ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9515/19 Номер провадження 11-кп/814/401/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002948, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Коростень, Житомирської області, українку, громадянку України, з повною загальною середньою освітою, не працюючу, заміжню, маючу на утриманні дитину-інваліда, раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винуватою та засуджено:
-за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 та стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 на її користь майнову шкоду в сумі 3 292 грн. 27 коп. та моральну шкоду завдану вчиненням кримінального правопорушення в сумі 10 000 грн.

Згідно з вироком суду, 31.08.2019 приблизно в 20 год. обвинувачена ОСОБА_8 перебувала поблизу бару «Кордон», який розташований в м. Кременчук по вул. Героїв України, де між нею та потерпілою ОСОБА_9 виник конфлікт. Під час конфлікту у обвинуваченої раптово виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . З метою реалізації цього умислу ОСОБА_8 на ґрунті особистого неприязного відношення умисно нанесла потерпілій два удари кулаком руки в ліву частину обличчя та один удар кулаком руки в область носа.

Від зазначених ударів потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку та перелому кісток носа, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 захисник в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 просить вироку суду скасувати та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Вважає, що в основу обвинувального вироку районний суд поклав ряд доказів, які на переконання сторони захисту є суперечливими та такими, що не підтверджують винуватість ОСОБА_8 . Зокрема єдиними доказами заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 саме ОСОБА_8 є лише її показання, які не підтверджуються іншими доказами по справі, при тому, що судом достеменно встановлено і це наведено у вироку суду, що потерпіла ОСОБА_9 мала близькі стосунки із чоловіком обвинуваченої, ОСОБА_10 , а отже мала підстави для обмовлення ОСОБА_8 .

Зазначає, що від самого початку досліджуваних подій потерпіла ОСОБА_9 у поданій нею заяві від 31.08.2019 чітко вказувала, що обвинувачена ОСОБА_8 завдала їй одного удару в обличчя. Аналогічні пояснення вона надала в цей же день під час надання письмових пояснень.

При цьому свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , працівники патрульної поліції, які прибули на місце події за викликом, пояснили, що хоча у потерпілої і були ознаки легкого сп`яніння, проте вона поводила себе адекватно, чітко відповідала на запитання, а отже сумніватися в тому, що вона могла «забути» про ще два удари від обвинуваченої в обличчя не приходиться.

Крім того свідок ОСОБА_14 , яка є подругою потерпілої досить тривалий час, також вказала на те, що бачила лише один удар від обвинуваченої, а не три. При цьому даний удар свідок ОСОБА_14 відтворила на слідчому експерименті та з показів судово-медичного експерта ОСОБА_15 він явно не міг призвести до наслідків, виявлених у потерпілої ОСОБА_9 під час проведення експертизи (струс головного мозку, перелом кісток носу),

На підставі наведеного вважає, що показання потерпілої ОСОБА_9 щодо нанесення їй 3-х ударів ОСОБА_8 є явно неправдивими, на користь чого свідчить і той факт, що остання, надаючи показання суду, повідомила, що того дня не вживала спиртного, а пила квас. Однак її показання спростовуються медичною довідкою №7117 від 31.08.2019 з КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» згідно якої, до них звернулась ОСОБА_9 та їй встановлено діагноз: відкритий перелом кісток носа без зміщення. Признаки алкогольного сп`яніння, а також показаннями працівників патрульної поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які також зазначали на існування у заявниці ознак сп`яніння. Тобто і в цій частині потерпіла повідомила суду неправдиві свідчення.

Окрім цього, свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 суду повідомили, що бачили сварку між жінками, однак ніхто нікого не бив, це точно. І такі показання цілком узгоджуються з показаннями обвинуваченої ОСОБА_8 та є детальні, послідовні, не суперечать один одному, відповідають дійсним обставинам справи і сумніву не викликають.

Також стороною обвинувачення не було спростовано сумніви сторони захисту про те, що слідчі експерименти зі свідком ОСОБА_14 та потерпілою ОСОБА_9 були проведені без понятих, що є порушенням ч. 6 ст. 104 КПК України, не забезпечено явку в судове засідання на виклик суду свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 для їх допиту про обставини участі у слідчих експериментах.

На переконання захисника показання потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій не перевірені та їх відповідність висновку судово-медичної експертизи за № 497 від 18.09.2019 не встановлена.

Зазначає, що висновок судово-медичної експертизи №497 від 18.09.2019 та висновок комісійної судово-медичної експертизи за № 50 від 26.05.2021 року підтверджують лише наявність у потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, проте не підтверджують того факту, що їх їй заподіяла саме ОСОБА_8 .

Крім того вважає висновок комісійної судово-медичної експертизи за № 50 від 26.05.2021 в частині підсумків за наслідками проведених слідчих експериментів щодо їх відповідності об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи потерпілої, недопустимим доказом з огляду на доктрину «плодів отруйного дерева».

Захисник також звертає увагу, що стороною обвинувачення не було виконано вимог ст. 91 КПК України, не встановлено мотив вчинення кримінального правопорушення, час та спосіб й інші обставини вчинення кримінального правопорушення, які підлягають встановленню та доведенню перед судом, зокрема формально зазначено про вчинення злочину на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, хоча з обставин справи є очевидним, що мотивом сварки були ревнощі. Обвинувачення викладено таким чином, що ОСОБА_8 в ході конфлікту нанесла потерпілій серію з трьох ударів, що не узгоджується навіть з показаннями самої потерпілої ОСОБА_9 .

Позиції учасників судового провадження.
До суду апеляційної інстанції обвинувачена та її захисник не з`явилися. ОСОБА_8 звернулася із письмовою заявою, в якій просить застосувати до неї положення ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В іншій заяві до апеляційного суду повідомила, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав їй добре відомі, проте вона наполягає на закритті. Потерпіла та її представник до суду апеляційної інстанції не з`явилися, просили провести розгляд у їхню відсутність. Прокурор висловив думку про доцільність задоволення клопотання обвинуваченої, оскільки на час апеляційного перегляду вироку суду закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_8 .

Мотиви суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, 02.09.2022 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, невідкладно розглянути таке клопотання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення вчинено 31.08.2019. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції її дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

У відповідності до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду клопотання, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального проступку минуло понад 3 роки, остання протягом цього періоду не ухилялася від досудового розслідування або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності - вона може бути звільнена від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Обвинувачена ОСОБА_8 звернулася до апеляційного суду з клопотанням та попросила звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо неї закрити, та вказала про свою обізнаність про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності задоволення клопотання та звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо неї.

Колегією суддів також встановлено, що у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_9 заявлявся цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_8 , який слід залишити без розгляду з огляду на таке.

Так, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК України, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 10.08.2021 у справі № 161/694/20).

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002948, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4