Справа № 442/3551/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/145/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши дистанційно, у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.02.2022 року, у кримінальному провадженні № 000071 відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

апелянта законного представника

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_7

встановила:
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу на ухвалу Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області якою неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 продовження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 05.04.2022 із можливістю внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400 грн.

В апеляційній скарзі законний представник обвинуваченого просить скасувати ухвалу суду першої інстанції якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід без утримання під вартою.

Апелянт не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, оскільки суд не в повній мірі врахував що ОСОБА_6 є неповнолітнім, і перебуває під вартою більше як 10 місяців, а це є недопустимо по відношенню до неповнолітнього, права якого істотно порушуються органом досудового розслідування та суду. КПК передбачено можливість застосування до неповнолітнього альтернативного запобіжного заходу як передача неповнолітнього на поруки батькам. При цьому суд повинен брати до уваги не тільки загальні вікові особливості неповнолітніх, але й особливості які притаманні підліткам різних вікових категорій (14-17 років).

Апелянт наполягає, що затримання та утримання під вартою неповнолітньої особи має бути лише у виняткових випадках, коли це викликається тяжкістю правопорушення, у якому особа обвинувачується.

Крім того апелянт зазначає, що слухання справи в суді першої інстанції відбулося без її участі, а також не було судом залученого законного представника органу опіки і піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, хоча прокурору було відомо, що її син перебуває у них на обліку як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, оскільки його батько помер у 2013 році. Крім того у неї, ОСОБА_7 , крім ОСОБА_6 , на утриманні перебуває малолітня донька 2015 р.н. та теперішній чоловік ОСОБА_10 , який став інвалідом 2 групи через епілептичні приступи під час сну.

Апелянт покликається, що у зв`язку із затриманням та взяттям під варту сину не дали можливості отримати освіту у професійному училищі та здобути професію електрогазозварювальника.

Апелянт наполягає, що у зв`язку із порушенням норм кримінального процесуального закону є підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу, про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тим, що при вирішенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому, з моменту взяття його під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обстановка не змінилися і це дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Крім цього, судом, при вирішенні клопотання, було враховано, що судовий розгляд не розпочався, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на даний момент продовжують існувати, оскільки з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, зокрема встановленими ризиками, з огляду на високу вірогідність переховування від суду, підтверджує наведені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Також під час розгляду даного клопотання, суд врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, іншим чином перешкодити слідству, зокрема шляхом впливу на свідків.

Заслухавши доповідача, думку законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , підтриману захисником адвокатом ОСОБА_9 про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, яка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього обвинуваченого, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочину, інкримінованого ОСОБА_6 та даних про особу обвинуваченого, а тому вважав, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, через це обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами контрольного провадження у Дрогобицькому міськрайонному суду Львівської області на розгляді перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого за ч.3 ст. 185 , ч.2 ст. 186 КК України; ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України; ОСОБА_12 , обвинуваченого за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України. Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_6 є неповнолітніми.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 185 КК України, у злочині проти власності, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років та який відноситься до категорії тяжкого злочину.

Судом першої інстанції взято до уваги те, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного злочину, а тому є підстави вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є актуальними та не відпали. При цьому враховано, що судовий розгляд справи по суті не розпочато, а тому при зміні запобіжного заходу обвинувачений може уникати явки в суд, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених; вчиняти інше кримінальне правопорушення. Відтак, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Колегія суддів при вирішенні даної апеляційної скарги враховує наявну в справі досудову доповідь про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , який був засуджений вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.01.2021 року, за ч.3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

По даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 вчинив крадіжку 04.04.2021 року, тобто під час іспитового строку. (а.с.8-13).

Ураховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні злочину, з посиланням на матеріали, які підтверджують обставини і ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися , обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи представника неповнолітнього обвинуваченого про те, що судом не було враховано, що ОСОБА_6 є неповнолітній є безпідставними. Покликання апелянта на порушення прав неповнолітнього через її відсутність в судовому засіданні спростовуються ухвалою суду першої інстанції, де зазначено участь адвоката ОСОБА_9 , яка, як захисник представляла інтереси обвинуваченого в суді першої інстанції, відтак неповнолітній ОСОБА_6 не був позбавлений правової допомоги в суді під час вирішення питання застосування запобіжного заходу.

Колегія суддів наголошує, що у суді апеляційної інстанції присутня законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_7 (мати обвинуваченого), як і його захисник адвокат ОСОБА_9 , відтак права неповнолітнього обвинуваченого не порушено.

Прокурор наголосила, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше скоїв правопорушення у 13 років за яке до малолітнього ОСОБА_6 застосовувалися примусові заходи виховного характеру згідно ухвал суду першої інстанції від 09.04.2019, 22.06.2020, 29.07.2020, однак були не дієві бо 18.01.2021 стосовно ОСОБА_6 був винесений вирок за ч.3 ст. 185 КК України. По даному провадженню ОСОБА_6 знову вчинив крадіжку, а тому є всі підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.02.2022 року, якою неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з визначенням розміру застави, до 05.04.2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: