Єдиний унікальний номер 448/889/22
Провадження № 1-кс/448/85/22
У Х В А Л А

10.08.2022 року слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю дізнавача - начальника Сектору дізнання ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська клопотання начальника СД ВП №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000422 від 02.08.2022 року, погоджене з прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Дізнавач начальник СД ВП №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000422 від 02.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, звернулася до суду із зазначеним клопотанням про арешт майна, покликаючись на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що 02.08.2022р., близько 12:30год. під час перетину державного кордону України громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виїзду за межі території України в умовах повної мобілізації під час проходження паспортного контролю, в пункті пропуску «Шегині», що знаходиться по АДРЕСА_1 , надав працівнику прикордонної служби документи про те, що він являється студентом ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості у яких можуть не відповідати дійсності.
Стверджує, що 02.08.2022 року в ході проведення огляду місця події із кабінету старшої прикордонних нарядів пункту пропуску «Шегині» вилучено оригінал довідки для виїзду за кордон здобувачів передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти № 6/5480 від 08.07.2022 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_6 , копію довідки про прийняття ОСОБА_7 на стаціонарне навчання в ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2021 року із нотаріально завіреним перекладом, копію довідки від 08.11.2021 року, про прийняття ОСОБА_8 на стаціонарне навчання 1 ступеня за фахом « ІНФОРМАЦІЯ_4 із нотаріально завіреним перекладом, копію довідки про часткове скасування обмежень, приписів і заборон під час виникнення епідемічного стану Ковід-19 від 21.06.2022р. із нотаріально завіреним перекладом, копію довідки від 21.06.2022, про те, що ОСОБА_9 є студентом 1 року 2 семестру стаціонарного навчання 1 ступеня за фахом «Адміністрування» у навчальному році 2021/22 у Вищій юридичних наук та адміністрування імені Леона Петражицького у м. Воломін Республіки Польща із нотаріально завіреним перекладом.

Зазначає, що 02.08.2022р., постановою дізнавача зазначені вище документи про навчання громадянина ОСОБА_6 у вищому навчальному закладі Республіки Польща визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
З огляду на те, що зазначені документи є предметом вчинення кримінального правопорушення, на яких містяться відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, такі підпадають під ознаки речей, визначених у ст.98 КПК України, а також з метою забезпечення для проведення відповідних експертиз у даному кримінальному провадженні, просить накласти арешт на вищевказані речові докази.
Дізнавач начальник СД ВП №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання про накладення арешту підтримала у повному обсязі. Зазначила, що вилучені у громадянина ОСОБА_6 документи визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що такі є предметом вчинення кримінального правопорушення. Доцільність накладення арешту на зазначені документи мотивувала необхідністю збереження речових доказів, недопущення їх знищення чи втрати, що, в свою чергу, може перешкодити у встановленні істини та обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю забезпечення проведення відповідних експертиз у даному кримінальному провадженні. Вказала, що майно (документи), на які вона просить накласти арешт, були вилучені в ході проведення огляду місця події, у матеріалах клопотання є відповідний протокол огляду місця події, у якому є зафіксовані відомості про те, що саме під час огляду місця події вилучено зазначені документи. Необхідність накладення арешту зумовлена необхідністю запобігання можливості використання вказаних копій в подальшому цією ж особою, в тому числі з метою перетину державного України в умовах повної мобілізації. Також покликалась на те, що підставою вважати, що вилучені документи не відповідають дійсності та містять відомості про підробку є відповідні рапорти представників державної прикордонної служби.
Власник майна ОСОБА_6 був повідомлений про час, дату і місце розгляду клопотання, однак в судове не з`явився. Згідно матеріалів справи його інтереси представлятиме адвокат ОСОБА_10 (ордер серії НОМЕР_1 ).
Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 , в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заперечення на клопотання про арешт майна датовані 04.08.2022р. та 10.08.2022р. відповідно, котрі містяться при матеріалах справи. У вказаних запереченнях вказував на те, що твердження дізнавача про те, що «особа з метою виїзду за межі території України в умовах повної мобілізації під час проходження паспортного контролю надала працівнику ДПС документи, що він являється студентом вищого навчального закладу Республіки Польща, відомості у яких не відповідають дійсності» є виключно припущенням; відсутні будь-які підстави вважати, що існує підробка документів, на які дізнавач просить накласти арешт. Окрім цього покликався на те, що клопотання про арешт майна було подано до суду 03.08.2022 року. Враховуючи вимоги ч.6 ст.173 КПК України, дане клопотання мало бути розглянуте до 06.08.2022 року. Проте, у судовому засіданні, призначеному на 04.08.2022 року було оголошено перерву до 10.08.2022 року. Таким чином, слідчий суддя, в порушення вимог КПК України не розглянув клопотання у 72-годинний строк, а органом досудового розслідування, в свою чергу, не було дотримано обов`язку повернути тимчасово вилучене майно особі, у якої воно було вилучене, після закінчення вказаного часового проміжку.
Відповідно до статті 172 КПК України неприбуття в судове засідання ОСОБА_6 , не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши пояснення дізнавача ОСОБА_4 , проаналізувавши матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до статті 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
В статті 23 КПК України вказано, що суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно статті 26 КПУК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно частини 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Судом встановлено, що 02.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000422 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.08.2022р. вбачається, що сектор дізнання відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000422 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а саме щодо таких подій: 02.08.2022р. близько 12.30 год. під час перетину державного кордону України громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виїзду за межі території України в умовах повної мобілізації під час проходження паспортного контролю, в пункті пропуску «Шегині», що знаходиться по АДРЕСА_1 , надав працівнику прикордонної служби документи про те, що він являється студентом ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості у яких можуть не відповідати дійсності.
Протоколом огляду місця події від 02.08.2022р. вилучено наступне майно:оригінал довідки для виїзду за кордон здобувачів передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти № 6/5480 від 08.07.2022 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_6 ; копію довідки про прийняття ОСОБА_7 на стаціонарне навчання у ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2021 року із нотаріально завіреним перекладом; копію довідки від 08.11.2021 року, про прийняття ОСОБА_8 на стаціонарне навчання 1 ступеня за фахом « ІНФОРМАЦІЯ_4 із нотаріально завіреним перекладом; копію довідки про часткове скасування обмежень, приписів і заборон під час виникнення епідемічного стану Ковід-19 від 21.06.2022 року із нотаріально завіреним перекладом; копію довідки від 21.06.2022 року, про те, що ОСОБА_9 є студентом 1 року 2 семестру стаціонарного навчання 1 ступеня за фахом «Адміністрування» у навчальному році 2021/22 у Вищій юридичних наук та адміністрування імені Леона Петражицького у м.Воломін Республіки Польща із нотаріально завіреним перекладом.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом (ч.2 ст.167 КПК України).
Отже майно (документи), вилучені 02 серпня 2022 року в ході огляду місця події, в порядку статтей167-168 КПК України, є тимчасово вилученим майном.
Постановою дізнавача - начальника СД ВП №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 02.08.2022р. вище перелічене майно (документи) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000422.
Відповідно до положень частини 1, п.4 ч.2 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Вилучені у даному провадженні речі відповідають критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів, а саме такі є предметами кримінального правопорушення.
Згідно наявної у вказаних документах інформації такі видані на ім`я громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте, попередні положення, жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).
Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів.
У клопотанні про арешт майна дізнавачем наведені відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з доданими до клопотання матеріалами дають слідчому судді підстави для висновку, що було вчинене кримінальне правопорушення, про яке зазначається в клопотанні.
Отже, враховуючи конкретні обставини, слідчий суддя приходить до висновку про вірогідність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно (документи) відноситься до тимчасово вилученого майна та є доказами такого кримінального правопорушення, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберегли на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.
В той же час існує загроза приховування, перетворення, знищення даних документів, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження таких.
Враховуючи наведене, а також те, що на вилучених предметах (документах) наявні сліди кримінального правопорушення, у подальшому такі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть відігравати роль речового доказу у кримінальному провадженні, з метою їх збереження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, для можливості проведення судових експертиз, які важливі для з`ясування обставин кримінального правопорушення, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що є всі правові підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно.
Незастосування цього заходу зумовить труднощі в частині встановлення істини по кримінальному провадженню, внаслідок того, що таке майно може бути приховане чи пошкоджене.
Оскільки арешт майна є тимчасовим заходом, то на переконання слідчого судді до проведення судових експертиз та оцінки їх результатів, інтереси кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права володільця майна та тимчасове позбавлення його права користування таким майном є співмірним заходом до завдань кримінального провадження, встановленим у ст.2 КПК України.
Питання повернення зазначеного майна може бути вирішено після проведення відповідних експертиз.
Щодо розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна поза строками, встановленими ч.6 ст.173 КПК України, то суд з даного приводу зазначає наступне.
Адвокат ОСОБА_11 , серед іншого зазначає, що слідчий суддя не міг постановляти ухвалу про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , поза межами 72-годинного строку, встановленого приписами частини 6 статті 173 КПК України, в межах якого клопотання дізнавача ОСОБА_4 , про арешт майна обов`язково мало бути розглянуто.
Приписами частини 6 статті 173 КПК України встановлено, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до частини 1 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів судового провадження протоколом автоматичного визначення слідчого судді, матеріали клопотання розподілені для розгляду слідчому судді ОСОБА_12 03.08.2022 року та в цей же день справу було призначено до розгляду на 04.08.2022 року. Надалі, зокрема 04.08.2022 року дізнавач ОСОБА_13 , заявила клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із ознайомленням із запереченням на клопотання про арешт майна. Розгляд справи було відкладено на 10.08.2022 року (враховуючи завантаженість судді).
Розгляд клопотання дізнавача поза межами визначеного законодавцем строку відбулось зокрема внаслідок заявленого дізнавачем клопотання, що свідчить про дотримання слідчим суддею балансу між забезпеченням права на судовий захист власника майна, дотриманням принципу змагальності сторін та не може вважатись умисним порушенням процесуального строку.
Крім того, недотримання строку, встановленого нормами частини 6 статті 173 КПК України, не віднесено законодавцем до підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора.
Відповідно до частини 1 статті 113 КПК України визначає процесуальні строки як встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Оскільки за своєю юридичною природою процесуальні дії або утримання від них виступають засобом реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників правовідносин, то й процесуальні строки поділяються на строки реалізації права та строки виконання обов`язку. Їх недотримання спричиняє різні правові наслідки.
Закінчення строків реалізації права призводить до втрати можливості з боку носія цього права ним скористатися. Саме строк реалізації права може бути поновлений у встановленому порядку з відновленням і втраченої у зв`язку із закінченням строку можливості реалізувати право.
Закінчення строку виконання обов`язку не спричиняє його припинення. Обов`язкова дія повинна бути виконана і після закінчення строку.
При цьому, розгляд клопотання поза строком, визначеним ч.6 ст.173 КПК України, породжує обов`язок для сторони обвинувачення вчинити певні дії, однак не породжує обов`язку слідчого судді чи суду прийняти інше рішення по суті клопотання, ніж визначене статтею 173 КПК України - задовольнити клопотання або відмовити в його задоволенні.
Будь-яке інше судове рішення по суті клопотання про арешт майна, зокрема про зобов`язання повернути вилучене майно, буде виходити за межі повноважень, якими наділений суд чинним процесуальним законодавством.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність накладення арешту на вказане майно лише на час проведення судових експертиз та оцінки їх результатів, а тому клопотання дізнавача - начальника СД ВП №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, з наведених вище мотивів та підстав.
Керуючись статтями 98, 131-132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -
у х в а л и в:

Клопотання начальника СД ВП №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000422 від 02 серпня 2022 року, погоджене з прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на:
- оригінал довідки для виїзду за кордон здобувачів передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти № 6/5480 від 08.07.2022 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_6 ; копію довідки про прийняття ОСОБА_7 на стаціонарне навчання у ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2021 року із нотаріально завіреним перекладом; копію довідки від 08.11.2021 року, про прийняття ОСОБА_8 на стаціонарне навчання 1 ступеня за фахом « ІНФОРМАЦІЯ_4 із нотаріально завіреним перекладом; копію довідки про часткове скасування обмежень, приписів і заборон під час виникнення епідемічного стану Ковід-19 від 21.06.2022 року із нотаріально завіреним перекладом; копію довідки від 21.06.2022 року, про те, що ОСОБА_9 є студентом 1 року 2 семестру стаціонарного навчання 1 ступеня за фахом «Адміністрування» у навчальному році 2021/22 у Вищій юридичних наук та адміністрування імені Леона Петражицького у м.Воломін Республіки Польща із нотаріально завіреним перекладом, які належать громадянину України ОСОБА_6 , - з метою забезпечення та на час проведення судових експертиз.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасовано в порядку та за підстав, зазначених в ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст ухвали суду складено 15.08.2022 року

Слідчий суддя ОСОБА_1