Він має постійне місце проживання, сталі родинні стосунки, дітей на утриманні.

Обвинувачений заперечував проти продовження судового розгляду кримінального провадження, зазначивши, що він не розуміє без свого належного захисника що відбувається, і як йому треба діяти.

Суд вислухавши учасників судового засідання вважає, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою оскільки він згідно обвинувального акта обвинувачується у вчиненні умисних тяжких насильницьких злочинів, покарання за вчинення яких у разі доведення його винуватості передбачена у виді позбавлення волі від 5 до 10 років. Відносно нього продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду. Він не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, а ті, що є не є стримуючим фактором його поведінки.

Суд дійшов висновку, що прокурором доведено продовження існування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду. Недостатність застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду. Реальність продовження існування вказаного ризику підтверджується тривалим переховуванням ОСОБА_4 від слідства, у т.ч. шляхом використання підроблених документів.

При цьому суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризику: переховування від суду - втечі особи від суду, та враховує: особу обвинуваченого його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, суворість покарання за кримінальні правопорушення, у яких він згідно обвинувального акта обвинувачується, як елемент оцінки зазначеного ризику, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим ОСОБА_4 та можливості його уникнути.

Суд не знаходить підстав для зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Суд також зазначає, що стороною захисту не надано суду будь-які нові документи на підтвердження не можливості тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я, з інших можливих істотних поважних причин. При цьому суд зазначає, що раніше наданні стороною захисту документи щодо особи обвинуваченого, судом були оцінені, у т.ч. щодо його хронічних захворювань. Суд також зазначає, що раніше надані і оцінені судом документи, доводи обвинуваченого і захисника, наведені у судовому засіданні, не спростовують фактично і реально існуючого стосовно обвинуваченого ризику: переховуватися від суду.

Суд наголошує, що поведінка обвинуваченого, щодо його заперечення продовження судового розгляду кримінального провадження, не може не усвідомлюватися обвинуваченим як порушення особисто ним розумності строків кримінального провадження ст. 28 ч.2 п.2 КПК України та наслідки такої його поведінки.

Враховуючи злочини у вчинені яких, згідно обвинувального акта, обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає існує підстава, передбачена п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд визнає, що інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_4 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,331,350,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 13 жовтня 2022 р.

У задоволенні клопотання захисника про відмову у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, надіслати начальнику ДУ «Київський СІЗО» МЮ України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в порядку і строки, передбачені ст. 395 КПК України.

СуддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області