Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2592/21
У Х В А Л А
23.08.2022 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного по кримінальному провадженню ЄРДР № 0000735 від 16 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. В. Комяти, Закарпатської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , українки, громадянство України, лікаря ЗПСЛ амбулаторії с. Великі Комяти КНП «Виноградівський ІДПМСД», заміжньої, з повною вищою освітою, раніше не судимої,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 у 2014 році, закінчила медичний факультет Ужгородського національного університету, отримала повну вищу освіту та здобула кваліфікацію лікаря. З 2014 по 2016 рік проходила інтернатуру на базі відділу охорони здоров`я Виноградівської райдержадміністрації амбулаторії с. Великі Ком`яти, по спеціальності «Загальна практика - сімейна медицина». У 2016 році прийнята на посаду лікаря загальної практики - сімейної медицини амбулаторії с. Великі Ком`яти відділу охорони здоров`я Виноградівської райдержадміністрації. З 05.01.2018 року переведена на посаду лікаря ЗПСЛ амбулаторії с. Великі Ком`яти КНП «Виноградівський ЦПМСД» на підставі наказу №03-к від 04.01.2018 року та має стаж роботи 8 років, по даний час перебуває в трудових відносинах з вказаним медичним закладом.

Згідно посадової інструкції ОСОБА_5 затвердженої головним лікарем КНП "Виноградівський ЦПМСД" від 01.04.2020 року повинна надавати первинну, в тому числі, невідкладну, медичну допомогу населенню в обсязі кваліфікаційної характеристики лікаря із спеціальності «загальна практика сімейна медицина» в умовах амбулаторно-поліклінічного закладу місцем проживання пацієнтів; проводити профілактичну роботу, направлену на виявлення факторів ризику, ранніх та прихованих форм захворювань; здійснювати динамічне спостереження за станом здоров`я кожного пацієнта з проведенням обстеження й оздоровлення за індивідуальним планом; застосовувати сучасні методи профілактики, діагностики, лікування та реабілітації хворих при різних захворюваннях; вести активну роботу щодо поширення медичних знань серед населення, пропаганди здорового способу життя, запобігання захворювань; проводити імунопрофілактику захворювань, санітарно-протиепідемічну роботу за місцем проживання пацієнтів; ознайомлювати хворих з можливими ускладненнями під час обстеження і лікування; організовувати, у разі потреби, консультування хворих завідувачем амбулаторії та лікарями інших спеціальностей вторинного рівня медичної допомоги або за необхідності - фахівцями спеціалізованих закладів охорони здоров`я; забезпечувати своєчасне, згідно показів, направлення пацієнтів на стаціонарне лікування та організовує, при потребі, їх госпіталізацію; здійснювати нагляд за побічними реакціями, діями лікарських засобів та уразі виявлення таких фактів доповідає завідувачу амбулаторії; виконувати загальні види лікарських маніпуляцій; надавати рекомендації щодо потреби пацієнта у санаторно-курортному лікуванні; проводити експертизу тимчасової втрати працездатності хворих, за наявності показань направляє їх на лікарсько- консультативну комісію; організовувати медико-соціальну допомогу одиноким, людям похилого віку, інвалідам та хронічним хворим; надавати консультативну допомогу сім`ям із питань: планування сім`ї етики, психології, гігієни, соціальних аспектів сімейного життя, виховання дітей, підготовки їх до дитячих дошкільних закладів, шкіл та профорієнтації; вести лікарську обліково- звітну документацію; планувати роботу та щоквартально проводить аналіз її результатів, звітує у встановлені терміни про виконану роботу завідувачу амбулаторії відповідно до форми статистичної звітності; керувати роботою підпорядкованих молодших спеціалістів з медичною освітою; систематично удосконалювати свій професійний рівень за рівень медичних та знань молодших спеціалістів з медичною освітою; не розголошувати в будь-який спосіб персональних даних інших відомими у зв`язку з виконанням посадових обов`язків; виконувати інструкції з охорони праці та протипожежного захисту, інструкції по профілактиці внутрішньолікарняної інфекції та уникнення професійного зараження СНІДом, повинен знати та виконувати правила користування медичною апаратурою та обладнанням; виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку закладу; в роботі дотримуватися принципів медичної деонтології; щорічно проходити профілактичні медичні огляди згідно графіку; під час виконання службових обов`язків працювати в спеціальному медичному одязі та будучи відповідно до ст.74 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19 листопада 1992 року медичним працівником зі спеціальною освітою, який зобов`язаний надавати своєчасну та кваліфіковану медичну й лікарську допомогу, неналежно виконала свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто являючись медичним працівником, вчинила злочин за наступних обставши

Так, 15.12.2020 року відповідно до медичної документації дитина ОСОБА_7 при зверненні оглянута сімейним лікарем ОСОБА_5 під час прийому. За результатами огляду у дитини ОСОБА_7 діагностовано «підвищення температури тіла до 38°С, шкірні покриви звичайного кольору, зір червоний, серцева діяльність ритмічна, тони звучні, у легенях дихання везикулярне, ясне» та встановлено діагноз: «Прорізування зубів». Додатково у діагнозі зроблено запис (дописано): «Полікістоз нирок дитячий тип». У рекомендаціях сімейного лікаря ОСОБА_5 , четвертим пунктом вказується про скерування дитини на консультацію до дитячого нефролога в ОДЛ, що підтверджується сформованим електронним направленням на планову консультацію з діагнозом «Захворювання сечової системи, інші /U99». Додатковим записом пунктом п`ятим до рекомендацій дописано направлення дитини в дитяче відділення КНП «Виноградівська PЛ» на госпіталізацію. Однак, в наданій медичній документації відсутнє електронне направлення сімейного лікаря на госпіталізацію дитини ОСОБА_7 в дитяче відділення КНП «Виноградівська PJI». Згідно супровідного листка від 15.12.2020 року о 16 годині 17 хвилин прийнято виклик швидкої медичної допомоги №1444 до дитини ОСОБА_7 з діагнозом гіпертермія, підвищення температури декілька днів. За цим викликом дитину ОСОБА_7 з дому, 15.12.2020 року о 16 год. 40 хв. швидкою медичною допомогою доставлено в дитяче відділення КНП «Виноградівська PЛ» з попереднім діагнозом швидкої медичної допомоги: «гіпертермія (температура 38,2°С)». Однак, ніяких даних у медичній документації про госпіталізацію дитини 15.12.2020 року о 16 годині 40 хвилин у стаціонар дитячого відділення КНП «Виноградівська PЛ» не наведено. По поверненню додому, по місцю свого проживання дитині знову стало погано і яка швидкою медичною допомогою була госпіталізована 16.12.2020 року о 00 годині 15 хвилин у дитяче відділення КНП «Виноградівська PJI» і оглянута черговим лікарем дитячого відділення КНП «Виноградівська PJI», ОСОБА_8 , і поставлено діагноз «гостра інфекція верхніх дихальних шляхів, гіпертермічний синдром, інтоксикаційний синдром». Близько 11 год. 10 хв. 16.12.2020 року мати ОСОБА_9 , помітила, що у малолітньої ОСОБА_10 , холодне тіло та що вона не подає ознак життя. Після чого з дитиною на руках побігла до реанімаційного відділення КНП «Виноградівська PJI», де в подальшому лікарем - реаніматологом о 11 год. 30 хв. констатовано смерть малолітньої ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку комплексної судово-медичної експертизи Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи №61 від 18.04.2022 року причиною смерті ОСОБА_7 стала гостра двобічна гнійна міжальвеолярна геморагічна осередкова пневмонія, що розвинулася на ґрунті вірусної інфекції, яка ускладнилася розвитком ендогенної інтоксикації та гострої дихальної недостатності.

У випадку своєчасного надання сімейним лікарем необхідної медичної допомоги діагностування у дитини ОСОБА_7 гострої двобічної пневмонії і скерування хворої дитини за отриманням вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги та у випадку своєчасної госпіталізації на вторинному рівні надання медичної допомоги, життя дитини ОСОБА_7 могло бути врятоване.

На догоспітальному етапі у межах професійної компетенції сімейного лікаря ОСОБА_5 , захворювання, що стало причиною смерті ОСОБА_7 , не було взагалі діагностовано, чи навіть, запідозрене через відсутність якісного і повноцінного обстеження дитини та своєчасного скерування хворої дитини на вторинний рівень надання медичної допомоги, хоча мати з дитиною зверталися то сімейного лікаря з проханням про надання дитині медичної допомоги.

На етапі надання спеціалізованої медичної допомоги в умовах стаціонару дитячого відділення КНП «Виноградівська РЛ» при госпіталізації 16.12.2020 року о 00 год. 15 хв. захворювання, що стало причиною смерті ОСОБА_7 , не було вчасно діагностовано через тяжкість стану хворої дитини, поширеність патологічного процесу та короткочасність перебування дитини в даному медичному закладі, але правильний діагноз міг бути і повинен був бути поставлений.

За даними наукової медичної літератури смертність від гострих пневмоній у віковій групі складає до 30%. Отже, вірна та своєчасна діагностика захворювання, яке стало причиною смерті ОСОБА_7 та правильно призначене, адекватне, своєчасне лікування створило б умови і можливості для повного одужання хворої дитини ОСОБА_7 .

За період з часу звернення матері з дитиною ОСОБА_7 (від 14.12.2020 року) було допущено ряд недоліків у наданні медичної допомоги дитині, зокрема: сімейним лікарем ОСОБА_5 , проведено поверхневе, професійно неякісне обстеження хворої дитини ОСОБА_7 , при зверненні матері з дитиною ОСОБА_7 за медичною допомогою 15.12.2020 року (сімейним лікарем аускультативно не встановлено ознаки вже прогресуючого у хворої дитини ОСОБА_7 гострого двобічного запалення легень, хоча таке повинно було бути діагностоване чи запідозрене), хвора дитина не направлена для отримання вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги. За результатами такого «поверхневого» обстеження дитини ОСОБА_7 сімейним лікарем ОСОБА_5 , формально виставлено діагноз «прорізування зубів», дитина відпущена додому; швидкою медичною допомогою з дому, 15.12.2020 року, о 16.40 год. (за викликом 15.12.2020 року, о 16 годині 17 хвилин дитина доставлена у дитяче відділення КНП «Виноградівська PЛ», однак ніяких записів про огляд дитини в умовах стаціонару (приймальне відділення, дитяче відділення) чи про надання якої-небудь медичної допомоги чи введення яких-небудь лікарських засобів, а також записів про госпіталізацію чи відмову у госпіталізації дитини у наданій медичній документації не має, дитина відправлена додому, незважаючи на прогресуючий перебіг гострого двобічного запалення легень з гарячковим синдромом втрачено другу добу можливостей надання дитині ОСОБА_7 повноцінної медичної допомоги.

З медичної точки зору лікарська помилка лікаря загальної практики сімейної медицини ОСОБА_5 у даному випадку полягає у невиконанні та неналежному виконанні свої професійних обов`язків: сімейним лікарем не дотримано клінічних настанов та порушено вимоги Уніфікованого клінічного протоколу первинної медичної допомоги «Інтегроване ведення хвороб дитячого віку», затвердженого наказом №438 МОЗ України, від 12.05.2016 року; не дотримано вимог «Протоколу лікування дітей з пневмонією», затвердженого наказом №18 МОЗ України, від 13.01.2005 року (у редакції від 16.07.2014 року); не дотримано вимог «Клінічного протоколу медичного догляду за здоровою дитиною віком до 3 років», затвердженого наказом №149 МОЗ України, від 20.03.2008 року; порушено вимоги «Порядку направлення пацієнтів до закладів охорони здоров`я та фізичних осіб-гіідприємців, які в установленому законом порядку одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та надають медичну допомогу відповідного виду оформлення медичної документації» затвердженого наказом №586 МОЗ України, від 28.02.2020 року; оформлення медичної документації (історії розвитку дитини, ф. № 112/о), яке проводилося сімейним лікарем, не відповідає вимогам Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 112/о, затвердженої Наказом № 527, МОЗ України, від 28.07.2014 року. За вказаних обставин ОСОБА_5 мала можливість і повинна була виконати свої професійні обов`язки належним чином.

При цьому при наданні медичної допомоги ОСОБА_5 в супереч вимогам ст. 49 Конституції України, якою кожному "гарантується право на належну медичну допомогу; вимогам «Протоколу лікування дітей з пневмонією», затвердженого наказом №18 МОЗ Україні, від 13.01.2005 року (у редакції від 16.07.2014 року); ст. 78 Закону України "Про основи законодавства України про охорону здоров`я", згідно якої медичні працівники зобов`язані сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, запобігати і лікувати захворювання, подавати своєчасну і кваліфіковану медичну і лікарську допомогу, неналежно виконала свої професійні обов`язки як медичний працівник внаслідок несумлінного ставлення до них, що виразилось у неналежному надані без поважних причин медичної допомоги малолітній хворій ОСОБА_7 . Зокрема, ОСОБА_5 , неналежно виконуючи професійні обов`язки як медичний працівник внаслідок несумлінного ставлення до них не прийняла відповідних заходів для встановлення правильного діагнозу ОСОБА_7 , що зумовило ненадання останній необхідної медичної допомоги, вплинуло на перебіг її захворювання та спричинило тяжкі наслідки - смерть малолітньої хворої ОСОБА_7 , внаслідок прогресуючого перебігу гострого двобічного запалення легень з гарячковим синдромом.

Недоліки в обстежені для діагностики і в лікуванні дитини були обумовлені тим, що в дитини не була запідозрена гостра двобічна пневмонія, стан дитини був неправильно оцінений, а лікування її потребувало інших кардинальних заходів, які не були проведені, а проведене лікування запізнілим.

Між невірним та несвоєчасним діагностуванням захворювання, яке стало причиною смерті ОСОБА_7 , та призначеним у зв`язку з цим неповним та запізнілим лікуванням хворої дитини ОСОБА_7 , прослідковується прямий причинно - наслідковий зв`язок.

У даному випадку лікар ЗПСЛ амбулаторії с. Великі Комяти ОСОБА_5 мала можливість і повинна була виконати свої професійні обов`язки належним чином

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, тобто неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. В. Комяти, Закарпатської області, зареєстрована та проживаюча за адресою АДРЕСА_1 , українка, громадянство України, лікар ЗПСЛ амбулаторії с. Великі Комяти КНП «Виноградівський ЦПМСД», заміжня, з повною вищою освітою, раніше не судима.

22 серпня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

Підозрювана ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 140 КК України, передбачена у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Вина ОСОБА_5 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні повністю підтверджена матеріалами зібраними під час досудового розслідування, а саме протоколом огляду місця події, допитом потерпілої, допитами свідків, висновком судово-медичної експертизи, висновком комплексної судово - медичної експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою застосування підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З метою досягнення дієвості даного кримінального провадження щодо підозрюваної ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, так як існує обґрунтована підозра щодо вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, і не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_5 , покладених на неї процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання кримінального судочинства.

Отже наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, дає підстави для обрання стосовно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а тому старший слідчий звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Прокурор, старший слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали.

Підозрювана та захисник проти клопотання заперечували, оскільки ризики зазначені у клопотанні є недоведеними.

При вирішення клопотання слідчий суддя виходить з наступних обґрунтувань.

Так, розглядаючи зазначене клопотання слідчий суддя виходить з того, що заходи забезпечення кримінального провадження (ч.1 ст.131 КПК України) застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів саме і є особисте зобовязання (ст.179 КПК України), яке полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобовязання виконувати покладені на нього слідчим суддею обовязки, передбачені ст. 194 КПК.

Старшим слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що вчинення іншого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування, тобто не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, виїхати за межі Закарпатської області або ж за межі території України, з метою переховування від органу досудового розслідування, впливати на потерпілу та основних свідків у даному кримінальному провадження, а також перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик її протиправної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як вбачається з матеріалів клопотання 22 серпня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зі змісту цієї норми з очевидністю випливає, що підозра є мінімальним стандартом в аспекті доказування, для якого достатньо щонайменших ознак, які здатні переконати стороннього спостерігача, що особа може бути причетна до кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурором не доведено ризики передбачені ст.177 КПК України. Посилання слідчого та прокурора про можливий вплив підозрюваної на свідків, а також знищення речових доказів, намір підозрюваної перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки про вплив на учасників кримінального провадження зі сторони підозрюваної, ні свідками не повідомлялося, а припущення щодо можливих таких дій, не можуть братися за основу обвинувачення.

Наведений ризик протиправної поведінки підозрюваної спростовується характеризуючими даними особи, відповідно до яких підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягалася та не є особою схильною до правопорушень, характеризується позитивно.

Зазначений слідчим ризик про виїзд про можливий виїзд особи за кордон або за межі Закарпатської області спростовується довідкою про склад сім"ї, наявністю постійного місця роботи, місця проживання.

Отже жодного ризику, закріпленому у ст.177 КПК України, слідчим суддею не встановлено і прокурором не доведено.

Зазначене у клопотанні твердження про винуватість особи суперечить принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, закріпленому у ст. 17 КПК України.

Відповідно до листа ВССУ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

За встановлених обставин, клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу слідчого судді можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали буде оголошено 23.08.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1