ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9377/22
провадження № 1-кп/753/1550/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001862 від 01.07.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гремяч

Чернігівської області, який зареєстрований та проживає за

адресою: АДРЕСА_1 , раніше

неодноразово судимого, востаннє вироком Ірпінського міського

суду Київської області від 06.06.2017 до заміненого покарання на

підставі ст. 82 КК України у виді громадських робіт на строк 240

годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 26 серпня 2022 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001862 від 01.07.2022, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він 30 червня 2022 року, приблизно о 11 год. 40 хв., перебуваючи у трамваї № 8, біля зупинки на вул. Славгородській, 4, у м. Києві, у останнього виник злочинний умисел на повторне, відкрите викрадення чужого майна (грабіж) у період воєнного стану, обравши об`єктом свого злочинного посягання на майно, що перебувало у власності потерпілої, а саме ОСОБА_7 , яке знаходилось при останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення чужого майна (грабіж) ОСОБА_6 продовжуючи знаходитися у вказаному трамваї АДРЕСА_2 30 червня 2022 року, приблизно о 11 год. 42 хв., під час зупинки вказаного трамваю, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, у період воєнного стану, підійшов спереду до потерпілої ОСОБА_7 і рукою шляхом ривка, несподівано для потерпілої, зірвав з останньої золотий ланцюжок із кулоном (підвіс) разом із золотим ланцюжком та побіг до середніх дверей вказаного трамваю, утримуючи при собі золотий кулон (підвіс), вагою 1,07 г, вартістю 1 263,61 грн, та золотий ланцюжок, вагою 1 г, вартістю 1 180,94 грн, та з місця вчинення злочину зник, отримавши реальну змогу розпорядитись викраденим майном як власним, завдавши потерпілій матеріального збитку на суму 2 444,55 грн.

Відкрито викрадаючи вказане майно ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, а саме посягання на чужу власність, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання матеріальних збитків для потерпілої і бажав їх настання, також усвідомлював, що діє відкрито для сторонніх осіб та потерпілої, ігноруючи волю потерпілої, у володінні якої перебувало вказане майно, тобто діяв з прямим умислом, направленим на повторне, відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 4 ст. 186 КК України визнав повністю та надав суду детальні показання щодо обставин вчиненого, що 30 червня 2022 року, у денний час доби, перебуваючи у трамваї, побачив у раніше незнайомої потерпілої майно, яким відкрито, повторно, в умовах воєнного стану, заволодів, зірвавши золотий ланцюжок із кулоном, з якими з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, здавши до ломбарду. Про вчинене щиро шкодує.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого, то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: раніше неодноразово судимий, має незняті та непогашені судимості, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з середньою освітою, страждає на ряд тяжких захворювань у зв`язку з чим є особою з ІІ групою інвалідністю, з урахуванням чого суд вважає можливим призначити мінімальне за санкцією статті покарання.

Водночас суд не знаходить підстав до застосування положень ст. 69 КК України, як про це просив захисник, оскільки законом України про кримінальну відповідальність таких обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення, має бути декілька.

Разом з тим, й дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, починаючи з 1990 року, й очевидно, що належних висновків для себе не робить, не дають суду можливість про призначення покарання нижче від найнижчої межі.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Обраний під час підготовчого судового засідання запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Обраний під час підготовчого судового засідання запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання рахувати з 02 вересня 2022 року, у цей строк зарахувати у строк попереднього ув`язнення з 05 липня 2022 року до 01 вересня 2022 року.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: золотий ланцюжок із кулоном, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити останній за належністю; особисті речі обвинуваченого, передані на зберігання його матері, залишити у її віданні до затребування обвинуваченим на повернення; паспорт зберігати в установі виконання покарань до звільнення з-під варти.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1