КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/381/2022 Категорія: ст. 303 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3
- ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 4 листопада 2021 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
слідчого - ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 4 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 від 22 червня 2021 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001149 від 16 серпня 2019 за ч. 1 ст. 372 КК України, на підставі п. 2, п. 10 абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Дарницького УП ГУ НП у м. Києві складу кримінального правопорушення та закінченням строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою її скаргу на постанову про закриття кримінального провадження № 0001149 задовольнити, постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_7 від 22 червня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001149 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 372 КК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та закінчення строків досудового розслідування, скасувати, продовжити проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0001149.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та невмотивованою, оскільки слідчий суддя не проаналізував надану інформацію щодо умисної та незаконної відмови у доступі до правосуддя, а саме невиконання слідчим ухвали Печерського районного суду м. Києва, що набула законної сили, про яку було зазначено у скарзі до слідчого судді та копію якої додано до матеріалів скарги.
В апеляційній скарзі акцентується увага на тому, що в скарзі слідчому судді зазначалося, що 16 грудня 2019 року апелянтом, як потерпілою, подане клопотання в порядку ч. 1 ст. 221 КПК України про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Оскільки слідчим, всупереч норм ст. 220 КПК України клопотання не було розглянуто, ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/66609/19-к від 10 лютого 2020 року слідчого зобов`язано розглянути вказане клопотання в рамках кримінального провадження № 001149, але постановою від 22 червня 2021 року слідчий закрив вказане кримінальне провадження без виконання рішення суду, що набрало законної сили, що є грубим порушенням ст. 7 КПК України у частині доступу до правосуддя та обов`язковості судових рішень.
На думку апелянта, слідчим суддею не враховане істотне порушення норм процесуального права під час здійснення досудового слідства, що унеможливило реалізацію наданих їй ( ОСОБА_6 ), як потерпілій, процесуальних прав.

ОСОБА_6 , належним чином повідомлена про день та час апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явилась, подала клопотання про проведення апеляційного розгляду за її відсутності, вимоги апеляційної скарги підтримує.

Вислухавши думку слідчого ОСОБА_7 , який вважав можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності апелянта, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді,
- позицію слідчого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, за заявою ОСОБА_6 , достатніх, допустимих та належних доказів про вчинення кримінального правопорушення, встановлено не було, а тому кримінальне провадження закрито правильно. Окрім того, проводити будь-які слідчі дії у кримінальному провадженні проводити підстав не було, оскільки закінчився строк досудового розслідування, який не був продовжений у встановленому порядку;
- дослідивши матеріали судового провадження та матеріали закритого кримінального провадження № 0001149, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів закритого кримінального провадження № 0001149 встановлено, що на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року у справі № 757/35317/19-к, якою зобов`язано уповноважених осіб ТУ ДБР внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_6 від 14 червня 2019 року про кримінальне правопорушення, 16 серпня 2019 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 372 КК України (ас. 1 т.1).

За результатами проведеного досудового розслідування старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_7 винесена постанова про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001149 від 16 серпня 2019 року у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Дарницького УП ГУ НП у м. Києві складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 372 КК України, та закінченням строків досудового розслідування (ас. 254-257 т.2 матеріалів закритого кримінального провадження).

Не погоджуючись з постановою слідчого, ОСОБА_6 , у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 303 КПК України, звернулась до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на вказану постанову слідчого (ас. 1 матеріалів судового провадження).
В обґрунтування доводів та вимог скарги ОСОБА_6 вказала, що 3 червня 2021 року нею подано слідчому клопотання про долучення доказів до матеріалів кримінального провадження, про проведення її допиту як потерпілої щодо наданих доказів з обставин надання слідчим ОСОБА_8 дозволу на розголошення матеріалів досудового розслідування.
15 липня 2021 року вона отримала постанову слідчого про часткову відмову у задоволенні її клопотання про її допит, як потерпілої у кримінальному провадженні. Цією ж постановою на виконання рішення суду у справі № 757/1615/20-к від 24 лютого 2020 року слідчий відмовив їй у задоволенні поданого 16 грудня 2019 року клопотання про допит, як потерпілої у кримінальному провадженні. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року (справа № 757/66609/19-к) слідчого зобов`язано розглянути вказане клопотання.
Проте, 22 червня 2021 року слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження, яку вона отримала також 15 липня 2021 року.
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі вказав про те, що судовим розглядом встановлено, що слідчими першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001149 від 16 серпня 2019 року за ч.1 ст. 372 КК України, яке на підставі п.2 , п.10 абз.14 ч.1 ст. 284 КПК України було закрито оскаржуваною постановою від 22 червня 2021 року у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Дарницького УП ГУ НП у м. Києві складу кримінального правопорушення та закінченням строку досудового розслідування. З оскаржуваної постанови встановлено, що слідчим була допитана заявник ОСОБА_6 , слідчий ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; що постановою слідчого від 24 квітня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні приймалося рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яке скасовано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року у справі № 757/40467/20-к, із зазначенням вичерпного переліку недоліків досудового розслідування, а саме: невиконання ухвал слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року та 24 лютого 2020 року. Проте, у ході досудового розслідування слідчим виконано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року у справі № 757/6015/20-к, відповідне клопотання ОСОБА_6 розглянуто. Окрім того, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року у матеріалах відсутня та до Територіального управління не надходила; що, оцінюючі всебічно, повно та неупереджено зібрані докази, орган досудового розслідування зробив правильний висновок про відсутність у діях слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 372 КК України. |

Одночасно слідчий суддя вказав, що посилання ОСОБА_6 у скарзі щодо неповноти досудового розслідування не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, що жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи зазначеної постанови, в судовому засіданні встановлено не було, а сама скарга не містять обґрунтування обставин і доводів неповноти досудового розслідування, яка б в результаті проведення тих чи інших слідчих дій, могла б суттєво вплинути на результат рішення слідчого (ас. 16-18 матеріалів судового провадження).

З таким висновком слідчого судді погоджується й колегія суддів.

Відповідно до вимог ст..ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Колегія суддів вважає, що під час досудового розслідування слідчим дотримані вказані вимоги закону.

З матеріалів закритого кримінального провадження встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001149 від 16 серпня 2019 року за ч. 1 ст. 372 КК України щодо вчинення неправомірних дій службовими особами СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, а саме, незаконному притягненні ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.
Підставою для внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 372 КК України слугувало те, що в іншому кримінальному провадженні № 0006561 слідчим, за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 м. Києва, 17 вересня 2018 року повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (ас. 225-228 т.1 матеріалів закритого кримінального провадження).
При цьому з матеріалів кримінального провадження встановлено, що підставою для прийняття такого рішення були показання потерпілого ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 , письмові докази у провадженні, у тому числі, висновки судово-почеркознавчих експертиз, проведених на підставі постанов слідчого.
Проте, в ході подальшого досудового розслідування вже об`єднаного кримінального провадження № 0001467 було здобуто нові докази, у т.ч. висновки інших почеркознавчих експертиз, проведених на підставі постанов слідчого. З урахуванням встановленого під час досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження за № 0001467, прокурором 15 січня 2019 року винесена постанова про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в діянні останньої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (ас. 79-84 т. 2 матеріалів закритого кримінального провадження).
Перевіркою матеріалів закритого кримінального провадження № 0001149 від 16 серпня 2019 року за ч. 1 ст. 372 КК України встановлено, що під час досудового розслідування допитана ОСОБА_6 , свідки слідчі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , проведені інші слідчі дії, зібрані письмові докази у кримінальному провадженні, які зазначені в оскаржуваній постанові та яким слідчим надана відповідна оцінка. Окрім того, слідчий в оскаржуваній постанові послався на висновок службового розслідування, яким встановлено, що підставою для повідомлення ОСОБА_6 про підозру стали зібрані під час досудового розслідування докази, у тому числі, висновок судово-почеркознавчої експертизи № 8-4/2133 від 13 жовтня 2017, складений експертами КНДЕКЦ МВС України.
Слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 372 КК України, посилаючись на п. 1.2.1. Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 8 жовтня 1998 року № 53/5, положення ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», вказав про те, що наявність на дату повідомлення ОСОБА_6 про підозру висновків експертів та експертних досліджень, складених фахівцями недержавних установ, які суперечать висновку експерта державної спеціалізованої установи, не свідчить про умисний характер дій службових осіб СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, направлений на притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, оскільки висновки недержавних спеціалізованих установ у даному випадку, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» та ст. 86 КПК України не можуть братися до уваги при прийнятті процесуальних рішень та проведенні процесуальних дій у кримінальному провадженні.
Висновки інших експертиз, а саме, комплексної почеркознавчої та технічної експертизи документів № 8-4/1952 від 20 грудня 2018 року, проведеної НДЕКЦ, як і висновок експерта КНДІСЕ № 29819/29820/18-32 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 3 травня 2019 року, отримані вже після повідомлення ОСОБА_6 про підозру.
За встановлених обставин слідчий дійшов висновку про відсутність у діях службових осіб СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві умислу на вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 372 КК України, як обов`язкового елементу складу кримінального правопорушення, у зв`язку з чим прийняв рішення про закриття кримінального провадження № 0001149 від 16 серпня 2019 року за ч. 1 ст. 372 КК України з наведених вище підстав.

Колегія суддів вважає постанову слідчого такою, що ґрунтується на наявних у кримінальному провадженні доказах та відповідає вимогам закону.
Так, частиною 1 ст. 372 КК України передбачена відповідальність за притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, прокурором чи іншою уповноваженою на те законом особою.
Об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення полягає у притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, прокурором чи іншою уповноваженою на те законом особою.
З суб`єктивної сторони цей злочин може бути вчинений лише з прямим умислом, оскільки суб`єкт діє завідомо і тим самим усвідомлює очевидність того, що притягує до кримінальної відповідальності невинного.
Згідно з ч. 2 ст. 24 КК України 1 прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Інтелектуальна ознака умислу в злочинах з формальним складом включає лише усвідомлення суспільно небезпечного характеру свого діяння, а вольова ознака умислу обмежується бажанням вчинення конкретної дії чи бездіяльності, яка виявляється не тільки в усвідомленні об`єктивно існуючої суспільної небезпечності діяння, але й у бажанні це діяння вчинити.
Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а й певне розуміння його суспільної небезпеки. Під бажанням розуміють прагнення досягти конкретного результату, що передбачає свідому і цілеспрямовану діяльність особи. Бажання - це воля, спрямована на досягнення чітко визначеної мети, в даному випадку притягнути до кримінальної відповідальності завідомо невинних осіб.
Важливе значення для визначення суб`єктивної сторони має вказівка закону на «завідомість» притягнення до кримінальної відповідальності невинної особи. Саме вона свідчить про умисний (цілеспрямований) характер діяння та дає змогу відрізнити цей злочин від інших службових зловживань, дисциплінарних проступків чи помилок, допущених при досудовому розслідуванні.
Завідомо невинною повинна вважатись особа у випадку: а) якщо події злочину взагалі не було; б) якщо в діянні відсутні ознаки злочину; в) якщо потерпілому інкримінується більш тяжкий, ніж фактично вчинений злочин. Факт невинуватості особи, наявності обставин, які виключають провадження у справі, точно, тобто, достеменно повинен бути відомий особі, котра вчиняє такий злочин. Якщо особа не усвідомлює, що притягає до кримінальної відповідальності невинного (наприклад, внаслідок невірної оцінки зібраних доказів, службової недбалості, недостатньої кваліфікації тощо), то для неї можлива дисциплінарна або навіть кримінальна відповідальність, але за іншою статтею кримінального закону. Добросовісна помилка прокурора (слідчого), коли він переконаний стосовно доведеності фактів і висновків, викладених у письмовому повідомленні про підозру, взагалі виключає кримінальну відповідальність.

Матеріалами закритого кримінального провадження підтверджуються обставини, викладені в оскаржуваній постанові слідчого. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що дійсно підставою для закриття провадження відносно ОСОБА_6 , наряду з іншими доказами, став висновок комплексної почеркознавчої та технічної експертизи документів № 8-4/1952 від 20 грудня 2018 року, проведеної НДЕКЦ, яким спростовані попередні висновки почеркознавчих експертиз у даному кримінальному провадженні.

З огляду на встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку, що винесена слідчим постанова про закриття кримінального провадження відносно службових осіб СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві за ч. 1 ст. 372 КК України за відсутністю в їх діях складу вказаного кримінального правопорушення є законною та обґрунтованою, з наведенням відповідних мотивів, обґрунтувань, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття.

Також з матеріалів закритого кримінального провадження встановлено, що у ході досудового розслідування слідчим виконано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року у справі № 757/6015/20-к, а відповідне клопотання ОСОБА_6 розглянуто (ас. 249-250 т. 2), на що обґрунтовано послався слідчий в оскаржуваній постанові та слідчий суддя в ухвалі, на яку подана апеляційна скарга.

Що стосується невиконання іншої ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року, то слідчим в оскаржуваній постанові вказано про те, що у матеріалах кримінального провадження така ухвала відсутня, до Територіального управління не надходила, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень за номером кримінального провадження станом на 22 червня 2021 року не значиться, що свідчить про її помилкове зазначення в указаній ухвалі слідчого судді.
Перевіркою матеріалів закритого кримінального провадження встановлено, що, за наявності цілого ряду ухвал слідчих суддів, які, у тому числі, долучались ОСОБА_6 , ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року у матеріалах відсутня, а відтак, висновок як слідчого у постанові про закриття кримінального провадження, так і слідчого судді в оскаржуваній ухвалі в цій частині також є обґрунтованим.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що слідчим не виконано ухвалу Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/66609/19-к від 10 лютого 2020 року, якою слідчого зобов`язано розглянути в рамках кримінального провадження її клопотання від 16 грудня 2019 року та яка надійшла до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві 23 березня 2020 року, оскільки вказане клопотання розглянуто, про що 25 березня 2020 року слідчим прийнято відповідне процесуальне рішення (ас. 196, 201-206 т. 2).

Окрім того, з урахуванням положень ст. 219 КПК України, слідчий обґрунтовано взяв до уваги й те, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру та на час винесення оскаржуваної постанови закінчились передбачені законом строки досудового розслідування, які відновленню не підлягають, а, відтак і проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій у вказаному кримінальному провадженні є неможливим, з чим погоджується й колегія суддів.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування як ухвали слідчого судді, так і постанови слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки зазначені рішення є законними, обґрунтованими, постановлені на підставі досліджених доказів, а тому підстави для скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , - залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 4 листопада 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 від 22 червня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001149 від 16 серпня 2019 року за ч. 1 ст. 372 КК України - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ ________________________ _______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4