ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1668/22 Справа № 932/1801/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Дніпро

суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити, призначивши йому покарання із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, не оскаржуючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі.
Вважає, що судом при призначенні покарання не було враховано достатньою мірою, що він щиросердно розкаявся в скоєному, вину визнав, активно сприяв слідству. Враховуючи викладене, вважає, що існує можливість його виправлення та попередження вчинення ним злочинів без ізоляції від суспільства та є доцільним призначення йому покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України зі звільненням від його відбування з випробуванням.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду від 23.10.2021 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та 1 місяць.
Запобіжний захід у виді застави залишено без змін, строк відбування покарання вирішено рахувати з моменту фактичного затримання.
Вирішено долю речових доказів згідно вимог ст. 100 КПК України.
ОСОБА_7 було визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, 09 лютого 2022 року, приблизно о 17 год 25 хв, знаходячись на 10 поверсі будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у інше приміщення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих мотивів, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, шляхом відкриття вхідної двері проник до тамбуру, звідки викрав майно потерпілого ОСОБА_8 , а саме: кросівки марки «AIR Jordan 1 MID», 44 розміру, біло-сіро-чорного кольору, в кількості 1 пара, вартістю 5996 грн 00 коп; кросівки марки «AIR Jordan 11 RETRO», 44 розміру, чорного кольору, вартістю 5580 грн 00 коп; кросівки марки «Adidas Stan Smith», 43 розміру, білого кольору, вартістю 1368 грн 00 коп; кросівки марки «Lonsdale», 43 розміру, чорного кольору, вартістю 926 грн 40 коп; зимове взуття, 35 розміру, білого кольору, марки «Palm», вартістю 5680 грн 00 коп; кросівки не визначеної марки, 43 розміру, синього кольору, які не представляють матеріальної цінності; зимове взуття, не визначеної марки, 35 розміру, чорного кольору, які не представляють матеріальної цінності, а всього на загальну суму 19550 грн 40 коп, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_7 утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_7 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до приміщення, кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу задовольнити та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України та доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність призначення йому покарання із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за змістом ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом вказані вимоги закону про кримінальну відповідальність було виконано та достатньою мірою враховано обставини, що мають значення, а саме тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є тяжким умисним корисливим злочином; дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, втім є раніше неодноразово судимим; обставиною, що обтяжує покарання цього обвинуваченого, якою визнано рецидив злочину; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Також враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин до повного відбуття покарання, призначеного за попереднім вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2021 року, у період іспитового строку за вказаним вироком, а отже призначення йому остаточного покарання за сукупністю вироків, із застосуванням положення ст. 71 КК України, належить вважати законним та обгрунтованим.
Проаналізувавши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання на рівні нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на три роки, з частковим приєднанням невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2021 року, та остаточно призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, з реальним його відбуванням, з чим колегія суддів погоджується та вважає це покарання законним, справедливим, достатнім для виправлення цього обвинуваченого та попередження нових злочинів, а належних підстав для його пом`якшення шляхом застосування положень ст. ст. 75, 75 КК України колегія суддів не вбачає.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги, які зводяться до обгрунтування наявності підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів не знаходить їх переконливими.
Так, згідно ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Колегія приймає до уваги, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 засуджено за те, що він вчинив новий умисний корисливий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком. Таким чином, незважаючи на попереднє притягнення до кримінальної відповідальності останній належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та підтвердив свою схильність до вчинення корисливих кримінальних правопорушень, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки та антисоціальну спрямованість його особи.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про неможливість досягнення щодо ОСОБА_7 мети кримінального судочинства без реального відбування ним призначеного покарання, та про відсутність підстав для звільнення цього обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Також приймається до уваги, що відповідно до абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 р. № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Крім того колегія суддів враховує, що за правилами ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання за новим вироком та невідбута частина покарання за попереднім вироком, а отже, зважаючи на те, що невідбута частина покарання за попереднім вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2021 року становить п`ять років позбавлення волі, остаточне покарання у даному випадку має бути більшим від цього покарання, що згідно ч. 1 ст. 75 КК України виключає можливість звільнення ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням.
У зв`язку із вищенаведеним апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4