ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/1/22 Справа № 707/659/21 Категорія: ч.2 ст.125 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2021 року, якою звільнено ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 0000957 закрито ,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2021 року звільнено ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження № 0000957 по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - закрито. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати у сумі 1716 грн. 00 коп. за проведення експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2021 року та направити дане кримінальне провадження для продовження судового розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого безпідставно звільнено обвинуваченого від кримінальної відповідальності. При цьому, місцевим судом застосовано п.2 ч.1 ст.49 КК України в супереч фактичним обставинам справи та не наведено мотивів такого правозастосування.
Зазначає, що приблизно через 7 місяців після вчинення даного злочину 07.08.2018, обвинуваченим було скоєно ще 6 тяжких злочинів, вироки по яких набрали законної сили і вже на момент повторного направлення до суду даного обвинувального акту обвинувачений відбував по ним покарання. Тоді як судом безпідставно застосовано п.2 ч.1 ст.49 КК України, а прокурор безпідставно не заперечував проти задоволення такого клопотання обвинуваченого, незважаючи на те, що перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, згідно ч.3 ст.49 КК України, переривався.
Апелянт не погоджується з твердженнями суду першої інстанції з приводу того, що доводи потерпілої про те, що відносно неї обвинуваченим було вчинено злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду та які знайшли свої відображення в ухвалах Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2020 та Черкаського апеляційного суду від 19.08.2020.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу представника потерпілої та просили її задовольнити, при цьому прокурор заявила клопотання про приєднання до матеріалів справи копії вироків, якими був засуджений ОСОБА_10 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у звязку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності є обовязковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обовязком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має зясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобовязаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_10 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України 07.08.2018.

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд прийшов до висновку, що на час розгляду клопотання в суді з дня вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення минуло понад три роки, відповідно закінчилися строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.02.2020 ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України. Злочини, за які ОСОБА_10 засуджений вказаним вироком, вчинені ним в березні та травні 2019 року (а.с.150-154).

Крім того, вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 11.08.2020 ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке він вчинив у червні 2020 року (а.с.146-149).

Що також вбачається із наявної в матеріалах кримінального провадження вимоги на ОСОБА_10 (а.с.132-134).

На зазначені обставини, суд першої інстанції уваги не звернув та звільнив ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за інкримінованою йому номою КК України, а тому ухвалене судове рішення є таким, яке постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки місцевим судом, в даному випадку, не взято до уваги обставин, з якими закон повязує переривання перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачених ч.3 ст.49 КК України, тоді як в матеріалах провадження є дані, які вказують на вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, в період з 07.08.2018, тобто з моменту вчинення злочину, по даний час.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з мотивами суду першої інстанції про те, з огляду на ч.1 ст.337, ч.3 ст.337 КПК України суд не може вийти за межі пред`явленого обвинувачення та який не вбачав з досліджених у судовому засіданні доказів ознак вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, в зв`язку із чим відхиляє доводи апелянта про те, що відносно потерпілої ОСОБА_8 обвинуваченим було вчинено злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України.
Враховуючи вище викладене, ухвала Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2021 року підлягає до скасування з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404,405,407,412,415,418,419 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2021 року, якою звільнено ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 0000957 закрито - скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді