ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2753/22 Справа № 201/5902/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника
ОСОБА_9 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 серпня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171, щодо

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора та застосовано відносно обвинуваченого
ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 жовтня 2022 року, визначено заставу у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 744 300 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни наданих ними показань на свою користь, враховуючи, що вказані особи на даний час в судовому засіданні не допитувались, а обвинуваченому відомі їх анкетні дані та місце проживання. Також суд зазначив, що є недоведеним наявність ризику, визначеного пунктом 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, з підстав його необґрунтованості та відсутності будь-яких достатніх доказів на підтвердження його існування.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 серпня 2022 року.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що колегія суддів Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська не мала повноважень до визначення підсудності судом апеляційної інстанції розглядати клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу. Вказує на те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Зазначає, що обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується
ОСОБА_8 , потребують ретельної перевірки. Звертає увагу на те, що
ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягався, на обліках у лікарів психіатра чи нарколога ніколи не находився, від досудового розслідування та суду не ухилявся. Також, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника і просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених
ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №201/5902/22, 30 серпня 2022 року в судовому засіданні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська було розглянуто клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, що виразилось у розтраті та привласненні майна підприємства в особливо великому розмірі шляхом зловживання своїм службовим становищем.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, заявлені прокурором, є обґрунтованими та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, інкриміноване йому кримінальне правопорушення за ч.5 ст.191 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання на строк до дванадцяти років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду.
На наявність ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків вказує те, що обвинуваченому відомі їх анкетні дані, вони не допитані судом, а отже, перебуваючи на свободі, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою змін їх показань на його користь.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та захисником в апеляційній скарзі не наведені.
Щодо посилання захисника на те, що колегія суддів Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська не мала повноважень до визначення підсудності судом апеляційної інстанції розглядати клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу, слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Як слідує з матеріалів провадження клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 надійшло до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська 29 серпня 2022 року та 30 серпня 2022 року дане клопотання було розглянуте та прийнято рішення про його задоволення.
При цьому слід зазначити, що на час розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу питання щодо вирішення підсудності кримінального провадження відносно ОСОБА_8 не було розглянуто Дніпровським апеляційним судом.
Доводи захисника про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_8 , та встановлена наявність ризиків, визначених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисником не наведено.
Щодо твердження захисника, що обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 потребують ретельної перевірки, слід зазначити, що зазначені доводи фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, надання оцінки чому, відповідно кримінального процесуального закону, відбувається при ухваленні судового рішення по суті справи.
Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягався, на обліках у лікарів психіатра чи нарколога ніколи не находився, від досудового розслідування та суду не ухилявся, має постійне місце проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення вищезазначені доводи не свідчать про наявність у обвинуваченого перешкод або інших стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, не свідчать про прийняття судом необґрунтованого рішення.
Також, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Приймаючи рішення про застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Істотних порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4