ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/7111/17 Номер провадження 11-кп/814/1189/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу судді Київського районного суду м.Полтави від 18 травня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів- до 16 липня 2022 року включно без визначення розміру застави обвинуваченому:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0000867 від 03.11.2015 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.289, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.4 ст.146,ч.2 ст.364, ч.1 ст.382,ч.1 ст.14,ч.2 ст.187,ч.1 ст.263 КК України.

Приймаючи вказане рішенння суд врахував: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкриміновах йому кримінальних правопорушень, ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачений може: переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності,незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення; тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_8 , а також неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу судді Київського районного суду м. Полтави від 18.05. 2022 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги захисник ОСОБА_16 мотивує тим, що до канцелярії Київського районного суду м. Полтави надійшло із неофіційної адреси прокуратури Харківської області клопотання прокурора ОСОБА_6 без підпису КЕП або ЕЦП, тому суд не мав права його розглядати. Вказує що, клопотання не було йому вручене, як захиснику, внаслідок чого він не зміг належним чином надати правову допомогу ОСОБА_8 , а клопотання ОСОБА_6 не було обгрунтоване жодним доказом, оскільки матеріали провадження в суді відсутні. Звертає увагу, що в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану ОСОБА_8 має бажання стати на захист Батьківщини, а застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою є недопустимим, оскільки на момент розгляду клопотання обвинувачений вже відбув понад десять років покарання.

Звертає увагу , що обвинувачений ОСОБА_8 вже відбув покарання понад десять років, а вина по даному кримінальному провадженню не доведена.

Вказує, що про прийняте рішення Київського районного суду м.Полтави від 18.05.2022 дізнався 23.05.2022 та просить поновити строк на оскарження даної ухвали.

У відповідності до положень частини 3 вказаної вище статті КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вивчаючи клопотання адвоката ОСОБА_10 про поновлення строку на апеляційне сокарження, та враховуючи те, що захисник-адвокат Смілянський довідався про винесення даної ухвали 23.05.20220, а в матеріалах відсутнє підтвердження про направлення адвокату ОСОБА_10 копії ухвали Київського районного суду м.Полтави від 18.05.2022, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвокатом ОСОБА_10 подана без порушення строків на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали провадження, заслухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

У відповідності до ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.394 КПК України зазначені вище ухвали суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що захисник ОСОБА_10 заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, розгляд апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м. м.Полтави від 18.05.2022 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, на підставі ч.4 ст. 422-1 КПК України проводиться за участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Враховуючи все вищеперераховане суд встановив, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Посилання адвоката на те, що наведені прокурором ризики є недоведеними, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Київського районного суду м.Полтави від 18.05.2022.

Колегія суддів, дійшла висновку, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та навів мотиви, з яких прийняв оскаржуване судове рішення.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000867 від 03.11.2015 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255,ч.3 ст.289, ч.4 ст.187,ч.3 ст.357,ч.3 ст.146,ч.2 ст.364.ч.1 ст.382,ч.1 ст.14,ч.2 ст.187,ч.1 ст.263 КК України.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, яке скоєно у складі злочинної організації, із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах.

Отже, доводи апеляційної скарги про недоведеність існування ризиків, передбачених п.1,3, 5 ст.177 КПК , колегія суддів вважає непереконливими.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Також колегія суддів вважає непереконливими доводи викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_16 , що канцелярією місцевого суду зареєстровано клопотання прокурора ОСОБА_6 із порушенням вимог діловодства в районних судах України, оскільки ним не надано жодних доказів на підтвердження таких доводів, а з наданих матеріалів встановити такі порушення неможливо.

Доводи захисника-адвоката Смілянського про недоведеність вини ОСОБА_8 та те, що обвинувачений вже значний час перебуває під вартою, судом враховано та слід зазначити, що суд, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому, суд вважає, що тривалість судового провадження та тривалість перебування ОСОБА_8 під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява № 28969/04 від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Твердження сторони захисту про звільнення обвинуваченого з-під варти з підстав того, що ОСОБА_8 має бажання захищати Україну від збройної агресії Російської Федерації не заслуговують на увагу, оскільки відомості щодо надходження до установи попереднього ув`язнення чи суду запиту органу, який здійснює оборону України, про доцільність мобілізації обвинувачених - немає. До того ж, висока суспільна небезпека та конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_8 дій по вчиненню тажких та особливо тяжких кримінальних правопорушень у складі злочинної організації із застосуванням насильства, з урахуванням у сукупності даних про особу обвинуваченого, свідчать про наявність ризиків вчинення останнім дій по ухиленню від виконання рішень, а також продовження протиправних дій, які створять загрозу суспільству, в умовах воєнного стану, після звільнення його з установи попереднього ув`язнення з ініційованої захисником підстави.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у повній мірі досліджені обставини, за яких до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Таким чином, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження, у зв`язку з чим не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст.376,405,407,422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 18 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_17 ОСОБА_4