Справа № 577/774/21
Провадження № 1-кп/577/73/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня - спеціальна, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимого 02.09.2020 року Конотопським міськрайонним судом за ст.185 ч. 3, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
11 вересня 2020 року близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний корисливий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, через відсутню частину паркану проник на територію колишнього заводу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на підставі права власності належить ФОП ОСОБА_6 , та розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Так, маючи вільний доступ до металічних предметів, котрі знаходились на частково огороженій території, реалізуючи злочинний корисливий намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що його дії є непомітними для власників майна та сторонній осіб, усвідомлюючи протиправність та караність своїх злочинних дій, шляхом вільного доступу взяв з землі швелер металічний марки П № 20 довжиною 2 метри, та завантаживши його на велосипед, вивіз за територію, тим самим покинув місце вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном, належним ФОП ОСОБА_6 . Згідно із висновком експерта № 19/119/11/1-2567у від 20.10.2020 року вартість стального швелера № 20 П довжиною 200 см станом на 11.09.2020 року могла становити 453 грн. Таким чином, вказаними умисними діями ОСОБА_4 спричинив ФОП ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 453 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ст. 185 ч. 1 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення внаслідок тяжкого матеріального становища в родині, має на утриманні двох малолітніх дітей.
При обранні виду та міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Так, за змістом ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.
Стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення. Через це суд має право скорегувати покарання відповідно до індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин справи, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, виходячи з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим і доцільним призначити основне покарання у виді штрафу нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчинених злочинів та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Конотопського міськрайонного суду від 02.09.2020 року за ст.185 ч. 3, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, очкільки на час вчинення даного кримінального правопорушення, зазначений вирок не набрав законної сили, відсутні законні підстави для застосування положень ст. 71 КК України та призначення покарання за сукупності вироків.
Процесуальні витрати, що складаються з вартості в сумі 490,35 грн. (а. 44 наданих матеріалів) підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за за ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Вирок Конотопського міськрайонного суду від 02 вересня 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.185 ч. 3, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 процесуальні витрати за проведення експертизи на користь держави в розмірі 490 (чотириста дев`яносто) грн. 35 коп.
Речовий доказ після вступу вироку в законну силу, а саме: металевий швеллер довжиною 200 см., товщиною стінки 20 мм, який переданий під збережну розписку потерпілому ОСОБА_6 , - йому і залишити.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1