Справа № 761/7800/22
Провадження № 1-кп/761/2368/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , в приміщенні суду в ході проведення підготовчого судового засідання в рамках кримінального провадження №0000029 від 18.01.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Немиренці Руженського р-ну Житомирської обл., громадянина України, розлученого, з професійно-технічної освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 за окремих обставин, будучи службовою особою, одержав неправомірну вигоду для себе, за вчинення в інтересах третьої особи дій з використанням свого службового становища, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 05.03.2020 № 805/5 затверджено Положення про державну установу «Київський слідчий ізолятор», відповідно до якого Київський слідчий ізолятор (далі слідчий ізолятор) є державною установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Встановлено, що наказом начальника державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 від 30.03.2017 №45/ОС-17 ОСОБА_5 призначено на посаду молодшого інспектора фотодактилоскопіста відділу режиму і охорони.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачено, що до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Приміткою до статті 364 КК України передбачено, що службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.

Отже, обвинувачений ОСОБА_5 з 30.03.2017 по 03.02.2022, обіймаючи посаду молодшого інспектора фотодактилоскопіста відділу режиму і охорони держаної установи «Київський слідчий ізолятор», є службовою особою.

Так, у грудні 2021 року, точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом систематичного отримання неправомірної вигоди у визначених ним тарифах від осіб, які відбувають покарання в ДУ «Київський слідчий ізолятор», за пронесення на територію слідчого ізолятора предметів, які відповідно до Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019, заборонені для користування особами, які відбувають покарання в цій установі. (далі - Правила).

З метою забезпечення реалізації свого злочинного умислу, направленого на протиправне збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди, обвинувачений ОСОБА_5 у грудні 2021 року, більш точну дату та час встановити не надалось можливим, повідомив іншій особі, яка утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор» про те, що згідно визначеного ним тарифу, а саме за грошову винагороду у розмірі 1000 гривень він, використовуючи своє службове становище, пронесе заборонені предмети, а саме мобільний телефон та зарядний пристрій до нього на територію ДУ «Київський слідчий ізолятор» для передачі особі, яка утримується в слідчому ізоляторі.

У подальшому, ОСОБА_5 , отримавши згоду від наведеної особи, домовився з останньою про те, що цивільна дружина такої особи повинна взяти необхідні для передачі речі, а також грошові кошти у розмірі 1000 гривень, та зустрітися із ним 27 січня 2022 року о 20 годині 00 хвилин на зупинці громадського транспорту навпроти станції метро «Дорогожичі» в напрямку станції метро «Шулявська». Після того, як цивільна дружина надасть грошові кошти у розмірі 1000 гривень, обвинувачений ОСОБА_5 наступного дня пронесе на територію ДУ «Київський слідчий ізолятор» мобільний телефон та зарядний пристрій до згаданої особи, яка утримується в слідчому ізоляторі.

Так, 27 січня 2022 року, приблизно о 19 годині 35 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту навпроти станції метро «Дорогожичі» в напрямку станції метро «Шулявська», обвинувачений ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, діючи з метою отримання неправомірної вигоди, зустрівся із цивільною дружиною особи, яка утримується в слідчому ізоляторі, яка передала обвинуваченому ОСОБА_5 один мобільний телефон та зарядний пристрій до нього, а також грошові кошти у розмірі 1000 гривень (з розрахунком 500 гривень за один предмет). Після цього, ОСОБА_5 , отримавши неправомірну вигоду, повідомив, що вказаний мобільний телефон та зарядний пристрій завтра, тобто 28 січня 2022 року, передасть зазначеній особі, яка утримується в слідчому ізоляторі.

У подальшому, 28 січня 2022 року, не пізніше 10 години 00 хвилин, вказаний мобільний телефон та зарядний пристрій ОСОБА_5 передав особі, яка утримується слідчому ізоляторі.

Продовжуючи реалізовувати свій раніше сформований єдиний злочинний умисел, 01 лютого 2022 року, у невстановлений точно слідством час, діючи з корисливим мотивом, знаходячись на території ДУ «Київський слідчий ізолятор», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, обвинувачений ОСОБА_5 зустрівся із особою, яка утримується в слідчому ізоляторі, та домовився про те, що за грошову винагороду у розмірі 5000 гривень він пронесе на територію ДУ «Київський слідчий ізолятор» для неї п`ять мобільних телефонів та п`ять зарядних пристроїв.

Діючи за попередньою домовленістю з наведеною особою, обвинувачений ОСОБА_5 03 лютого 2022 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту навпроти станції метро «Дорогожичі» в напрямку станції метро «Шулявська», продовжуючи реалізацію свого раніше сформованого єдиного злочинного умислу, спрямованого на отримання неправомірної вигоди, зустрівся із іншою особою, від якої отримав п`ять мобільних телефонів, п`ять зарядних пристроїв, а також неправомірну вигоду у розмірі 5000 гривень за пронесення на територію слідчого ізолятора вказаних речей для особи, яка утримується в слідчому ізоляторі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням свого службового становища, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 368 КК України.

29 квітня 2022 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості. Відповідно до умов згаданої угоди у кримінальному провадженні №0000029 від 18.01.2022 прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 368 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням функції представника влади, строком на 3 роки.

У судовому засіданні обвинувачений, його захисник та прокурор підтвердили, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дослідивши угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, які просили затвердити вказану угоду, суд вважає, що укладена між прокурором та обвинуваченими угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано правильно (за ч. 1 ст. 368 КК України), умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не існують обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, за якою призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням функції представника влади, строком на 3 роки.

Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме мобільні телефони та грошові кошти конфіскувати, інші речові докази зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням обмежень, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1