Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7351/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 29 червня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_8 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.,

в с т а н о в и л а:

Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 29.06.2022 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , непрацюючого, неодруженого, дітей не має, судимого: 03.09.2020 Богунським районним судом м. Житомира за ст. 185 ч. 2 КК України до 6 місяців арешту,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченим за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України з врахуванням ухвали Житомирського апеляційного суду від 05.04.2022 визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, зарахувавши повністю покарання відбуте за вироком від 03.09.2020.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_3 , непрацюючого, розлученого, на утриманні має двох дітей, раніше не судимого,

визнано винним винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України та призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до статей 75 та 76 КК України ухвалено звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу набрання вироком законної сили.
Обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено зарахувати у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 06.01.2020 по 09.01.2020, з 13.08.2020 по день набрання вироком законної сили.
Ухвалено зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 06.01.2020 по 09.01.2020.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь позивача на відшкодування вартості викраденого майна 38613 грн. 79 коп. Ухвалено відмовити у задоволенні позову про відшкодування шкоди з ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю підстав.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в дольовому порядку по 3364,62 грн.з кожного.
Речові докази: зв`язку ключів з брелком, закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , зарядний пристрій ухваленозалишити ОСОБА_8 ; шапку синього кольору, пару рукавиць, шапку типу балаклава, кросівки чорного кольору із нубуку, мобільний телефон марки «Samsung», моделі СТЕ-232В - повернути ОСОБА_8 ; насос ручний ззарядними пристроями, металевий диск, велосипед, трансформатор залишити потерпілій.

Ухвалено скасувати арешт на майно: насос ручний з зарядними пристроями, металевий диск, велосипед, трансформатор; кросівки чорного кольору із нубуку, мобільний телефон марки «Samsung», моделі СТЕ-232В, будівельну тачку на колесах сірого кольору в рамі помаранчевого кольору.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними та засуджені за те, що У період часу з 18 години 03.01.2020 по 21 годину 06.01.2020, у ОСОБА_7 , який проживає поруч з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного з проникненням у гаражне приміщення, яке розташоване на території вказаного домоволодіння. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , пересвідчившись, в тому що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, у період часу з 18 год. 00 хв. 03.01.2020 по 21 год. 00 хв. 06.01.2020, перестрибнувши через огорожу, проник на територію вказаного домоволодіння, де шляхом вільного доступу, розстібнувши блискавку на поліетиленових дверях гаражного приміщення, розташованого на території домоволодіння кв. АДРЕСА_5 , проник до нього у такий спосіб.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи у гаражному приміщенні, що поряд з кв. АДРЕСА_5 , ОСОБА_7 оглянув вказане приміщення, де виявив та повторно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: електричну газонокосарку торгівельної марки Viking, зеленого кольору, моделі МЕ340, МЕ360, вартістю 2333 гривні 33 копійки; бензинову газонокосарку, торгівельної марки Ресурс, моделі РБК 260, вартістю 2271 гривня 43 копійки; дроворуб, торгівельної марки SHEPPACH, моделі HL650, вартістю 6481 гривня 20 копійок; електросушарку, торгівельної марки Ветерок-2, вартістю 1490 гривень 74 копійки; квадроцикл дитячий з електродвигуном, марки Profi, моделі НВ-6 EATV 500, вартістю 6937 гривень 09 копійок; велосипед, торгівельної марки ТАІР, синього кольору, вартістю 1000 гривень; два велосипеди, торгівельної марки Ардіс, бордового кольору, вартістю 2500 гривень кожний, загальною вартістю 5000 гривень; героскутер, торгівельної марки VINGO, синього кольору, вартістю 7000 гривень; поверхню плити, торгівельної марки Арістон, вартістю 6000 гривень; драбину металеву секційна 3-06, вартістю 1000 гривень; газовий балон, об`ємом 5 літрів, вартістю 1000 гривень; сковороду без бортів, виготовлену кустарним способом із диска (імовірно, борони), вартістю 600 гривень. В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 38 613 гривень 79 копійок.
Крім того, 06.01.2020 приблизно о 21 годині ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у гаражне приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , до вчинення вищевказаного злочину вирішив залучити свого знайомого ОСОБА_8 . ОСОБА_8 на пропозицію ОСОБА_7 вчинити викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного із проникненням у гаражне приміщення погодився, тим самим вступивши в попередню змову, направлену на спільне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, перестрибнувши через огорожу, проникли на територію вказаного домоволодіння, де шляхом вільного доступу, розстібнувши блискавку на поліетиленових дверях гаражного приміщення, проникли до нього у такий спосіб, звідки намагалися таємно викрасти майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: насос ручний компактний, з з`єднувальним шлангом, вартістю 110 гривень; зарядний пристрій до електромобіля, моделі LK-D120100, вартістю 284 гривні 69 копійок; зарядний пристрій до самоката (героскутера), моделі FY-4202000, вартістю 229 гривень 16 копійок; велосипед для підлітків, який має складну раму з декоративно-захисним покриттям синього та сріблястого кольору, вартістю 1400 гривень; трансформатор, моделі TSL-80-Ol-s, вартістю 234 гривні 37 копійок на загальну суму 2258 гривень 22 копійки. Однак, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки їх протиправні дії були припинені сином потерпілої ОСОБА_11 , яким ОСОБА_8 був затриманий на місці, а ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, однак в подальшому був затриманий працівниками поліції.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок та призначити йому покарання у вигляді мінімального строку, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Вказує, що вирок суду є надто суворим, оскільки судом при призначенні покарання не враховано те, що повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, відшкодував шкоду потеорпілим, і вони не мають до нього претензій, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає з матірю, яка є інвалідом другої групи,

Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не оскаржується.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив зменшити міру покарання. При цьому зазначив, що свої інтереси буде захищати самостійно, захисник, в тому числі і безоплатний , йому не потрібен.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 також підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_7 через надмірну суворість призначеного останньому покарання.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти задовллення апеляційної скарги ОСОБА_7 , просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду дослідивши висновку суду першої інстанції та апеляційні доводи щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, а також матеріали кримінального провадження щодо зазначеного питання в межах, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необгрунтованість апеляційної скарги та залишення її без задоволення, виходячи з настпуного.

Висновок суду про доведеність вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України апелянтом ОСОБА_7 не оскаржується.

Що стосується доводів апелянта про невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчинених ним злочинів та його особі через його суворість, то вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, вирок суду першої інстанції, в тому числі і щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, цілком відповідає вказаним вимогам , і доводи апелянта зазначеного не спростовують.

Так відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того згідно ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів звертає увагу, що аналогічні положення передбачені абз.2 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7, зокрема: призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди

мають дотримуватися вимог кримінального закону та зобов`язані

враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу

винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке

покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення

засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції вказаних вимог Закону дотримався.

Так при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 встановлено, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення проти власності, які відносяться до категорії тяжких злочинів, будучи раніше судимим за аналогічні злочини.

При цьому суд першої інстанції в повній мірі встановив та врахував пом`якшуючу покарання обставину щире каяття. Обставиною, що обтяжуює покарання судом встановлено - рецидив злочину.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено в найнижчій межі санкції ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, та в межах санкції за ч.3 ст.185 КК України, визначивши остаточне покарання засукупністю злочинів за ч.1 ст. 70 шляхом поглинення менш суворого покарання більш сурим, а не шляхом складання призначених покарань. При цьому судом в повній мірі враховано положення ст.ст. 50, 65 КК України. При його визначенні, як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції враховано характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом також враховано дані про особу обвинуваченого, який має молодий вік, критично ставиться до вчиненого, раніше судимий за майнові злочині, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив, продовжує займатися злочинною діяльністю, що також свідчить про його небажання до нормальної адаптації у суспільстві.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статей, в яких він обвинувачувався, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи обвинуваченого про те, що суд при призначенні покарання не достатньо врахував пом`якшуючі покарання обставини та характеризучі дані, а саме, те, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, відшкодував шкоду потерпілим, і вони не мають до нього претензій, є надуманими, вироком суду було задоволено частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на її користь на відшкодування вартості викраденого ним майна 38613,79 грн., що в свою чергу свідчить про те, що шкода обвинуваченим потерпілій в даному провадженні не відшкодована, підтвердження про відсутність в неї претензій матеріального характеру до обвинуваченого останнім надано не було.

Твердження обвинуваченого про те, що суд при призначенні покарання не врахував те, що він має двох дітей, матір, яка потребує догляду як інвалід другої групи, є безпідставними, оскільки не підтверджені жодними доказами, наявними в матеріалах провадження, таких доказів не було надано і під час апеляційного розгляду провадження.

Підсумовуючи викладене слід зазначити, що всі об`єктивні дані, які впливають на вид та розмір призначеного покарання, були враховані судом першої інстанції при вищзначенні виду та міри покарання апелянту, тому підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_7 апеляційний суд не вбачає.

Вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопрушень та його особі, що б могло у відповідності до положень ст. 407, 414 КПК України стати підставою для зміни вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Вирок суду в тому числі і щодо визначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є законним, обгрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 29 червня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а засудженим ОСОБА_7 , який перебуває під вартою - в той же строк та порядку з моменту отримання копії ухвали.

Судді: