Справа № 676/1822/22
Провадження № 1-кп/676/247/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

представника служби у справах дітей - ОСОБА_4

законного представника потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

у закритому судовому засіданні в залі Кам`янець-Подільського міськрайонного суду розглянув обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000210 за обвинуваченням,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Броварі Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, проживаючого в цивільному шлюбі, непрацюючого, із середньою освітою, судимого:

- вироком від 13 вересня 2013 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- вироком від 21 травня 2014 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 22.03.2017 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , в лютому 2022 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у приміщенні дитячої кімнати житлового будинку по АДРЕСА_2 , будучи співмешканцем матері малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи та розуміючи, що останній є малолітнім, має хворобу, пов`язану з порушенням інтелектуального розвитку у поєднанні з тяжкими мовленнєвими порушеннями, використовуючи безпорадний стан потерпілого, який внаслідок малолітства не розумів характер та значення вчинених з ним дій зі сторони вітчима, застосовуючи фізичне та психологічне насильство відносно малолітнього, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті з потерпілим, який не досяг статевої зрілості внаслідок малолітства, використовуючи фізичну перевагу, ігноруючи його волю, користуючись його нездатністю чинити опір та не зважаючи на прохання останнього припинити свої дії, вчинив з ним дії сексуального характеру, а саме орально проник у тіло малолітнього, з використанням своїх геніталій (статевого члена), таким чином зґвалтував останнього.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив дії сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтуванні), вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, не визнав, однак визнає, що застосовував фізичне насильство відносно малолітнього пасинка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але виключно з метою виховання. Вважає, що його співмешканка, мати малолітнього умисно намовила дитину оговорити його в результаті того, що він мав намір позбавити її материнських прав по відношенню до спільної дитини. Просить при призначенні покарання не позбавляти волі.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України по кримінальному провадженню №0000210 доводиться наступними доказами дослідженими безпосередньо судом згідно ст. 23 КПК України.
Допитом малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні за участі психолога, вихователя та педагога показав, що коли його мати пішла до магазину, ОСОБА_9 зайшов до його кімнати, зняв штани, плавки, притиснув його до стіни та засунув йому до рота свого статевого члена, від чого його знудило. Після чого ОСОБА_9 сказав нікому не розповідати і жестом, провівши пальцем по шиї, показав, що буде кінець. Згодом про вказане він розповів своїй матері, за що остання його побила і заборонила будь-кому про це розповідати. Показав, що дуже боїться ОСОБА_9 , який його б`є.

Представник потерпілого ОСОБА_5 , дідусь потерпілого в судовому засіданні показав, що обвинувачений проживав разом з його дочкою ОСОБА_10 та неповнолітнім ОСОБА_8 близько 3-4 років, жили погано, зловживали алкоголем, бились, обвинувачений будучи в стані алкогольного сп`яніння неодноразово бив онука і той його дуже боявся. Онук має психічні вади, навчався в спеціалізованій школі, має дефекти мовлення. Від онука йому відомо, що ОСОБА_11 засовував йому до рота свій статевий член, це було два-три рази та наказував мовчати, показуючи, якщо розповість тому буде кінець. Спочатку онук про це розповів матері обвинуваченого 9-10 березня 2022 року, коли перебував у неї, на його думку дитина не могла таке придумати.

Свідок ОСОБА_10 , мати малолітнього, в судовому засіданні показала, що близько 8 березня 2022 року, син - ОСОБА_12 граючись в кімнаті з молодшим братом розповів їй, про те, що коли вона ходила до магазину до нього підійшов ОСОБА_9 (її співмешканець) зняв свої штани і засунув йому до рота свій половий член, від чого дитину знудило. Після чого відправив ОСОБА_12 робити уроки. З обвинуваченим знімали житло по АДРЕСА_2 , старший син з понеділка по п`ятницю знаходився цілодобово в спеціалізованій школі-інтернаті, додому приходив тільки на вихідні. ОСОБА_6 , регулярно чіплявся до дитини, бив його і дитина його дуже боїться. Чому зразу не повідомила поліцію, пояснити не може, але розповіла про даний факт ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що 16.03.2022 року їй зателефонувала ОСОБА_10 та розповіла, що її співмешканець давав ОСОБА_15 свій член нюхати чи цілувати, після чого відправив робити уроки. Їй відомо, що ОСОБА_6 , який зловживає алкоголем, регулярно бив та ображав потерпілого на її зауваження не реагував. Коли ОСОБА_16 бачив обвинуваченого, його починало трусити, він присідав закривав руками голову, дитина відстає в розвитку і на її думку такого придумати не могла.

Аналогічні покази в судовому засіданні надав свідок ОСОБА_17
ОСОБА_18 , психолог, допитаний в судовому засіданні показав, що 16.03.2022 року до нього звернулись працівники поліції, що є підозра на розбещення неповнолітнього і попросили поспілкуватись з дитиною. Дитина мала 8 років, наявні психічні відхилення, ознаки розумової відсталості, під час розмови була присутня дружина дідуся. Дитина виявляла страх, на спілкування не йшов, однак коли знайшли психологічний контакт з дитиною, потерпілий розповів, що ОСОБА_9 , який проживає з його мамою, засовував йому в рот статевий член від чого його нудило. Емоцій при цьому дитина не виявляла, просто про це бажав розповісти, деталізував обставини, тобто дитина була безпосереднім учасником події, а не спостерігачем. Під час розмови зайшов ОСОБА_19 , дитина злякалась, обвинувачений заперечував даний факт. Він зі слів дитини встановив, що сім`я веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем, часто б`ють потерпілого.

Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 в судовому засіданні показали, що є працівниками спеціалізованої школи-інтернату де в другому класі навчається ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має хворобу, пов`язану з порушенням інтелектуального розвитку у поєднанні з тяжкими мовленнєвими порушеннями, вони супроводжували дитину у відділення поліції, де в їх присутності його допитали. Дитина повідомила слідчому, що вітчим ОСОБА_9 зайшов до його кімнати, кинув на диван клав йому до рота статевий член, коли мати була відсутня, таке мало місце двічі, йому було неприємно і він сплювував. Обвинувачений говорив дитині, нікому про не розповідати і провів пальцем по шиї. Про дане розповів матері, яка його вдарила і наказала мовчати. Дитина покази надавала щиро, фактично ділилась спогадами і це не було навіюванням, по суті він не розуміє того, що трапилось. За своїм розвитком потерпілий не може запам`ятовувати дати, орієнтуватись в просторі, говорив, що дуже боїться ОСОБА_9 , має страх по відношенню до останнього, який його регулярно бив.

Винуватість ОСОБА_6 , доведено також наступними доказами, які були оглянуті та дослідженні в судовому засіданні, а саме:
- витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування №0000210 про реєстрацію кримінального провадження від 17.03.2022 року за ч.4 ст. 152 КК України, що послужило підставою для збирання доказів по даному кримінальному провадженню (а.с. 47).

- рапортом оперативного чергового Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 17.03.2022 року про отримання на лінію «102» повідомлення про сексуальний злочин вчинений ОСОБА_6 відносно малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.48).

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.03.2022 року від ОСОБА_10 матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про оральний секс її співмешканця ОСОБА_6 з малолітнім ОСОБА_8 (а.с. 49).

Відповідно ксерокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.33).

- згідно висновку судово-психіатричної експерти №94 від 11.04.2022 року малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявляє легку розумову відсталість, внаслідок цього, а також із-за свого малолітнього віку не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при вчинені відносно нього злочину, психічний стан малолітнього потерпілого не дозволяв та не дозволяє йому розуміти характер і значення вчинюваних з ним дій, будь-якого психічного захворювання, яке виникло після скоєного відносно нього злочину, не має та не виникло. ОСОБА_8 не схильний до фантазування, до навіювання, про те може вірно сприймати зовнішні факти об`єктивної дійсності (може сприймати лише зовнішній зміст подій)(а.с.82-85).

- протоколом затримання від 17.03.2022 року, підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України за участі його захисника (а.с. 55-58).

- Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.03.2022 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 травня 2022 року ( а.с.72).

- згідно висновку судово-психіатричної експерти №63 від 23.03.2022 року ОСОБА_6 , хронічно протікаючим душевним захворюванням (психічним захворюванням), недоумством не хворіє, не хворів таким і на період інкримінованого йому злочину, на теперішній час психічними захворюваннями не страждає, на період інкримінованого йому злочину в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншого психічного розладу не знаходився. ОСОБА_6 міг усвідомлював свої дії та керувати ними на період інкриміновано йому злочину та на теперішній час, примусових заходів медичного не потребує (а.с.79-81).

- протоколом огляду місця події від 18.03.2022 року з фототаблицею до нього по АДРЕСА_2 , де проживав малолітній ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 (а.с.72-78).
В сукупності з іншими доказами, висновок судово-психіатричної експерти №94 від 11.04.2022 року дають суду підстави вважати, що по АДРЕСА_2 , де проживав малолітній ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_6 застосовував фізичне та психологічне насильство відносно малолітнього, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті з потерпілим, який не досяг статевої зрілості внаслідок малолітства, використовуючи фізичну перевагу, ігноруючи його волю, користуючись його нездатністю чинити опір, вчинив з ним дії сексуального характеру, а саме орально проник у тіло малолітнього ОСОБА_8 , з використанням своїх геніталій (статевого члена), таким чином зґвалтував останнього.

Особу обвинуваченого встановлено за офіційними документами - паспортом, картою фізичної особи платника податків, які видані на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Броварі Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Наведені вище докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і досліджених у суді доказах доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ч.4 ст. 152 КК України, вина його підзахисного не доведена, а тому його необхідно виправдати.

Суд вважає надуманими доводи сторони захисту обвинуваченого в судовому засіданні про відсутність у ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України та зведення з ним в такий спосіб рахунків з боку матері потерпілого ОСОБА_10 , через погрозу позбавити її материнства по відношенню до спільної дитини.
Покази свідків сторони захисту - батьків обвинуваченого ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які показали, що їх син ОСОБА_6 проживав близько чотирьох років з ОСОБА_10 та мають спільну дитину. Старший син ОСОБА_10 тільки останній рік проживав з разом з ними, сім`я проживала погано, часто бились, сварились, випивали. Невістка за дітьми не доглядала, ОСОБА_6 погано відносився до ОСОБА_8 , через що вони на це звертали увагу останнього. Вважає, що невістка умисно звернулась в поліцію так, як вони мали намір позбавити її материнських прав по відношенню до меншої дитини.
Однак, вказані обставини не спростовують покази малолітнього потерпілого стосовно застосування до нього дій сексуального характеру з боку вітчима - ОСОБА_6 , яких ОСОБА_8 не розумів в силу свого фізичного та психологічного розвитку. Вчиняючи дії сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтуванні), вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, ОСОБА_6 розумів, що ОСОБА_8 є малолітнім, має хворобу, пов`язану з порушенням інтелектуального розвитку у поєднанні з тяжкими мовленнєвими порушеннями, використав безпорадний стан дитини, який внаслідок малолітства не розумів характер та значення вчинених з ним дій, застосовував фізичне та психологічне насильство відносно малолітнього, використав фізичну перевагу, користуючись нездатністю потерпілого чинити опір.

Згідно сталої практики п. 9 Пленум ВСУ Про судову практику у справах про зґвалтування та інші статеві злочини №4 від 27.03.92 року, зґвалтування слід визнавати вчиненим з використанням безпорадного стану потерпілого у випадках, коли він за своїм фізичним або психічним станом (малолітній вік, фізичні вади, розлад душевної діяльності, хворобливий або непритомний її стан тощо) не міг розуміти характеру і значення вчинюваних з ним дій або не могла чинити опір насильнику, який міг і повинен був усвідомлювати, що потерпілий знаходиться саме в такому стані.
Також, не заслуговує уваги посилання сторони захисту той факт, що малолітній потерпілий ОСОБА_8 повідомив про два факти сексуального насильства по відношенню до нього з боку ОСОБА_6 , однак сторона обвинувачення висунула підозру лише за одним фактом.

Так сторона захисту не врахувала те, що відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно ч.1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, суд вважає що дії ОСОБА_6 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , що виразилось в дії сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтуванні), вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 , винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно ст. 12 КК України, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом визнано рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані, або особи, яка страждає на психічний розлад, має вади розумового розвитку, а також вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.
Суд, з врахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_6 , який судимий, офіційно не працюючий, стан його здоров`я, за місцем реєстрації характеризується позитивно, на обліку лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, відсутність щирого каяття за вчинений ним злочин та розцінив це як небажання останнього стати на шлях виправлення, що дало підстави вважати останнього особою, яка становить підвищену небезпеку для суспільства. Нікчемність причини вчинення злочину проти статевої свободи та недоторканності малолітньої особи, наявність, водночас обтяжуючої захід примусу обставини, відсутність будь-якого каяття засудженого, зумовило необхідність застосування до нього такого покарання, яке би співвідносилося із характером винних дій, думки потерпілого, вимоги ст. 65, ст. 66 КК України, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання гарантуватиме безпеку для суспільства, буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З метою забезпечення виконання вироку, з врахуванням того, що ОСОБА_6 призначається покарання у виді позбавлення волі, обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити, до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України і призначити йому покарання у виді 13 років шести місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з 13 травня 2022 року, зарахувати йому в строк відбуття покарання час знаходження під вартою з 17 березня 2022 року по 12 травня 2022 року (включно) в розрахунку, один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 - у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: - три конверта з зразками крові та букального епітелію, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області після набрання вироком законної сили - знищити.

Судові витрати по справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження, а обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1