У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000423

за апеляційною скаргою прокурора Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 01 серпня 2022 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 01 серпня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000423 від 21.07.2021, по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України - повернуто прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, вважає, що під час скерування обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000423 норми ст.. 291 КПК України дотримано в повному обсязі.

На думку апелянта, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та висловив свою думку про обставини, які підлягають доказуванню саме під час судового розгляду, тобто кваліфікація кримінальних правопорушень, об`єм обвинувачення та вина.

Крім того, прокурор стверджує, що суд першої інстанції не вправі спонукати прокурора до уточнення обвинувального акта, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин вчинення злочину, тощо. В обвинувальному акті викладене те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.

Також, наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення щодо кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Апелянт зазначив, що судом не враховано повноваження прокурора, які передбачені ст. 338, 339 КПК України, щодо можливості під час судового розгляду змінити обвинувачення або висунути додаткове обвинувачення, у зв`язку з чим судом надається можливість обвинуваченому підготуватись до захисту за новим обвинуваченням, що не є порушенням його прав.

Також апелянт вважає, висновки суду першої інстанції щодо некоректності викладеного обвинувачення, порушує право обвинуваченої на захист, оскільки обвинувачена і її захисник, потерпіла та її представник у підготовчому судовому засіданні підтримали клопотання прокурора про призначення обвинувального акта до судового розгляду, будь-яких заперечень щодо невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України або клопотань про повернення обвинувального акта прокурору не подавали.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Веселинівського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000423 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

В підготовчому судовому засіданні, прокурор ОСОБА_5 висловив думку про те, що підстав для повернення прокурору обвинувального акта не має, обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України. Просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Захисник ОСОБА_8 , обвинувачена ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 , представник потерпілої особи (адвокат) ОСОБА_10 висловили думку про можливість призначення справи з підготовчого судового засідання до судового розгляду.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не містить чітко викладеного формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 364 КК України, що позбавляє права обвинуваченої ОСОБА_7 бути детально поінформованим зрозумілою для неї мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти неї. Зокрема, суд зазначив, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 її дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 364 КК України, а також вона обвинувачується в тому, що своїми діями вона одночасно завдала істотної шкоди та спричинила тяжкі наслідки, що в даному випадку є взаємовиключними обставинами.

Позиції учасників судового провадження.

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду. Клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції не надходило. Неявка обвинуваченої та захисника не перешкоджає апеляційному розгляду.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки у ньому наведені обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зокрема, в обвинувальному акті конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочинів, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та сформульовано обвинувачення.

Прокурором сформульовано обвинувачення та надано правову кваліфікацію кримінальним правопорушенням, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , дотримано вимоги закону щодо зазначення часу, місця, способу та інших обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення, що ніяким чином не перешкоджає суду розглянути справу по суті та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В обвинувальному акті при викладені фактичних обставин та формулюванні обвинувачення щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, зазначено формулювання обвинувачення.

Є слушними доводи апелянта, що на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду та в аспекті ст.338 КПК України не завжди може бути остаточним на момент його надходження до суду, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення.

За своїм змістом обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 є достатньо зрозумілим і конкретним, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення щодо кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Крім цього, апелянтом вірно зазначено, що судом першої інстанції не враховано повноваження прокурора, які передбачені ст. 338, 339 КПК України, щодо можливості під час судового розгляду змінити обвинувачення або висунути додаткове обвинувачення, у зв`язку з чим судом надається можливість обвинуваченому підготуватись до захисту за новим обвинуваченням, що не є порушенням його прав. З цими доводами також погоджується суд апеляційної інстанції.

Суд вважає, що висновки суду першої інстанції щодо некоректності викладеного обвинувачення, що зазначене нібито порушує право обвинуваченої на захист, є неспроможними, оскільки обвинувачена і її захисник, потерпіла та її представник у підготовчому судовому засіданні підтримали клопотання прокурора про призначення обвинувального акта до судового розгляду, будь-яких заперечень щодо невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України або клопотань про повернення обвинувального акта прокурору не подавали.

Тому, відсутні підстави для повернення прокурору обвинувального акт щодо ОСОБА_7 . Тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 01 серпня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11 -Губарєва