ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засіданняОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участі: прокурора обвинуваченого захисника представника потерпілої-адвоката ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження № 0002748 від 09.10.2021 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 02 червня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Середньоівкіно Верхошижемського району Кіровської області, РФ, росіянина, громадянина України, неодруженого, немаючого на утриманні дітей, з середньою освітою, непрацюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) вироком Соснівського районного суду м.Черкасивід 12.02.2003 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, 304 КК України, на підставі ст.ст.69, 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
2) вироком Соснівського районного суду м.Черкасивід 07.09.2004 за ч.3 ст.187, ч.3 ст.357, ст.15, ч.3 ст.186 КК України, на підставі ст.ст.70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання 05.12.2008;
3) вироком Бабушкінського районного суду м.Москви від 21.07.2011 за ч.1 ст.158, п.«г» ч.2 ст.161, ч.3 ст.30, п.«г» ч.2 ст.161, п.«в» ч.4 ст.162, ч.3 ст.69 КК Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років; постановою Солікамського міського суду Пермського краю від 11.12.2015 вважати засудженим за ч.1 ст.158, п.«г» ч.2 ст.161, ч.3 ст.30, п.«г» ч.2 ст.161, п.«в» ч.4 ст.162, ч.3 ст.69 КК Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 11 місяців позбавлення волі; ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18.10.2017 вирок Бабушківського районного суду м.Москви від 21.07.2011, з врахуванням постанови Солікамського міського суду від 11.12.2015, приведено у відповідність із законодавством України, визначено, що громадянин України повинен відбувати покарання за злочини, передбачені ч.1 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187, на підставі ч.1 ст.71, п.«а» ч.1, п.«б» ч.2 ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 9 років 11 місяців; звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання 09.06.2020,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою вирішено алишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано у строк покарання, призначеного за даним вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 09.10.2021 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасовано арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Xiomi Redmi», кросівки «Under Armour», шкарпетки темно синього кольору, футболку чорного кольору, штани спортивні темно синього кольору, куртка «Ісереак», кофта чорного кольору з капюшоном, накладений ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 13.10.2021 у справі №712/11127/21.

Скасовано арешт на майно, а саме: дві чарки, ніж з рукояткою білого кольору, ніж з рукояткою темного кольору, накладений ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 13.10.2021 у справі №712/11126/21.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз у загальній сумі 15051 грн. 15 коп.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 завдану матеріальну шкоду в сумі 6913 грн. та моральну шкоду в сумі 200000 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів ,-

в с т а н о в и л а :

За даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що 09 жовтня 2021 року близько 04 год. 00 хв. він, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на позбавлення життя потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті та бажаючи їх настання, в результаті конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_11 , схопив ніж та тримаючи його в правій руці, наніс один удар ножем в область потиличної ділянки голови та один удар ножем в область грудної клітки потерпілого.

Внаслідок вказаних дій потерпілому ОСОБА_11 було заподіяно тілесні ушкодження: рана передньої поверхні лівої половини грудної клітки, що продовжується раневим каналом із ушкодженням м`яких тканин грудної стінки; ушкодженням пристінкового листка плеври і проникненням в плевральну порожнину; ушкодженням перикарда і проникненням в його порожнину; ушкодженням міжшлуночної перегородки і проникненням в порожнину лівого шлуночка серця; ушкодженням стінки лівого шлуночка серця; із крововиливами в навколишні м`які тканини, яка спричинена колючо-ріжучою дією гострого предмета (знаряддя), з властивостями леза і спинки, що притаманно типовому клинку ножа та відповідно до змісту п.2.1.2., п.2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 №6, була небезпечною для життя в момент заподіяння та належать до тяжких тілесних ушкоджень; рана потиличної ділянки голови спричинена ріжучою дією гострого предмета (знаряддя), на що вказують її морфологічні властивості: рівні, незсаднені краї, гострі кінці, гладкі стінки без проявів розмічень чи розшарувань, переважання довжини ушкоджень над їх глибиною, та згідно п.2.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 №6, належить до легких тілесних ушкоджень, і в причинному зв`язку із настанням його смерті не перебуває. Відповідно до висновку експерта №03-01/1033 смерть ОСОБА_11 настала внаслідок поранення грудей, з проникненням в грудну порожнину та ушкодженням серця, що призвело до розвитку внутрішньої і зовнішньої кровотеч та, як внаслідок, масивної крововтрати. Між виявленим у ОСОБА_11 пораненням грудної клітки та настанням смерті, існує прямий причинний зв`язок. Від отриманого удару ножем в грудну клітку із ушкодженням серця потерпілий ОСОБА_11 помер на місці вчинення злочину.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 порушує питання про зміну вироку Соснівського районного суду м.Черкаси від 02 червня 2022 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та призначення остаточного покарання у виді 10 років позбавлення волі. Цивільний позов просить задовольнити в повному обсязі. В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Вважає, що вирок суду першої інстанції є занадто м`яким та його розмір не відповідає об`єктивним обставинам справи, так як на стадії досудового розслідування обвинувачений вину не визнавав, а вже відповідне визнання відбуло в ході судових засідань, що ставить під сумнів його щире каяття.

Крім того, судом першої інстанції не в повній мірі досліджено характеризуючі дані обвинуваченого, відповідно яких особа неодноразово судима.

Зазначає, що в ході досудового розслідування та судових засідань обвинуваченим не було відшкодовано ані матеріальної ані моральної шкоди на користь потерпілої, більше того, жодних слів жалю та вибачень висловлено не було.

Тоді як розмір стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди є мізерним, який не відшкодовує жодним чином нанесену потерпілій моральну шкоду, так як ОСОБА_11 (вбитий) був єдиним сином потерпілої, в них були тісні сімейні відносини. Крім того, потерпіла є особою похилого віку, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час її вік становить 77 років, поряд з біллю по втраті сина, вона також перебуває у стресі, адже залишилася фактично без годувальника та без відповідного нагляду в майбутньому, а в вчинення вбивства її дитини, викликало у потерпілої суттєві проблеми зі здоров`ям та тривале лікування в медичних закладах.

На апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подані заперечення, які зводяться до законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції і безпідставності апеляційних вимог.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки повідомила своєму представнику адвокату ОСОБА_9 , зазначивши, що проживає на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, а тому не може з`явитися в судове засідання.

За наведених обставин апеляційний розгляд проводиться за відсутності потерпілої ОСОБА_10 , що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думки представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу, уточнивши її, просив ухвалити вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 10 років позбавлення волі, прокурора ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу в частині цивільного позову та частково задовольнити апеляційну скаргу в частині призначеного судом покарання, зазначивши, що суд апеляційної інстанції не може вийти за межі апеляційної скарги, оскільки це погіршити становище обвинуваченого, обвинувачуваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції, на виконання положень ст.404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам кримінального процесуального закону вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 02 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 відповідає.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам провадження, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст.94 КПК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється, тому колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, відповідає встановленим судом першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і колегією суддів визнається правильною.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання є доцільними, однак не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки у прохальній частині апеляційної скарги апелянтом висуваються вимоги, які не узгоджуються з положеннями ст.ст.407, 420 КПК України.

Зокрема, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить змінити вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, через його невідповідність тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та призначити останньому покарання у виді 10 років позбавлення волі, що є більш суворим ніж призначив суд першої інстанції.

В свою чергу, відповідно п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Частиною 1 статті 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що прохання апелянта щодо зміни оскаржуваного вироку не може бути задоволене, оскільки суд апеляційної інстанції змінивши вирок, не може призначити обвинуваченому суворіше покарання, ніж призначив суд першої інстанції, так як діє в межах апеляційної скарги і може вийти за її межі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Представник потерпілої на разі позбавлений можливості змінити свої апеляційні вимоги та привести їх у відповідність до вимог процесуального закону, оскільки за змістом ч.4 ст.403 КПК України внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

Оскільки, в даному випадку, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості погіршити становище обвинуваченого ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою представника потерпілої, а прокурором апеляційна скарга на м`якість призначеного покарання не подана, колегія суддів визнає призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому таким, що відповідає положенням вимоги ст.ст.50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Зокрема, місцевим судом в повній мірі враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, дані про особу винуватого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тяжкими захворюваннями не страждає, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційного місця роботи та постійного самостійного заробітку до затримання не мав, при встановленні обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і обґрунтовано призначено ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, в тому числі, із застосуванням положень ст.69 КК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Із апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 вбачається, що ним також оскаржується вирок суду в частині стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральної шкоди - 200000 грн., розмір якої він вважає мізерним.

Однак, незважаючи на зазначену позицію, колегія суддів цілком погоджується з частковим задоволенням, судом першої інстанції, цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди в зазначеному розмірі, який вирішено з урахуванням положень ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, роз`яснень наведених в постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та позиції Великої Палати Верховного Суду по справі №752/17832/14-ц (провадження №14-538цс19), викладеної у постанові від 15.12.2020, вважаючи розмір визначений судом до відшкодування таким, що відповідає критеріям розумності, виваженості та справедливості.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що потерпілій ОСОБА_10 внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, пов`язаних із загибеллю її близької людини (сина), переживаннях, порушенні нормального ритму життя, погіршенні її стану здоров`я, при цьому, втрата близької людини є втратою, що не може бути відновлена, а тому її душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість, в зв`язку із чим вважав, що для відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди достатньо буде компенсації у розмірі 200000 грн.

Таким чином, колегія суддів не вбачає обставин, на які посилається адвокат ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі, а тому зазначені доводи є неприйнятними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 02.06.2022 є законним, обґрунтованим та вмотивованим і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати , -

у х в а л и л а:

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 02 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст.426 КПК України.

Головуючий

Судді