Справа №385/1126/21
Провадження №1-кп/385/24/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.08.2022 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Гайворон Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171 від 29.07.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх та осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 30.10.2015 року Апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 187 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. 26.06.2020 звільнений по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

23.08.2022 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк, що не перевищує шістдесят днів з часу прийняття судом відповідного рішення. Дане клопотання мотивується тим, що ухвалою Гайворонського районного суду від 07.07.2022 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на шістдесят діб, тобто до 04 вересня 2022 року включно.

Наступне судове засідання призначено на 25.08.2022 року, однак завершити судовий розгляд у вказану дату неможливо з об`єктивних причин.

З часу постановлення ухвали Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07.07.2022 по даний час в судових засіданнях не приступили до подальшого дослідження доказів сторони обвинувачення згідно затвердженого судом порядку, а фактично здійснювався розгляд необгрунтованих клопотань обвинуваченого. Зокрема, 07.07.2022 обвинуваченим заявлено безпідставний відвів судді, вчергове - відвід прокурору, висловлено відмову від захисника - адвоката ОСОБА_7 , який призначений Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській області.

Незважаючи на те, що в наступне судове засідання 20.07.2022 в режимі відеоконференції з`явився свідок ОСОБА_8 , на повторному допиті якої наполягав обвинувачений ОСОБА_3 , фактично судове засідання не відбулось через чергову відмову обвинуваченого від захисника - адвоката ОСОБА_9 , який також призначений Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській області.

03.03.2022 судове засідання зведено до чергового заявлення клопотання обвинуваченого, підтриманого його захисником ОСОБА_6 , який призначений Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській області.

Відтак, існує об`єктивні підстави вважати, що судовий розгляд не буде завершено наступного засідання 25.08.2022, однак не перебуває за межами розумного строку судового розгляду. Тому виникла необхідність розгляду питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку ч. 5 ст. 317, ч. 3 ст. 331 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Згідно частини 3 зазначеної статті незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини ст. 178 КПК України.

На виконання вимог ст. 178 КПК України стороною обвинувачення неодноразово наведено вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_10 , відомості про його особу в їх сукупності з врахуванням сімейного та матеріального стану, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обставини вчинення правопорушення за пред`явленим повідомленням про підозру.

На підтвердження обґрунтованості підозри обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення серед іншого вже в судовому засіданні досліджено показання потерпілої ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , а також письмові докази, які відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України: протоколи огляду місця події - домоволодіння ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , із застосуванням відеофіксації, протоколи впізнання особи за фотознімками за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , якими зафіксовано факт впізнання підозрюваного ОСОБА_3 , слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_3 в присутності захисника.

Виходячи з наявних матеріалів, наявні достатні підстави про можливу причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення та відповідно встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра». Вказані обставини враховано судом при обранні попередньо запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та знаходять своє підтвердження в судовому засіданні. Хоча при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу суд не оцінює докази на предмет наявності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого діяння, а лише встановлює, що підозрюваний міг вчинити відповідне кримінальне правопорушення. Такий висновок також узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При оцінці існування ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування чи суду, слід врахувати, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років. Тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Зазначена обставина, підвищує ризик переховування ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 лише в 2020 році звільнився з місць позбавлення волі після повного відбуття покарання у виді 7 (семи) років. Однак належних висновків не зробив, повторно обвинувачується у вчиненні аналогічного корисливого злочину. Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, оскільки тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду.

Крім того, на існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду вказує можливість переховування на тимчасово окупованих територіях України, оскільки обвинуваченим заявлено свідка, яка, як ним вказано, проживає на території Донецької області і «немає різниці» для нього, яка це територія.

Отже, враховуючи тяжкість можливого покарання, у сукупності із іншими обставинами, наявні обґрунтовані підстави щодо існування ризику переховування ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, мають місце переконливі доводи про наявність і інших ризиків. Зокрема, при оцінці існування ризику незаконного впливу обвинуваченим на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, слід врахувати, що навіть перебуваючи під вартою, в судому засіданні, ОСОБА_3 погрожує та психологічно впливає під час допитів на потерпілу, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , на що вказували зазначені учасники в судовому засіданні.

В частині наявності ризику того, що обвинувачений може знищити, приховувати або спотворити документи, які мають істотне значення для кримінального провадження, слід врахувати, що речовий доказ передано на відповідальне зберігання потерпілій, яка постійно виказує побоювання від агресивної протиправної поведінки ОСОБА_3 .

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , не перебуваючи під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме можливість домовлятись із іншими особами для створення фіктивних ситуацій своєї непричетності до інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення. Вже в судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про виклик до суду свідків сторони захисту, яких ним заявлено лише на стадії судового розгляду, однак не може пояснити, якою інформацією вони володіють, що має значення для даного кримінального провадження. Вказане свідчить про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених пп. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, правомірним є запевнення, що неможливо їм запобігти у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, який в даній справі щодо вказаної особи є адекватним превентивним заходом. Обвинувачений ОСОБА_3 немає сталих соціальних зв`язків, які б утримували його від подальшої протиправної поведінки, відсутнє місця постійного проживання. Характер та фактичні обставини інкримінованого кримінального ОСОБА_3 кримінального правопорушення, у тому числі нові, встановленні в судовому засіданні з показань потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_12 про застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я останньої у виді здушення за шию, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Тому розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, просить суд вважати їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а в порядку п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні при продовженні запобіжного заходу тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 як альтернативний запобіжний захід.

Враховуючи викладене, вважає доцільним продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на строк до 60 (шістдесят) днів.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у ньому та просить його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора та вказав, що дане клопотання невмотивоване та необґрунтоване, всі доводи, які наводить прокурор, є припущеннями та її особистою думкою. Крім того, немає обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення. Прокурор не довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні вказав, що прокурор не довів, що існують обґрунтовані ризики передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, наголосив, що не має обґрунтованої підозри, що саме обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміноване правопорушення та можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ухвали слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.08.2021 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, до 03.10.2021 року включно та який в подальшому ухвалами суду неодноразово продовжувався, в останнє ухвалою суду від 07.07.2022 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів, а саме до 04 вересня 2022 року, включно.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 178 КПК України, судом враховано, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, раніше судимий, зокрема за вчинення злочинів проти власності, востаннє 30.10.2015 року Апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, 26.06.2020 звільнений по відбуттю покарання, що дає підстави вважати, що підозрюваний схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а відтак, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього, будучи судимим, та зважаючи на міру покарання, яка передбачена санкцією ч. 3 ст. 186 КК України, є всі підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, може впливати на потерпілу та свідків, які ще не допитані по вказаному кримінальному провадженню та за клопотанням обвинуваченого будуть допитані повторно, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Обвинувачений ОСОБА_3 безробітний, сталого джерела заробітку немає, не одружений, утриманців не має, тобто не має сталих соціальних зв`язків, які б спонукали його до виправлення та соціалізації в суспільстві.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, дані про його особу, а саме, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, зокрема за вчинення злочинів проти власності та зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину з застосуванням насильства, вважаю правильним не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 331, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, а саме до 27 жовтня 2022 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору та захиснику обвинуваченого, направити обвинуваченому та начальнику Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1