ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/198/22 Справа № 694/721/22 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, подану прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19 травня 2022 року про встановлення строків органу досудового розслідування на проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 19 травня 2022 року клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про встановлення строків органу досудового розслідування на проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій задоволено.

Встановлено строк один місяць, з дня отримання стороною обвинувачення вказаного процесуального рішення, для допиту свідків свідків у вказаному кримінальному провадженні, а саме усіх депутатів Ватутінської міської ради 7-го скликання, які ініціювали включення до порядку денного сесій Ватутінської міської ради Черкаської області 7-го скликання проектів рішень «Про відкликання голови постійної комісії з питань правопорядку, боротьби з організованою злочинністю, торгівельного, побутового обслуговування та захисту прав споживачів ОСОБА_5 » та «Про відкликання голови комісії з питань регламенту, депутатської діяльності, етики та розвитку місцевого самоврядування ОСОБА_6 » у кримінальному провадженні № 0000439 від 21.05.2019 року.

Обов`язок виконання ухвали покладено на дізнавачів, які здійснюють досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а контроль за виконання ухвали - на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000439 від 21.05.2019 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Звенигородського окружної прокуратури ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19 травня 2022 року про встановлення строків органу досудового розслідування на проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000439 від 21.05.2019 року.

Обґрунтовуючи право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, яка відсутня у визначеному статтею 309 КПК України переліку ухвал, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування, прокурор посилається на те, що постановлена слідчим суддею ухвала про встановлення розумних строків здійснення досудового розслідування не передбачена кримінальним процесуальним законодавством, а тому винесена із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На думку прокурора, реалізуючи повноваження щодо забезпечення розумних строків слідчий суддя або інші суб`єкти не можуть втручатись у законну діяльність та компетенцію слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, оскільки це порушує процесуальну самостійність останніх.

На виконання вимог ст. 422 КПК України суддею-доповідачем невідкладно витребувані з суду першої інстанції матеріали судової справи № 694/721/22, які надійшли до Черкаського апеляційного суду 28 червня 2022 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, суддя-доповідач приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК України.

У ст. 24 та ч. 3 ст. 392 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня, зокрема і можливість оскаржити в апеляційному порядку рішення слідчого судді, але лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, наведено в ч.ч. 1, 2 ст. 309 КПК України.

Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, арешту майна, тимчасового доступу до певних речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, про закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 цього Кодексу, про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Із аналізу наведеного переліку вбачається, що законодавець передбачив можливість апеляційного оскарження під час досудового розслідування тих рішень слідчих суддів, які стосуються застосування заходів забезпечення кримінального провадження або найбільше зачіпають права та свободи особи. Такий підхід відповідає за своїм змістом правовій природі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Ухвала, постановлена слідчим суддею за наслідком розгляду клопотання в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 28 та ст. 114 КПК України до переліку тих, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, не входить.

Прокурор в апеляційній скарзі, обґрунтовуючи наявність правових підстав для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 19 травня 2022 року про встановлення строку для проведення досудового розслідування, посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові у справі № 761/20985/18 від 16.05.2019, якою визначено, що жодною із норм кримінального процесуального закону не передбачено повноважень слідчого судді про встановлення слідчому процесуального строку для закінчення досудового розслідування.

Проте, зазначений довід прокурора суддя-доповідач відхиляє виходячи з наступного.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України №1402-VIII від 02.06.2016 "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Втім, виходячи з телеологічного (цільового), логічного й системного тлумачення положень статей 434-1-434-2 КПК України і статей 13, 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», можна зробити висновок, що кримінальним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного кримінального суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного кримінального суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного кримінального суду (постанова Верховного Суду у справі № 130/1001/17 від 13.02.2019).

Крім того, за наявності протилежних правових висновків з тотожних правових питань, що містяться в рішеннях постановлених судами одного рівня (в даному випадку різними колегіями суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду), обираючи, якому з них слід віддати перевагу, доцільно застосувати принцип lex posterior derogat legi priori (лат. «пізнішим законом відміняється більш ранній»), тобто враховувати саме останню правову позицію Суду. Такий підхід відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у Постанові від 30 січня 2019 року (справа № 755/10947/17).

Таким чином, застосовуючи зазначений вище підхід до вирішення колізії у питанні правозастосування протилежних за змістом висновків суду одного рівня у тотожних справах, слід звернути увагу на неприйнятність доводів апеляційної скарги щодо необхідності врахування правової позиції, викладеній у постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18 з наступних підстав.

Так відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 757/37346/18, ухвали слідчих суддів, постановлені в порядку статей 28, 114 КПК, якими встановлюються процесуальні строки для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, згідно зі ст. 309 КПК окремому апеляційному оскарженню не підлягають.

Аналогічний підхід застосований колегіями суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду під час розгляду справ №761/39073/20 (ухвала від 29.03.2021), №757/5607/19-к (постанова від 25 березня 2020 року), №757/12125/20 (постанова від 16 липня 2020 року), №757/25205/19-к (постанова від 29 квітня 2020 року) та №757/23781/20 (постанова від 24 грудня 2020 року).

Так, Другою судовою палатою Касаційного кримінального суду у справі №757/37346/18-к 18 жовтня 2019 року прийнято рішення протилежне постановленому 16.05.2019 року колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №761/20985/18, складом суду, що має перевагу над висновками колегії суддів, на які посилається прокурор. Крім того, вказане судове рішення Другої судової палати, як і інші рішення суду касаційної інстанції, наведені вище, постановлені пізніше рішення на яке посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Більш того, частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України, гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, ухвала слідчого судді, якою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_4 , яке подане в інтересах потерпілого ОСОБА_3 , окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

З урахуванням вищенаведеного, суддя-доповідач приходить до висновку про відсутність законних підстав для прийняття до апеляційного розгляду апеляційної скарги прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_2 , на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 року, а тому слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 399, 422 КПК України, суддя-доповідач, -

ПОСТАНОВИВ:
У відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19 травня 2022 року, - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження та апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому ст.ст. 424, 426 КПК України.

Суддя ОСОБА_1