ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1645/22 Справа № 185/4873/17 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 000446 стосовно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Краматорськ Донецької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю:
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2022 року клопотання прокурора задоволено та продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Мотивуючи прийняте рішення, суд вважав доведеними наявність ризиків, передбачених п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які унеможливлюють застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.
Так, суд зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 протягом 2017-219 року проходив курс лікування в КЗ Павлоградський протитуберкульозний диспансер та в період з 2019 року по 2021 рік переховувався від суду у зв`язку з чим був оголошений у розшук, що в сукупності з його обвинуваченням у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та відсутності стійких соціальних зв`язків вказує на наявність ризику того, що обвинувачений може переховуватись від суду.
Також суд вважав доведеним й наявність ризику, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення з огляду на його обвинувачення у вчиненні злочину, пов`язаного зі збутом наркотичного засобу та відсутності відомостей про офіційне працевлаштування.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що ризики, які встановлені судом є надуманими та необґрунтованими, а пред`явлене йому обвинувачення є повністю сфальсифікованим працівниками поліції, які наразі обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 307 та ст. 255 КК України.
Також звертає увагу, що розгляд кримінального провадження стосовно нього проводиться більше 5 років, а з 2017 по 2019 роки він проходив курс лікування від туберкульозу та переніс його тяжку форму, а тому, його утримання під вартою може спровокувати рецидив хвороби та призвести до тяжких наслідків.
Зазначає, що запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем знаходження ГО Надія, які готові взяти його під свою відповідальність та забезпечувати його явку до суду, що сприятиме можливості йому зібрати усі необхідні довідки та документи для подачі їх до суду.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений підтримав продану ним апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного перегляду, до зали суду не з`явився, направив заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутність, зазначивши, що заперечує проти її задоволення, що з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України не є перешкодою для розгляду справи у його відсутність.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи обвинуваченого про відсутність підстав для продовження йому строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №000446 стосовно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, розгляд якого триває.
11 травня 2022 року, в порядку ст. 331 КПК України, прокурор звернувся до суду першої інстанції, з клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, а також продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі й тяжкого у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду. Крім того, суд першої інстанції правильно врахував, як обставину, що підтверджує зазначений ризик те, що обвинувачений ОСОБА_5 не з`являвся у судові засідання та перебував в розшуку.
Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про те, що ризик вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень є високим та не втратив свою актуальність і підтверджується зокрема тим, що ОСОБА_5 інкриміновано вчинення декількох кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, обвинувачений до затримання не був працевлаштований, тобто у нього відсутнє стабільне джерело доходу, що у своїй сукупності вказує на те, що останній може продовжити свою злочину діяльність з метою відшукання засобів для існування.
Судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 178 КПК України правильно враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, а саме він не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, не має стабільного та легального джерела доходу, що могло б стримували його від ухилення від явки до суду та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його непричетності до вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів зазначає, що апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які віднесені на розгляд суду першої інстанції, який, розглянувши кримінальне провадження та дослідивши усі його обставини, оцінивши докази на предмет їх належності та допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку ухвалює остаточне судове рішення, яким встановлює наявність або відсутність у діях особи складу інкримінованих правопорушень.
Посилання ОСОБА_5 на тривалість розгляду кримінального провадження є неприйнятною, оскільки, як видно з матеріалів контрольного провадження, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 було зупинено у зв`язку з тяжкою хворобою обвинуваченого та після свого видужання останній став на шлях ухилення від явки до суду, що не заперечував також й під час розгляду його апеляційної скарги та у зв`язку з цим ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року був оголошений в розшук. За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що розгляд кримінального провадження здійснюється у відповідності до положень ст. 28 КПК України та постановити у справі остаточне судове рішення суд першої інстанції не мав можливості з об`єктивних причин.
Також, апеляційний суд вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо неможливості його утримання в місцях попереднього ув`язнення безпідставними, оскільки вказані посилання не підтверджені належними доказами.
Колегія суддів враховує той факт, що ГО Надія може забезпечити обвинуваченого ОСОБА_5 місцем проживання та контролем за його поведінкою, однак, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також зважаючи на процесуальну поведінку самого обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що вищевказана обставина не є самодостатньою підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який.
Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою.
Суд апеляційної інстанції встановив, що розгляд клопотання прокурора було проведено у відсутність обвинуваченого ОСОБА_5 , що розцінюється судом апеляційної інстанції як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування оскарженої ухвали та постановлення нової ухвали за результатами судового розгляду клопотання прокурора із забезпеченням участі обвинуваченого ОСОБА_5 та забезпеченням йому реальної можливості скористатись своїми процесуальними правами.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 липня 2022 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3