Справа № 460/3496/19
Провадження №1-кп/944/297/22
02.08.2022 року м.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
обвинувачений ОСОБА_4 03.07.2019 близько 19:45 год, знаходячись в АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних відносин розпочав конфлікт з ОСОБА_6 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_6 один удар дошкою в область голови, в наслідок чого своїми неправомірними діями спричинив потерпілій рану і синець в ділянці голови, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Своїми діями ОСОБА_4 спричинив умисне легке тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання, у якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст.49КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження; зазначив, що вини він не визнає.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав оголошене клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просить звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальну справу закрити.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не явилася, 20.01.2022 подала до суду клопотання у якому просила судові засідання проводити без її участі, також без її участі винести рішення у справі.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, слід прийти до наступного.
Статею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; особа не ухилялася від досудового слідства або суду; особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Санкцією ч.2 ст.125 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Відповідно до вимог ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.125 КК України відносяться кримінального проступку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно невизнання особою вини не є перешкодою для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
У ч.3 ст.4 КК України, зазначено, що часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
Згідно із ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
У відповідності до вимог ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у
ст.49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.
Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №192/3301/16-к від 25.02.2021.
З матеріалів провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, інкриміноване обвинуваченому, вчинене 03.07.2019. Таким чином, з часу його вчинення минуло понад три роки.
Враховуючи викладене, відсутність відомостей про ухилення обвинуваченого від слідства або суду, те, що на час розгляду в суді кримінального провадження спливли строки давності, також відсутні відомості про зупинення строку притягнення до кримінальної відповідальності у цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що є всі підстави звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрити.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою цивільний позов необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.
Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 288, 314 КПК України, суд,
клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КК України на підставі вимог ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням- залишити без розгляду.
Роз`яснити потерпілій ОСОБА_6 , що вона має право звернутися з позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.
Речовий доказ дерев`яну дошку, яка передана на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, знищити.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1