Справа № 953/5503/22 н/п 1-кс/953/3657/22
"05" жовтня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
Процесуальне керівництво досудовим розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється відділом Харківської обласної прокуратури.
В ході досудового розслідування встановлено, що громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є негативно налаштованим проти посадових осіб органів державної влади України, у зв`язку із здійсненням ними їхніх владних повноважень, а також військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів, які для забезпечення національної безпеки України, відновлення і підтримання правопорядку на всій території держави здійснюють комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії Російської Федерації.
У зв`язку з чим, а також будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану на підставі відповідного указу Президента України, у ОСОБА_4 , в липні 2022 під час перебування за місцем свого фактичного проживання та реєстрації ( АДРЕСА_1 ), виник злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття посади в незаконних правоохоронних органах створених на тимчасово окупованій території, а саме в«Ізюмському міському райвідділі міліції управління внутрішніх справ у Харківській області».
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 на початку липня 2022 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, прибув до будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився вказаний незаконний правоохоронний орган, де вступив у зв`язок із особою - ОСОБА_6 , який займав посаду «начальника дільничих Ізюмського міського райвідділу міліції управління внутрішніх справ у Харківській області».
В ході діалогу ОСОБА_6 з ОСОБА_4 було проведено співбесіду, після чого останній був призначений на посаду дільничого «Ізюмського міського райвідділу міліції управління внутрішніх справ у Харківській області» до службових обов`язків якого входило: прийняття заяв від громадян щодо втрати документів та опитування їх сусідів для підтвердження встановленої особи, відмічатись кожного дня у журналі обліку робочого часу.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 з середини липня 2022 до моменту деокупації м. Ізюм, Ізюмського району Харківської області, приблизно до 09 вересня 2022 здійснював прибуття до будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився незаконний правоохоронний орган «Ізюмський міський райвідділу міліції управління внутрішніх справ у Харківській області, де виконував ОСОБА_4 службові обов`язки. 04.10.2022 о 14 год. 50 хв. ОСОБА_4 фактично затриманий слідчим СВ Управління СБ України в Харківській області в порядку статті 208 КПК України в м. Харкові за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. Під час затримання ОСОБА_4 останній надав: Телефон Хіоті, НОМЕР_1 , model M1901F7E, IMEI (слот-SIMl) НОМЕР_2 , IMEI (cnom-SIMI) НОМЕР_3 . Перелічений вище предмет під час особистого обшуку попередньо оглянуті слідчим, в результаті чого встановлено, що він є предметом (засобом зв`язку, носієм інформації, документом тощо), що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування даного кримінального провадження.
04.10.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України.
Під час зазначеної слідчої дії зафіксовано факти причетності безпосередньо ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України. Як вказує прокурор, вищевикладені обставини свідчать про те, що вилучене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. 04.10.2022 вищевказані речі і документи визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Прокурор зазначив, що з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, виникла необхідність в арешті вказаного вище майна. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Місцем зберігання вказаної речі визначити матеріали кримінального провадження.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлений належним чином.
04.10.2022 від слідчого ОСОБА_7 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в поданій до суду заяві просили клопотання розглядати за їх відсутністю.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі прокурора, підозрюваного та його захисника.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.10.2022 року, ОСОБА_4 добровільно надав мобільний телефон Хіоті, RedmiNote7, model M1901F7E, IMEI (слот-SIMl) НОМЕР_2 , IMEI (cnom-SIMI) НОМЕР_3 (а.с.11-14).
04.10.2022 о 19:00 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті посади «дільничного» в незаконних правоохоронних органах створених на тимчасово окупованій території, а саме в «Ізюмьскому міському райвідділі міліції управління внутрішніх справ у Харківській області».
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Прокурором доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.10.2022 телефон Хіоті, НОМЕР_1 , model M1901F7E, IMEI (слот-SIMl) НОМЕР_2 , IMEI (cnom-SIMI) НОМЕР_3 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику використання вказаного майна, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
На підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372, 376 ч. 2 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на телефон Хіоті, НОМЕР_1 , model M1901F7E, IMEI (слот-SIMl) НОМЕР_2 , IMEI (cnom-SIMI) НОМЕР_3 , що належить підозрюваному ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом заборони його використання, - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1