Провадження № 1-кс/947/9620/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000579 від 20.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 20.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000579, розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України за фактом незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинене групою осіб; ч. 2 ст. 311 КК України незаконне придбання та зберігання прекурсорів, вчинене групою осіб за попередньою змовою; ч. 2 ст. 313 КК України виготовлення обладнання призначеного для виготовлення психотропних речовин або їх аналогів.
Прокурором у клопотанні зазначається, що 20.08.2022 року на адресу СУ ГУНП в Одеській області надійшла інформація від УБН в Одеській області ДБН НП України про те, що громадянин ОСОБА_6 , разом із невстановленими особами здійснюють збут наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Одеси та Одеської області.
Окрім цього, проведеними оперативно-розшуковими заходами співробітниками УБН в Одеській області ДБН НП України, на думку сторони обвинувачення, встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетна громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка для вчинення кримінальних правопорушень імовірно використовує будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, 13.09.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:
- банківську карту «Monobank» - НОМЕР_1 , яку запаковано до спеціального сейф-пакету НПУ № WAR1158880;
- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар» - НОМЕР_4 ;
- мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro», в корпусі блакитного кольору, IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар» - НОМЕР_7 , які запаковано до спеціального сейф-пакету НПУ № WAR1158876;
- планшет марки «iPad Pro», в корпусі сірого кольору,
S/N: DMPDCVFNPTRF, який запаковано до спеціального сейф-пакету НПУ
№ WAR1110000.
В подальшому, вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження про що винесено відповідну постанову від 14.09.2022 року.
У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вищезазначеного майна, яке визнано речовими доказами та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, як вважає сторона обвинувачення.
Прокурор у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити посилаючись на те, що вилучене майно може містити у собі сліди вчинення кримінальних правопорушень.

Представник власника майна у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого та повернути вилучене майно власниці, з огляду на те, що воно не являється речовими доказами у кримінальному провадженні та не містить у собі інформацію, яка може викривати будь-які кримінально-протиправні дії. Також звернула увагу слідчого судді на те, що власниця майна ОСОБА_4 не має жодного відношення до кримінального провадження, їй про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень не повідомлялося. Крім цього зазначила, що прокурором не доведено об`єктивними доводами, що вилучене майно, або його власниця має відношення до кримінального провадження, а тому вона не вбачає підстав для накладення арешту.

Власниця майна у судовому засіданні підтримала думку свого представника та просила повернути вилучене у неї під час обшуку майно, оскільки воно не містять у собі жодної інформації, яка може бути використана у кримінальному провадженні, як доказ вчинення кримінальних правопорушень.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному 20.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000579, розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України за фактом незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинене групою осіб; ч. 2 ст. 311 КК України незаконне придбання та зберігання прекурсорів, вчинене групою осіб за попередньою змовою; ч. 2 ст. 313 КК України виготовлення обладнання призначеного для виготовлення психотропних речовин або їх аналогів, процесуальне керівництво у якому здійснюється Одеською обласною прокуратурою.
Так, сторона обвинувачення у клопотанні зазначає, що проведеними оперативно-розшуковими заходами співробітниками УБН в Одеській області ДБН НП України, на думку сторони обвинувачення, встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетна громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка для вчинення кримінальних правопорушень імовірно використовує будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, 13.09.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:
- банківську карту «Monobank» - НОМЕР_1 , яку запаковано до спеціального сейф-пакету НПУ № WAR1158880;
- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар» - НОМЕР_4 ;
- мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro», в корпусі блакитного кольору, IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар» - НОМЕР_7 , які запаковано до спеціального сейф-пакету НПУ № WAR1158876;
- планшет марки «iPad Pro», в корпусі сірого кольору,
S/N: DMPDCVFNPTRF, який запаковано до спеціального сейф-пакету НПУ
№ WAR1110000.
В подальшому, вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження про що винесено відповідну постанову від 14.09.2022 року.
В органу досудового розслідування виникла необхідність звернутись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, оскільки встановлено достатньо підстав вважати, що воно містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та могло використовуватися, як засіб вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні прокурора зазначено, що арешт майна необхідний з метою збереження речових доказів, оскільки майно, яке було вилучено в ході проведеного обшуку, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, його арешт потрібен для позбавлення власниці можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, передачі, що в свою чергу в подальшому може унеможливити прийняття законного та об`єктивного рішення.

Проте, слідчому судді не зрозуміло які саме відомості містить у собі вилучене під час обшуку майно, а прокурор у судовому засіданні також не зміг пояснити відповідно до чого майно відповідає критеріям речових доказів. Прокурор посилається лише на факти, доказів на підтвердження яких не долучено до матеріалів клопотання та не надано прокурором у судовому засіданні.
До клопотання також долучена постанова слідчого про визнання та приєднання в якості речових доказів в рамках кримінального провадження вилученого майна.

Проте з вказаної постанови не вбачається відповідно до яких відомостей вилучене майно визнано речовими доказами.

Також, слід звернути увагу на те, що у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у якої було тимчасово вилучено майно про підозру не повідомлено та взагалі не зазначено яке вона має відношення до кримінального провадження.

Отже, зі змісту клопотання про арешт майна та долучених до нього в якості додатків документів слідчим суддею не вбачається, яке відношення власниця вилученого майна ОСОБА_4 має до кримінального провадження в рамках якого сторона обвинувачення звертається з клопотанням про арешт майна.

Отже, стороною обвинувачення не зазначено та необґрунтовано, що вилучене в ході проведення обшуку майно відповідає хоча б одному із вищевказаних критеріїв, відсутнє також обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене майно, що позбавляє можливості перевірити відповідність вилученого майна категорії речових доказів. Сторона обвинувачення в клопотанні лише формально посилається на норми кримінального процесуального законодавства.

На підставі викладеного, враховуючи необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, оскільки в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а також стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000579 від 20.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КК України відмовити.

Банківську карту «Monobank» - НОМЕР_1 , яку запаковано до спеціального сейф-пакету НПУ № WAR1158880; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар» - НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro», в корпусі блакитного кольору, IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар» - НОМЕР_7 , які запаковано до спеціального сейф-пакету НПУ № WAR1158876; планшет марки «iPad Pro», в корпусі сірого кольору,
S/N: DMPDCVFNPTRF, який запаковано до спеціального сейф-пакету НПУ
№ WAR1110000, які було виявлено та вилучено 14.09.2022 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 -повернути власниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1