Справа №601/501/22
Провадження № 1-кп/601/97/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2022 року м. Кременець
Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000567 від 10.12.2021 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, який має вищу освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, не судимого згідного ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року, точної дати досудовим слідством невстановлено, у ОСОБА_3 разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окремекримінальне провадження, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіннятранспортним засобом, а саме автомобілем марки «Volkswagen Passat СС»,реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, з метою виконання злочинного наміру, 10 грудня 2021 року близько 07 години спільно прибули на автомобілі марки «Opel Cadett», д.н.з. НОМЕР_2 в с. В. Мливіці на вул. Миру, 43 О, Кременецького району Тернопільській області, де розташована станція технічного обслуговування, на території якої знаходився автомобіль марки«Volkswagen Passat СС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, 10 грудня 2021 року близько 07 години, ОСОБА_3 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, проникли на закриту територію станції обслуговування автомобілів, що в АДРЕСА_2 та, не маючи дозволу власника на користування та розпорядження транспортним засобом, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділено вокреме кримінальне провадження, проникли в салон автомобіля марки«Volkswagen Passat СС», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився натериторії даної станції, після чого запустили двигун даного автомобіля та поїхали з місця скоєння злочину.
ОСОБА_3 разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, незаконно заволоділи автомобілем марки «Volkswagen Passat СС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 251034 гривень, що становить 221,12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, чим спричинили ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше сховище.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав повністю та щиро розкаявся, зазначив, що частково відшкодував потерпілому шкоду.
Прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_6 24 березня 2022 року уклали угоду про визнання винуватості відповідно до ст.468, 472 КПК України.
В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст.289 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.
Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна та на підставі ст. 75 КК України звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор у судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Також пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, норми ч.4 ст.474 КПК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами Кримінального процесуального кодексу України.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечив щодо затвердження угоди про визнання винуватості, зазначив, що добровільно надавав прокурору письмову згоду на її затвердження.
Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов наступного висновку.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч.2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також суд, у відповідності до вимог ч.6 ст.474 КПК України, встановив та переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше сховище.
Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, потерпілий ОСОБА_5 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.2 ст.289 КК України.
Також, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена 24.03.2022 між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому узгодженого між сторонами покарання в межах санкції ч.2 ст.289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.
Водночас, беручи до уваги наведене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.
Згідно ст.77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачене санкцією ч.2 ст.289 КК України, не застосовувати.
Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 09.03.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06 травня 2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України у випадку, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі звільнення від відбування покарання.
Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання, узгодженого сторонами угоди, умови якої передбачають звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладення на нього відповідних обов`язків, суд вважає за необхідне скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання.
Процесуальні витрати за проведення експертиз згідно ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст. 124, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000567 від 10.12.2021, укладену 24 березня 2022 року між прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі статті 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - скасувати, звільнивши його негайно з-під варти в залі суду.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати: за проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/120- 22/929-ТР від 01.02.2022 в розмірі 514, 86 гривень; за проведення судової автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/120-21/12793-АВ від 29.12.2021 в розмірі 772,29 гривень.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуюча