Єдиний унікальний номер справи 185/7688/22
Провадження № 1-кп/185/691/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні у період воєнного стану в залі суду в м.Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000309 від 21.09.2022 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Павлограда Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонерки, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

обвинуваченої ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_3 , в період часу з лютого 2022 року по травень 2022 року, встановити більш точного часу в ході досудового розслідування не вдалося, перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , - діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, являючись громадянкою України, достовірно знаючи про введений на території України воєнний стан відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ та Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, з метою ослаблення національних інтересів України, сприяння Російській Федерації (надалі РФ) та її представникам у порушенні суверенітету України та тимчасовій окупації України, створення в суспільстві думки про виправданість та легітимність дій представників влади і службових осіб збройних сил РФ щодо вторгнення та окупації території суверенної держави України розмістила на своїй сторінці « ОСОБА_6 », в забороненій соціальній мережі «Однокласники» дописи, які спрямовані до невизначеного кола осіб з текстом: «Я ПОДДЕРЖИВАЮ ПУТИНА Я ПОДДЕРЖИВАЮ АРМИЮ РОСИИ Я ПОДДЕРЖИВАЮ ДОНБАСС», «Я поддерживаю решение президента! Я за борьбу с нацизмом на Украине!», «ВЛАДИМИР ВЛАДИМИРОВИЧ ДЕРЖИСЬ РОДНОЙ МЫ С ТОБОЙ. Я ЗА ПУТИНА», що публічно закликають до підтримки рішень та дій держави-агресора, «Пока наши «большие патриоты» отдыхают от Родины, бесстрашная Юлия Чичерина водружает Знамя Победы в освобожденных от нацистов городах. Вчера Юля водрузила Знамя Победы на здание обладминистрации в освобожденном Бердянске», «КРЫМ ЭТО РОССИЯ», «ХЕРСОНЦЫ НАРОД ХЕРСОНА НАДЕЮСЬ НИ КТО НЕ БУДЕТ ПРОТИВ, ЕСЛИ ВЫ ПРОВЕДЕТЕ РЕФЕРЕНДУМ, ПО ПРИМЕРУ КРЫМА и ДОНБАСС, А, ПО ЮРИДИЧЕСКОМУ ОТДЕЛЕНИЮ ОТ БЫВШЕЙ УКРАИНЫ. В БОЛЕЕ БЕЗОПАСНЫХ УСЛОВИЯХ. ПОСЛЕ ТОГО КАК МЫ ЗАКОНЧМ ОПЕРАЦИЮ ПО УНИЧТОЖЕНИЮ ФАШИСТКИХ ГНИД В БЫВШЕЙ УКРАИНЕ. ПОДУМАЙТЕ. СЕНОКОС. ЛДНРРФ», «Европа. Сша. Еще до начала операции, за пять лет назад. Я говорил что нам нужен весь ДОНБАСС. Вы не поверили. Уроды. Мы предлагали вам европейцам удобный вариант. Вы не послушали. Крым. Наш. Донбасс наш!! Вопросы еще есть? Уроды евросоюза. И парламента США. Ублюдков. Я как то говорил про нашу Русскую Аляску. Может наповнить? СЕНОКОС», що публічно закликають до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України. Отже, своїми умисними діями обвинувачена ОСОБА_3 публічно закликає до підтримки рішень та дій держави-агресора та до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.111-1 КК України, як публічні заклики громадянином України до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

22.09.2022 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченій за ч.1 ст.111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядуванні, на строк 10 (десять) років.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою вину у скоєнні кримінального проступку, що їй інкримінований, у вчиненому щиро розкаялася. Їй цілком зрозумілі її права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості вона буде обмежена в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Вона повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, а також вид покарання, яке буде застосовано до неї в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором вона уклала добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просила суд затвердити укладену між нею та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченою угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням їй покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченою угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком, потерпілі в проваджені відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачена ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченої є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченої - також її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 22.09.2022 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченій ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядуванні, на строк 10 (десять) років.
Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 вересня 2022 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0000309 від 21.09.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, строком на 10 (десять) років.

Речові докази: мобільний телефон «Readme 7A», переданий на зберігання до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 .

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1