ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/415/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" липня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі Республіка Грузія, громадянина Грузії, освіта середня, не одруженого, не працюючого, без місця реєстрації та проживання у м. Києві, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадження Дарницького районного суді м. Києва надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому посилаючись на ризики, передбачені ст. 177 КК України.

Захисник ОСОБА_4 думку якого підтримав обвинувачений, заперечував проти продовження запобіжного заходу просив змінити на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд виходить з того, що згідно з приписами ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками, які свідчать про доцільність продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , та стверджують наявність конкретного суспільного інтересу обвинуваченого на думку суду, є можливість впливу на потерпілого та свідків, переховуватись від суду та продовжувати злочинну діяльність, оскільки ОСОБА_6 не має постійного місця проживання у м. Києві, офіційно не працевлаштований.

Таким чином, обраний відносно нього запобіжний захід на даний час відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінують, позбавляють можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду.

Разом з тим, суд не визначає ОСОБА_5 розмір застави, оскільки злочин в якому він обвинувачується вчинений із застосуванням насильства.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 177, 314-317 КПК України,

УХВАЛИВ:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор" строком на 60 діб, тобто до 16.09.2022 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 5 діб з дня її оголошення до Київського Апеляційного суду.

Суддя