Справа № 346/3421/22
Провадження № 11-сс/4808/308/22
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000565 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною, оскільки не доведено необхідності в застосуванні до ОСОБА_7 саме такого виключного і найбільш суворого запобіжного заходу як тримання під вартою з можливим внесенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів, в сумі 248 100 грн.

Повідомляє, що судом першої інстанції, всупереч вимогам ст. 196 КПК України не наведено в ухвалі обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та не зазначив жодного посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Вказує, що слідчий не довів наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Зауважує, що суд при обранні запобіжного заходу всупереч ст. 184 КПК України не врахував, що підозрювана ОСОБА_7 раніше не судима, студентка, має постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, підозрюється у вчиненні злочину вперше, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Також при визначені розміру застави слідчим суддею повністю проігноровано вимоги ч. 4 ст. 182 КПК України, оскільки не враховано сімейний стан підозрюваної, те, що вона є студенткою, проживає з батьками.

Вважає, що підставою для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2022 року клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24 жовтня 2022 року включно.

Суд першої інстанції мотивував прийняте рішення тим, що з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та прокурором і слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 п. 1, 2, 4, 5 ст. 177 КПК України, що перешкоджають органам досудового розслідування уникнути їх без взяття ОСОБА_7 під варту, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити або сховати будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити надалі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Розмір застави суд першої інстанції визначив як наближений до мінімального, передбаченого ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме як 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи вперше притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності та молодий вік підозрюваної.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 України, фактично досудовим розслідуванням встановлено, що 26.08.2022 року ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбала та отримала через поштомат «Нова пошта» №5385, що в м. Коломия, по вул. Мазепи, 183, відправлення із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-петан-1-он), яку ОСОБА_7 зберігала при собі для подальшого збуту третім особам. 26.08.2022 р. об 11 год. 21 хв. за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції виявлено та вилучено у ОСОБА_7 вказане поштове відправлення, в якому знаходився поліетиленовий зіп-пакет із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору у кількості 20,8321 грама. 26.08.2022 р. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного злочину, а 27.08.2022 р. їй повідомлено про вказану підозру.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрювана ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_6 просили ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані приписи цих норм та вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000565 повідомлено про підозру від 01 червня 2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (а.п. 31-32), а саме в незаконному виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні чи пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього.

Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку протоколом огляду місця події (а.с. 8-9), протоколом огляду предметів (а.с. 10-19), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 27-28), повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 31-32), протоколом допиту підозрюваного (а.с. 33), протоколів огляду місця події (а.с. 36-67), та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, поведінки підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Слідчий суддя в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 : 2003 року народження, проживає за адресою - АДРЕСА_2 , неодружена, депутатом не являється, на утриманні нікого не має, студентка Національної академії внутрішніх справ (а.с. 100-101.), раніше не судима (а.с. 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не спростовано мотивів слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, його обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції враховує, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя дійшов правильного висновку про можливість визначення застави у відповідному розмірі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, та правильно визначив розмір застави з урахуванням конкретних обставин справи та даних про особу підозрюваної.

Суд апеляційної інстанції на даний час не вбачає підстав для обрання щодо підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 необхідно залишити без змін, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, на основі всебічно з`ясованих обставин, з наведенням відповідних мотивів.

Керуючись вимогами ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000565 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4