печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002661 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
На розгляд слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002661 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 (в редакції Закону № 3186-VI від 05.04.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016) КК України.

Обґрунтовуючи вищезазначене клопотання, слідчий вказав наступне.

Слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002661 (виділеному 16.08.2017 із кримінального провадження № 0000228 від 22.01.2015) за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 408, ч. 2 ст. 332 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 332 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 22.02.2014 співробітник Управління державної охорони України ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановленими в ході слідства представниками силових відомств Російської Федерації (далі РФ), вирішили організувати незаконне переправлення Президента України ОСОБА_8 та інших осіб через державний кордон України на територію РФ за допомогою гелікоптерів Збройних Сил РФ.

Реалізуючи спільний злочинний план, ОСОБА_7 підтримував зв`язок із представниками силових відомств РФ, координуючи з ними дії, та здійснював керування рухом автоколони, у одному із автомобілів якої знаходився ОСОБА_8 та інші особи, із м. Донецька до околиці с. Урзуф Мангушського району Донецької області, куди прибули гелікоптери Збройних Сил РФ.

Так, 23.02.2014 в результаті умисних спільних та узгоджених дій учасників групи, за сприяння ОСОБА_10 та вказівок ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , із околиці с. Урзуф Мангушського району Донецької області, в порушення вимог Законів України «Про державний кордон України», «Про прикордонний контроль», «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», тобто незаконно, переправлено ОСОБА_8 та інших осіб (усього не менше 20) за допомогою трьох гвинтокрилів Збройних Сил РФ повітряним шляхом через державний кордон України до невстановленого військового аеродрому на території РФ. Цього ж дня літаком невстановленої марки повітряним шляхом вказаних осіб переправлено до військового аеродрому у АДРЕСА_1 .

У вказаному кримінальному провадженні 07.09.2017 повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України (в редакції Закону № 3186-VI від 05.04.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016), тобто в незаконному переправленні кількох осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_7 не з`являвся до органу досудового розслідування, відповідно до інформації оперативного підрозділу за місцем проживання відсутній, повідомлення про підозру направлено йому поштовим зв`язком на останні відомі адреси його реєстрації та проживання.

Відповідно до ст. ст. 42, 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_7 належним чином повідомлено про підозру та у кримінальному провадженні він має статус підозрюваного.

Водночас, у зв`язку із відсутністю даних про місцезнаходження ОСОБА_7 та переховування останнього від органу досудового розслідування, 02.10.2017 його оголошено в розшук, проведення якого доручено оперативним підрозділам Національної поліції України.

Крім того, 03.02.2022 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в міжнародний розшук, постанову спрямовано для виконання до оперативного підрозділу Національної поліції України та Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину.

Разом із тим, з моменту оголошення підозрюваного ОСОБА_7 у розшук місце його знаходження встановлено не було, оскільки він переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Водночас, у ході розслідування отримано відомості щодо переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування на території Російської Федерації.

Слідчий вказав, що обставини, які дають підстави вважати про наявність достатніх даних у кримінальному провадженні про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Крім того, на думку сторони обвинувачення наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України (в редакції Закону № 3186-VI від 05.04.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016), встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років.

Також, ОСОБА_7 постійного місця проживання не має, за наявною інформацією офіційно не працевлаштований, його дружина й донька 17.05.2014 залишили територію України і на даний час не повертались, тобто не маючи достатньо міцних соціальних зв`язків в Україні, за відсутності покладених на нього обов`язків, у зв`язку із загрозою притягнення до кримінальної відповідальності і призначення покарання, зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду поза межами України.

Враховуючи обставини вчинення злочинів та ступінь їх тяжкості, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, матиме змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків у провадженні, які ще не допитувались у суді, а також може вчиняти інші дії щодо перешкоджання кримінальному провадженню.

На думку сторони обвинувачення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та не забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків підозрюваного.

Прокурори в судовому засіданні клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому дані та обставини, просили задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на необґрунтованість клопотання та відсутність ризиків.

Слідчий суддя, заслухавши позиції сторін, вивчивши клопотання та дослідивши долучені в його обґрунтування матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні даного клопотання підлягають встановленню та врахуванню обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002661 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 408, ч. 2 ст. 332 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 332 КК України.

07.09.2017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України (в редакції Закону № 3186-VI від 05.04.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1019-VIII від 18.02.2016). / а. м. 26-32/

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 в день його складення у зв`язку із невстановленим місцезнаходженням, вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень шляхом надіслання його поштою / а. м. 33-34/.

У зв`язку із відсутністю даних про місцезнаходження ОСОБА_7 та переховування останнього від органу досудового розслідування, 02.10.2017 його оголошено в розшук, а 03.02.2022 у міжнародний розшук, проведення якого доручено оперативному підрозділу Національної поліції України та Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України. / а. м. 38-39, 94-95/.

Винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення оперативним підрозділом усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку: державного, міждержавного, міжнародного, тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

Оголошення в міжнародний розшук та визначення способів його здійснення належить виключно до компетенції слідчого, прокурора та є дискреційними повноваженнями сторони обвинувачення.

Зокрема, слідчий вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб як в системі організації Інтерпол так і поза нею, у тому числі шляхом направлення запитів про міжнародну правову допомогу до компетентних органів інших країн.

Так, з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 за межами України стороною обвинувачення у кримінальному провадженні вживалися окремі заходи в рамках міжнародного співробітництва, а саме направлялось клопотання до компетентних органів Російської Федерації про надання міжнародної правової допомоги проведення процесуальних дій у порядку міжнародного співробітництва та встановлення фактичного місця перебування та місця проживання підозрюваного ОСОБА_7 / а.м. 87 - 91/.

У виконанні вказаного запиту Генеральною прокуратурою Російської Федерації відмовлено з посиланням на п. b ст. 2 Європейської конвенції про взаємну правову допомогу у кримінальних справах від 20.04.1959 та ст. 19 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 у зв`язку з тим, що воно має ознаки політично мотивованого переслідування і представляє загрозу з точку зору прав людини./ а. м. 92 /

Крім того, в ході розслідування отримано відомості щодо переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування на території Російської Федерації, що підтверджується наступним:

- показаннями свідків військовослужбовців УДО України ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які 24.02.2014, здійснюючи разом із ОСОБА_7 державну охорону ОСОБА_8 та перебуваючи разом із останнім у м. Севастополі, відмовилися від пропозиції останнього виїхати разом з ним, у той час як ОСОБА_7 виїхав до Російської Федерації; /а.м. 112-126, 139-154/

- протоколом допиту ОСОБА_7 , проведеним у 2019 у м. Москва слідчим Слідчого комітету РФ за запитом Генеральної прокуратури України про міжнародно-правову допомогу, під час якого ОСОБА_7 вказав адресу проживання АДРЕСА_2 ; /а.м. 85-86/

- інформацією оперативного підрозділу від 11.02.2022, яким здійснюється розшук підозрюваного ОСОБА_7 щодо можливості його переховування на території Російської Федерації, а саме в м. Ростов-на-Дону; /а.м. 97-98 /

- інформацією Державної прикордонної служби України, відповідно до якої відомості щодо перетину ОСОБА_7 державного кордону України після оголошення його в розшук в пунктах пропуску в ДПС України відсутні. /а.м. 106-107, 109/

- інформацією Управління інформаційних технологій Державного бюро розслідувань від 04.05.2022, згідно якої ОСОБА_7 за період з 05.05.2017 по теперішній час державний кордон України не перетинав. /а.м. 111/

Водночас, Російську Федерацію визнано державою агресором згідно з Постановами Верховної Ради України від 27.01.2015 «Про звернення ВРУ до ООН, Європейського парламенту, Парламентської асамблеї Ради Європи, НАТО, ОБСЄ, ГУАМ, національних парламентів держав світу», від 21.04.2015 Про заяву ВРУ «Про відсіч збройної агресії РФ та подолання її наслідків», від 20.03.2018 «Про комплекс невідкладних заходів щодо практичної реалізації міжнародно-правової відповідальності РФ та збройну агресію проти України, а також Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на ТОТ у Донецькій та Луганських областях» від 18.01.2018.

Таким чином, вказане свідчить, що ОСОБА_7 перебуває у міжнародному розшуку, виїхав та перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, а отже наявні підстави розглядати клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів у тому, що особа, можливо, вчинила злочин, вбачаються в долучених до клопотання матеріалах, а саме: протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 01.10.2015 / а.м. 112-120/; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 17.07.2017 /а. м. 121-126/; протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 27.10.2015 /а.м. 127-133/; протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 24.07.2017 /а.м. 134-138/; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 03.11.2015 /а.м. 139-147/; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 20.07.2017 з додатком план-схемою / а.м. 148-154/; протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 24.11.2015 /а.м. 155-162/; протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 27.07.2017 /а.м. 163-168/; протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 29.10.2015 /а.м. 169-175/; протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 18.07.2017 /а.м. 176-180/; протоколі допиту свідка ОСОБА_17 від 24.07.2017 /а.м. 181-184/; протоколі огляду відеозапису від 06.10.2021 /а.м. 185-190/; протоколі огляду відеозапису від 07.10.2021 /а.м. 191-194/; протоколі огляду відеозапису від 07.10.2021 /а.м. 195-199/ протоколі огляду відеозапису від 07.10.2021 /а.м. 200-204/; протоколі огляду відеозапису від 10.01.2022 /а.м. 205-209/.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення у справі «Мерабішвілі проти Грузії» від 28 листопада 2017 року).

Отже, приймаючи вказані вище дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри на даній стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя, з урахуванням обґрунтувань сторони обвинувачення, тяжкості інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, відомостей про особу підозрюваного, вважає наявними в провадженні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що ОСОБА_7 інкримінується злочин, передбачений ч. 2 ст. 332 КК України, що є тяжкими та встановлює можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а відтак останній, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, заслуговують на увагу доводи сторони обвинувачення з приводу того, що ОСОБА_7 умисно переховується від органів досудового розслідування саме на території Російської Федерації, яка визнана Верховною Радою України державою-агресором, а також ігнорує міжнародно-правові зобов`язання щодо видачі правопорушників. Також ОСОБА_7 не має постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований, родина останнього проживає поза межами України, а відтак, не маючи достатньо міцних соціальних зв`язків, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Вказаний ризик в провадженні на даний час фактично реалізовано, оскільки ОСОБА_7 відсутній за місцем реєстрації та останнім відомим місцем проживання, на виклики до органу досудового розслідування не з`являється, тривалий час перебуває в розшуку.

Крім того, із наявними даними щодо виїзду ОСОБА_7 за межі України в обхід системи прикордонного контролю, обставини його перебування в Російській Федерації, яка системно не виконує норми міжнародного права (що підтверджується, зокрема, резолюціями Генеральної Асамблеї ООН, наприклад, A/RES/75/192 «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополь, Україна» від 16.12.2020) вірогідно були зумовлені наміром переховуватися на її території з метою ухилитися від притягнення до відповідальності.

Враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, триває збирання доказів, з огляду на дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , наявність в нього зв`язків серед колишнього вищого керівництва держави, які надають йому додаткові можливості позапроцесуального впливу на свідків, що були очевидцями його злочинних дій, експертів, інших учасників процесу, які на даний час в межах досудового розслідування не допитані і відповідно їхні показання не досліджені, а на тих, що допитувалися з метою зміни наданих ними показів, а також не виконуючи покладені на нього обов`язки підозрюваного, ОСОБА_7 умисно затягує процес встановленні істини у даному кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя вважає також наявними в провадженні ризики, визначені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, експерта у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ст. 177, 178 КПК України, враховує обґрунтованість повідомленої підозри, тяжкість ймовірного покарання за інкриміновані діяння, конкретні обставини кримінальних правопорушень, встановлені в провадженні ризики, що оцінені в сукупності із наданими даними про особу підозрюваного, відсутність підозрюваного за місцем реєстрації та місцем свого проживання, у зв`язку з чим він оголошений у міжнародний розшук, та вважає наявними підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, експерта, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Водночас слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 309, КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Обрати у кримінальному провадженні № 0002661 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Рибніц-Дамгартен, Федеративної Республіки Німеччина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання про застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, після затримання останнього і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження підлягає розгляду слідчим суддею за участю підозрюваного.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1