Дата документу 19.09.2022 Справа № 336/2736/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/2736/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/562/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 180 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2022 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів Запорізької області, який є ФОП (зі слів), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 раніше засуджений за скоєння корисливих злочинів, маючи судимість не зняту та не погашену у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову, повторно вчинив корисливе кримінальне правопорушення.

Так, 11 грудня 2021 року, в період часу з 21 год. по 22 год., ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізовуючи його, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через незамкнену хвіртку, пройшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , після чого, проник до приміщення гаражу, шляхом відчинення металевого засову, звідки таємно викрав кутову шліфувальну машинку марки МШУ 125-1150 «ELTOS», вартість якої згідно висновку експерта №СЄ-19/108-21/14936-ТВ від 21 листопада 2021 року складає 398 грн. 33 коп., фрезу марки «Енергомаш» ФР 11120, вартість якої згідно висновку експерта №СЄ-19/108-21/14937-ТВ від 21 грудня 2021 року складає 1649 грн. 00 коп.

В подальшому залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2047 грн. 33 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в інше приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

12 грудня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

31 грудня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що з огляду на те, що ОСОБА_7 раніше був судимий (вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 березня 2017 року) за вчинення аналогічних злочинів проти власності, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджує наявність ризиків продовження злочинної діяльності, переховування від слідства, суду, однак рівень цих ризиків є не настільки значним, щоб їх неможливо було усунути застосуванням іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвала слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя виходив з того, що прокурором не доведено переконливих доводів і доказів на обґрунтування наявності ризиків та неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, разом з тим, матеріали, що додані слідчим до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варто містять відомості про те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років.
Зауважує, що відповідно до показів потерпілого, свідків та інших матеріалів встановлено, що саме ОСОБА_7 вчинив протиправні дії спрямовані на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , поєднане із проникненням в інше приміщення.
Крім того, вказує, що заволодівши майном потерпілого, ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину та до правоохоронних органів з дійовим каяттям не звернувся, перебував у розшуку, що свідчить про намір останнього приховати свою особу та ухилитися від кримінальної відповідальності.
Зазначає, що відповідно до відомостей, які характеризують підозрюваного ОСОБА_7 встановлено, що останній раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, вчиняв корисливі злочини, у томі числі однорідного складу, відбував покарання у місцях позбавлення волі, проте належних висновків не зробив і знову вчинив злочин, що свідчить про продовження злочинної діяльності.
Зауважує, що при з`ясуванні обставин кримінального правопорушення суд повинен посилатися на покази свідків та потерпілих, допит яких суд здійснює безпосередньо в суді та таким чином підозрюваний з метою викривлення показів останніх може здійснювати тиск. На даний час досудове розслідування не закінчено та є підстави вважати, що перебуваючи під більш м`якою мірою запобіжного заходу може здійснювати тиск на свідків та потерпілого.
Звертає увагу на те, що надаючи оцінку можливості ОСОБА_7 переховуватися від суду, суд не взяв до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Просить оскаржувану ухвалу скасувати та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, разом з тим вказав, що доказів порушення підозрюваним умов застосованого слідчим суддею запобіжного заходу у органу досудового розслідування не має.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та зазначила, що визначений поручитель є людиною, яка заслуговує на довіру, яку підозрюваний не підведе. Вказала, що підозрюваний працює ФОП, займається волонтерською діяльністю.
У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 цього Кодексу і зобов`язується за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Виходячи з приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" поняття "обґрунтована підозра", - воно означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та вірно зазначив про відсутність обставин для застосування найсуворішого запобіжного заходу.
Доводи з приводу того, що запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України можливо тільки шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованими.
Так, ОСОБА_7 дійсно обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, разом з тим має місце реєстрації, є фізичною особою підприємцем, на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с. 28).
Крім того, слід зазначити, що в судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під особистою порукою.
Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.
Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання, колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у вигляді особистої поруки.
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в частині посилання на тяжкість інкримінованого злочину, оскільки необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може обґрунтовуватись виключно тяжкістю злочину та суворістю передбаченого за нього покарання, тому що тримання під вартою є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не покаранням за вчинений злочин.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний раніше судимий у сукупності може свідчити про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що слідчим суддею і було враховано, проте, не може бути єдиною підставою для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 180, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2022 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4