Справа № 344/7644/22
Провадження № 1-кс/344/3012/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000003 від 27 лютого 2022 року,-
В С Т А Н О В И В:

Слідчий в ОВС слідчого відділу УСБ України в Івано-Франківській області капітан юстиції ОСОБА_5 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся з вказаним клопотанням про продовження строку запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України
У період 2014 року в ОСОБА_4 виник злочинний умисел зі спеціальною метою насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні на порушення суспільних відносин, що забезпечують внутрішню безпеку України, захист її конституційного ладу та державної влади, шляхом захоплення із застосуванням сили органів державної влади.
Далі в 2014-2015 роках у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи домовилися про спільне вчинення дій, спрямованих на усунення від виконання обов`язків Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, із залученням підконтрольних громадських організацій, благодійних фондів, збройних формувань, проголошення непередбачених Конституцією України органів та передачу їх представникам державної влади, тобто вступили в злочинну змову про вчинення дій з метою насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади України.
При цьому, реалізація спільного злочинного задуму ОСОБА_4 та ОСОБА_6 передбачала використання підконтрольних їм громадських організацій та благодійних фондів, зокрема, МГО «МИ НАРОД УКРАЇНИ», ВГО «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ РУХ «РУСЬ ВІДРОДЖЕНА», ГО «СОБОРНЕ КОЗАЦТВО», БФ «ЄДИНЕ НАРОДНЕ КАЗНАЧЕЙСТВО», для створення видимості підтримки громадськістю їхніх ідей зміни існуючого конституційного ладу, отримання фінансування, підготовки, розповсюдження звернень, розповсюдження матеріалів з дискредитацією чинної державної влади, шляхом проведення зборів, засідань, круглів столів, поширення через всесвітню мережу Інтернет та засоби масової інформації вказаних ідей, підготовки та підписання меморандумів, договорів, угод, чим створити сприятливі умови для подальшого здійснення зміни силовим шляхом конституційного ладу та захоплення державної влади.
Так, в листопаді 2015 року, відповідно до спільного злочинного умислу, ОСОБА_6 , будучи головою ВГО «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ РУХ «РУСЬ ВІДРОДЖЕНА», під час інтерв`ю з представником ГО «Український вибір», опублікованому на загальнодоступному Інтернет ресурсі відеохостингу «YouTube» поширив ідеї щодо необхідності так званим «воїнам» захопити державну владу та силовим шляхом встановити в Україні «народовладдя» та «народне самодержавство».
Також, ОСОБА_6 , представляючи очолювану ним ВГО «СЛОВ`ЯНСЬКИЙ РУХ «РУСЬ ВІДРОДЖЕНА», та ОСОБА_4 , представляючи очолювану ним МГО «МИ НАРОД УКРАЇНИ», в період 2015-2016 років, з метою відшукання однодумців, розповсюдження матеріалів щодо дискредитації діючої державної влади, популяризації ідей зміни конституційного ладу, приймали участь в публічних засіданнях ГО «Український вибір», на яких пропагували необхідність зміни системи влади в Україні.
Крім того, в ході досягнення вказаного спільного злочинного задуму в 2014-2015 роках співучасниками було передбачено утворення підконтрольного їм збройного формування з включеними до нього підрозділами швидкого реагування, штурмовими, інженерними та мобільними групами, які забезпечувалися зброєю, обмундируванням, спецзасобами та спеціальною автомобільною технікою, учасники якого у визначений момент вчинять захоплення будівель органів державної влади, мостів, вузлів комунікацій, транспортних засобів, сховищ, а також насильство щодо представників влади і силових структур та інші дії, необхідні для захоплення державної влади України.
З цією метою в подальшому в період 2020 року співучасниками було підготовлено документи для створення так званого «УЧАСТКА МЕЖДУНАРОДНОГО ПОТРЕБИТЕЛЬСЬКОГО КООПКРАТИВА «СВЕТЛАЯ ВЕЛИКАЯ РУСЬ» ЩИТ КРАЙ УКРАИНА» та «Маніфест Конституційних зборів України». Згідно вказаних документальних матеріалів, рішенням так званих «конституційних зборів» проголошувалася злочинність діючої влади по відношенню до власного народу та усунення від виконання обов`язків Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, з переходом влади до «Ради Старійшин» та голови вищевказаних «конституційних зборів», з використанням при цьому насильницьких дій, які мали вчиняти учасники незаконного збройного формування «ЩИТ СВР МПК КРАЙ УКРАИНА».
Окрім того, з метою залучення інших осіб до спільної злочинної змови ОСОБА_4 , в червні-липні 2021 року, перебуваючи в м. Київ, запропонував особі, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, здійснити дії спрямовані на захоплення державної влади в Україні та її зміни на народну, шляхом проведення зборів, які повинні утворити не передбачені Конституцією України органи влади, та проголосити ультиматум до керівництва держави щодо самостійного усунення з посад. При цьому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що керівництво вищих органів державної влади не погодяться на вказаний ультиматум, запропонував особі, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, план зі здійснення спільних насильницьких дій, спрямованих на зміну конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні силовим шляхом.
Далі, в жовтні-листопаді 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи в
м. Києві, під час телефонної розмови з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, повідомив, що ним з метою захоплення державної влади в Україні згідно досягнутого злочинного плану розпочато підготовку до проведення зазначених зборів, після чого останній, обдумавши пропозицію ОСОБА_4 , надав згоду на виконання запропонованого ОСОБА_4 плану та вступив у злочинну змову про здійснення спільних дій, спрямованих на насильницьку зміну конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні.
При цьому, згідно досягнутих домовленостей, особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, повинен був підшукати на території Хмельницької області близько 500 осіб з числа колишніх військовослужбовців, зокрема, які мають досвід ведення бойових дій та за фінансову винагороду увійдуть до новостворених озброєних формувань, які в подальшому будуть залучені для захоплення адміністративних будівель із застосуванням фізичного насильства та зброї, усунення представників органів державної влади, осіб, що виконують функцію їх охорони, правоохоронних та контролюючих органів, на що особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, погодився.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у змові про вчинення дій з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу та захоплення державної влади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України.
12 березня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України, який, відповідно до положень ст. 12 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином.
Цього ж дня, слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10 травня 2022 року в межах строку досудового розслідування. В подальшому 03 травня 2022 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено дію запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до 02 липня 2022 року в межах строку досудового розслідування.
Станом на 27 червня 2022 року ОСОБА_4 в ході проведення допитів, як підозрюваного, свою вину у скоєному не визнав.
Для забезпечення повного і неупередженого розслідування необхідно встановити всі фактичні обставини щодо вчинення злочину, дослідити докази про протиправну діяльність ОСОБА_4 , обставин вчинення ним тяжкого злочину, додатково допитати підозрюваного у провадженні та інших осіб, яким відомо про обставини вчинення зазначеного злочину, отримати висновки за результатами проведення комп`ютерно-технічних експертиз, почеркознавчих, судово-лінгвістичних експертиз, провести тимчасові доступи в операторів мобільного зв`язку, провести тимчасові доступи в 8 банківських установах, провести тимчасові доступи в органах державної реєстрації, провести огляди документів, вилучених під час проведення обшуків та тимчасових доступів, отримати відповіді на доручення слідчого оперативних підрозділів контррозвідки СБ України, здійснити їх аналіз, визначитись щодо проведення слідчих (розшукових) дій, отримати висновки всіх судових експертиз, провести інші дії, із врахуванням здобутих доказів вручити остаточні підозри, виконати вимоги статті 290 Кримінального процесуального кодексу України та скласти обвинувальний акт.
Ці дії не могли бути здійснені чи завершені до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою з об`єктивних причин.
Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого злочину підтверджується: протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_4 , висновком за результатами комп`ютерно-технічної експертизи, протоколами оглядів електронної поштової скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка належить ОСОБА_4 , протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , протоколом огляду відеозаписів за участю ОСОБА_4 , протоколом допитів свідків, протоколами оглядів інших речей та документів, які вилучені під час обшуку, відповідями на доручення оперативного підрозділу, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 4, 5, частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до десяти років позбавлення волі із конфіскацією майна або без такої, то застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, обрання більш м`якого запобіжного не являється за можливе.
На даний час досудове розслідування кримінального правопорушення продовжується, вищеперераховані обставини не змінилися, інших обставин, які б надавали підстави до зміни запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, немає.
За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів без визначення розміру застави.
У судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, пояснив, що під час досудового розслідування отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити.
У судовому засіданні підозрюваний заперечував проти клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснив, що жодними доказами не підтверджується його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, має захворювання, під час перебування під вартою його стан здоров`я погіршився, просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання або домашній арешт.
Захисник у судовому засіданні просила змінити запобіжний захід та застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт.
Вислухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.
Відповідно до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою чи не допущено безпідставне тривале розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.
У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: пункт перший, третій, четвертий та п`ятий вказаної статті.
Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.
- пункт 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про можливість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку із чим, враховуючи режим воєнного стану на території України, може покинути її територію, тим самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення;
- пункт 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їхні анкетні дані;
- пункт 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочинів проти основ національної безпеки України, вчинених у воєнний час. У свою чергу, ОСОБА_4 , знаючи інших співучасників, перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій;
- пункт 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення проти держави України або продовжити здійснювати вищевказане кримінальне правопорушення.
За даними матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється на цей момент досудового розслідування у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки в період воєнного стану, санкція якого передбачає позбавлення волі до десяти років, підозрюваний на цей час не визнає своєї вини, що є визначальними і достатніми підставами вважати, що підозрюваний може ухилятись від слідства, незаконно впливати на свідків.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та інші), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.
Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 02 липня 2022 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність соціальних зв`язків, відсутність джерела доходів, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.
При цьому обрання інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.
Обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, обвинуваченого, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також, на думку слідчого судді, в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.
Крім того, до органу досудового розслідування та суду не надходило заяв від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Обрання запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного постійного місця роботи або джерел його доходів, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.
Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Пояснення сторони захисту щодо наявності у підозрюваного захворювань слідчий суддя оцінює критично, оскільки жодних доказів про це суду не надано, а також відсутні дані про стан здоров`я підозрюваного в матеріалах клопотання.
Крім того, підозрюваний та його захисник не надали жодних належних та допустимих доказів про те, що у разі наявності захворювання належна медична допомога не може бути надати в умовах слідчого ізолятора.
Також слідчий суддя зазначає, що стороною захисту не доведено у судовому засіданні, що захворювання підозрюваного є підставою для неможливості застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Твердження апелянта про відсутність доказів щодо його підозри, що він просто написав книгу, де вносив свої пропозиції щодо демократичного врегулювання політичного життя України, є непереконливими, оскільки на даний час достатньо даних досудового розслідування для визнання його підозри обґрунтованою.
Отож доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, та позбавляє підозрюваного можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали підозрюваному знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено, а відтак слідчий суддя на даному етапі під час розгляду клопотання слідчого оцінює тільки ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які продовжують існувати та не змінилися, і вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт з наведених вище підстав у зв`язку з його необґрунтованістю.
Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).
При цьому, згідно абзацу восьмого частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 109 Кримінального кодексу України, тому слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави слід не визначати.
Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що продовжують існувати та не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому вважаю, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити і продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 днів, тобто до 27 серпня 2022 року, без визначення розміру застави, але виключно в межах строку досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити у повному обсязі.
Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити у повному обсязі.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів до 27 серпня 2022 року включно в межах строку досудового розслідування кримінального провадження без визначення розміру застави.
Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».
Строк дії ухвали до 27 серпня 2022 року включно.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.
Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали складений та підписаний 30 червня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1