Справа № 182/3010/22
Провадження № 1-кс/0182/784/2022
У Х В А Л А
Іменем України

03.08.2022 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

за участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_4

користувача ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 яке було погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме на автомобіль «ГАЗ-2705» д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_7 , який був у користуванні гр. ОСОБА_5 , та деревину породи акація 4 м3, яка знаходиться в автомобілі «ГАЗ-2705» д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 23.07.2022 року приблизно об 11.36 год. на блок посту, розташованому на трасі Н-23, співробітниками поліції для перевірки документів було зупинено автомобіль Газель д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , в якому знаходилась спиляна деревина.
23.07.2022 року розпочато досудове розслідування, у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №0000805 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
23.07.2022 року, було проведено огляд місця події, на автостоянці навпроти будинку №1 по вул. Станісласького м. Нікополя Дніпропетровської області.(зупинений був при в`їзді до м. Марганець на блок-посту).

При огляді вказаного місця події виявлено автомобіль «ГАЗ-2705» д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_7 , який був у користуванні гр. ОСОБА_5 , в якому знаходиться деревина породи акація в кількості близько 4 м3, також в авто був гр. ОСОБА_8 .

Як пояснив ОСОБА_5 та ОСОБА_8 що вони 23.07.2022 року перевозили дрова на автомобілі «ГАЗ-2705» д.н.з. НОМЕР_1 , з м. Нікополь до с. Грушівка, під час руху їх було зупинено працівниками поліції.

Автомобіль «ГАЗ-2705» д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_5 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_7 , який був у користуванні гр. ОСОБА_5 , в якому знаходиться деревина породи акація в кількості близько 4 м3, було вилучено до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Станіславського, 1.

Отже, якщо повернути автомобіль, та деревину - майно яке має значення для кримінального провадження, то вказане може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Також унеможливлює проведення повного дослідження та розслідування даного злочину, та встановлення події незаконного спилу дерев.
Вилучене майно, а саме: автомобіль, деревина, можуть містити на собі сліди вчинення злочину і мають суттєве значення під час розслідування зазначеного провадження, оскільки є знаряддям вчинення злочину і предметом злочину, та визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Крім того, автомобіль та дрова, визнані постановою слідчого від 23.07.2021 року речовими доказами.
Відповідно до вимог ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;
Частиною 4 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.
Відповідно до ст.96-1 ККУ Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159 - 1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209 - 1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212 - 1, частиною першою статей 222, 229, 239 - 1, 239 - 2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363 - 1, 364 - 1, 365 - 2 цього Кодексу.

2. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі:

1) обвинувального вироку суду;

2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру;

4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

3. У випадках, коли об`єктом спеціальної конфіскації є майно, вилучене з цивільного обороту, вона може бути застосована на підставі:

1) ухвали суду про закриття кримінального провадження з інших підстав, аніж звільнення особи від кримінальної відповідальності;

2) ухвали суду, постановленої в порядку частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням слідчого чи прокурора, якщо кримінальне провадження закривається ними.

Відповідно до ст. ч.1 ст. 246 ККУ, незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах карається штрафом від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк. Та сама дія, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб, -карається обмеженням волі на строк від двох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до ч.1 ст.246 КК України, санкція статті передбачає основне покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років, тому вилучене майно, а саме: автомобіль є знаряддям вчинення злочину, а деревина предметом злочину - визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. А також, згідно до ч.1 ст.96-2 КК України, вилучена деревина в кількості 4 м3, одержана внаслідок вчинення злочину, а автомобіль був використаний, як засіб та знаряддя для вчинення злочину.
Відповідно до цього, вилучене майно підлягає під можливу спеціальну конфіскацію, передбаченого ст.ст.96-1, 96-2 ККУ.
Згідно статті 96-2. Випадки застосування спеціальної конфіскації

1. Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, для виконання завдань кримінального провадження встановлених ст. 2 КПК України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків і забезпечення цивільного позову, слідчий і звернувся з вказаним клопотанням до суду.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.

Користувач автомобіля ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти накладення арешту на автомобіль та дрова.

Адвокат ОСОБА_6 також заперечував проти клопотання прокурора та просив суд відмовити в задоволенні клопотання, оскільки в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину.

Вислухавши сторони, вивчивши додані до клопотання копії матеріалів, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до змісту ч. 2 ст.131КПК України арешт майна входить до видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Із наданих слідчим матеріалів кримінального провадження вбачається, що 23.07.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000805 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 246 КК України.

23.07.2022 року приблизно об 11.36 год. на блок посту, розташованому на трасі Н-23, співробітниками поліції для перевірки документів було зупинено автомобіль Газель д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , в якому знаходилась спиляна деревина.
При огляді вказаного місця події виявлено автомобіль «ГАЗ-2705» д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_7 , який був у користуванні гр. ОСОБА_5 , в якому знаходиться деревина породи акація в кількості близько 4 м3, також в авто був гр. ОСОБА_8 .

Як пояснив ОСОБА_5 та ОСОБА_8 що вони 23.07.2022 року перевозили дрова на автомобілі «ГАЗ-2705» д.н.з. НОМЕР_1 , з м. Нікополь до с. Грушівка, під час руху їх було зупинено працівниками поліції.

Автомобіль «ГАЗ-2705» д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_5 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_7 , який був у користуванні гр. ОСОБА_5 , в якому знаходиться деревина породи акація в кількості близько 4 м3 постановою старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 23.07.2021 року визнано речовими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Прокурором доведено, що вказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, існують розумні підозри вважати, що це майно є доказом злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні прокурора, ним доведено значення вказаного майна, для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання їх як доказів.

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. 170-173, 175 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 яке було погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ГАЗ-2705» д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_7 , який був у користуванні гр. ОСОБА_5 , в якому знаходиться деревина породи акація в кількості близько 4 м3, який знаходиться на території Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Станіславського, 1 (майданчику тимчасово вилученого майна), який є знаряддям злочину, визнаний речовим доказом та підлягає спеціальній конфіскації; деревину породи акація 4 м3, яка знаходиться в автомобілі «ГАЗ-2705» д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , який знаходиться на території Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Станіславського, 1 (майданчику тимчасово вилученого майна), яка є предметом злочину, визнана речовим доказом та підлягає спеціальній конфіскації.

Визначити місцем зберігання арештованого майна майданчик зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів Нікопольського РУП ГУПН в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Станіславського, 1.

Виконання даної ухвали доручити старшому слідчому СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1