В И Р О К
іменем України
Справа № 126/936/21

Провадження № 1-кп/126/112/2022

"28" червня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Бершадь кримінальне провадження №0000090 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кидрасівка, Бершадського району та жителю АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, голови ФГ «Прометей», раніше не судимого,

у вчинені кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
02.04.2021 близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 , рухаючись на власному автомобілі марки Volkswagen Caddy у м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області біля автобусної зупинки поруч із магазином «Тисяча дрібниць», розташованим по вул. Юрія Коваленка, 6 а, побачив ОСОБА_6 , спільно із дружиною ОСОБА_8 , із яким перебуває у неприязних стосунках, щодо обробітку його земельної ділянки, яку раніше орендував.

Після чого, ОСОБА_4 зупинив автомобіль та підійшов до ОСОБА_6 , між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 , з причин особистої неприязні підійшов до ОСОБА_6 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, протиправно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме носа та правої частини обличчя, таким чином заподіяв тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на спинці носа, синців на повіках обох очей, крововиливу на слизовій оболонці правої щоки та забою правої щоки.

Згідно висновку експерта № 25 від 06.04.2021, вищевказане тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, синців та крововиливу в слизову оболонку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Тілесне ушкодження в вигляді забійної рани відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Органом досудового розслідування вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що в п`ятницю, 02.04.2021 в м. Бершадь близько 11 год 30 хв він йшов з ринку по тротуару, біля магазину "Тисяча дрібниць" разом з дружиною. ОСОБА_4 їхав на своєму автомобілі, припаркувався біля автобусної зупинки та махнув ОСОБА_6 щоб той підійшов. Вони почали спілкуватися оскільки між ними є суперечка стосовно грошових коштів і орендної плати за належні ОСОБА_6 земельні ділянки. На момент розмови у ОСОБА_6 в руках було дві сумки. Розмова ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перейшла в словесний конфлікт, в процесі якого ОСОБА_4 наніс йому один удар кулаком правої руки у праву частину обличчя та ніс. Після нанесення удару ОСОБА_4 сів у своє авто та поїхав. ОСОБА_6 викликали швидку допомогу. Оскільки ОСОБА_6 надавалася медична допомога, накладалися шви, то заяву про злочин він зміг написати лише в понеділок, 05.04.2021.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що є рідним братом потерпілого. 02.04.2021 о 11 год 30 хв подзвонив його брат ОСОБА_6 та попросив приїхати в Бершадь оскільки ОСОБА_4 його побив і потрібна допомога. Коли ОСОБА_9 приїхав, то побачив брата біля магазину "Тисяча дрібниць". У ОСОБА_6 обличчя та одяг були в крові. Брат повідомив, що його побив ОСОБА_4 . Про відносини ОСОБА_4 та брата йому нічого не відомо.

В результаті конфлікту ОСОБА_6 отримав травму носа і в лікарні йому накладали шви. Через деякий час ОСОБА_9 спілкувався з ОСОБА_4 та говорив, що його конфлікт з братом можна було вирішити мирно, на що той відповів, що можна було. Після цього вони більше не спілкувалися.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що є дружиною потерпілого ОСОБА_6 02.04.2022 вони з чоловіком були на базарі в м. Бершадь та близько 11 год 30 хв йшли в напрямку своєї машини щоб їхати додому. Біля магазину "Тисяча дрібниць" вони побачили ОСОБА_4 , який махнув їм, що вони підійшли. Між ОСОБА_4 та її чоловіком виник словесний конфлікт. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на той час перебували у неприязних відносинах оскільки у них наявний спір стосовно грошових коштів та оренди належної ОСОБА_6 землі. Під час суперечки ОСОБА_4 наніс кулаком правої руки один удар в обличчя ОСОБА_6 , після чого сів в своє авто і поїхав. Її чоловіку викликали швидку допомогу, але вона довго не їхала. В результаті удару в ОСОБА_6 була рвана рана носа і йому в лікарні накладали шви. Також, у чоловіка погіршився зір і він переживав стосовно вказаних подій.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що 02.04.2021 близько 11 год він перебував в м. Бершадь, біля відділення "Нової пошти", де забирав посилку. Коли рухався до своєї машини в напрямку пішохідного переходу, через дорогу побачив свого знайомого ОСОБА_4 , який голосно спілкувався з іншими двома особами. Між ними була якась словесна суперечка. Після цього ОСОБА_4 та інші особи розійшлися. Менкаль сів у своє авто і поїхав. Двоє інших осіб, один з яких був потерпілий ОСОБА_6 , також пішли. Будь-якого нанесення тілесних ушкоджень або крові на вказаних особах він не бачив. після цього сів до свого авто і поїхав.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та дав наступні покази.

02.04.2021 близько 11 год він їхав на власному автомобілі м. Бершадь по вул. Ю. Коваленка. Біля магазину "Тисяча дрібниць" йому зателефонували по роботі і він зробив зупинку щоб поспілкуватися. Після розмови по телефону він побачив ОСОБА_6 з його дружиною, ОСОБА_8 , які йшли по тротуару біля магазину "Тисяча дрібниць". Оскільки в них було не вирішене питання стосовно боргів, він вирішив поспілкуватися з потерпілим і махнув щоб той підійшов. Між ними віник словесний конфлікт і ОСОБА_4 зрозумів, що питання не вирішиться, сів в свій автомобіль та поїхав. Будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 він не наносив та такого наміру не мав.

Заявлений потерпілим позов не визнав, оскільки стверджує, що тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не наносив.

Судом були досліджені також і письмові докази, надані стороною обвинувачення, відповідно до яких встановлено наступне.

Згідно заяви від 05.04.2021 ОСОБА_6 звернувся до ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області з повідомленням про вчинення відносно нього ОСОБА_4 злочину;

Згідно постанови дізнавача СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП ОСОБА_11 від 06.04.2021 призначено по даному кримінальному провадженню судово-медичну експертизу;

Згідно висновку експерта №25 від 06.04.2021 на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приймаючи до уваги дані викладені в постанові, дані повідомлені підекспертною особою, а також враховуючи дані викладені в медичних документах виписаних на його ім`я (медична карта амбулаторного хворого №60690 КНП «Бершадська ОЛІЛ»), експерт прийшов до висновків, що у ОСОБА_6 на дату проведення судово-медичної експертизи 06.04.2021 мають місце тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на спинці носа, синців на повіках обох очей, крововиливу на слизовій оболонці правої щоки та забою правої щоки.

Всі вищевказані тілесні ушкодження, виходячи з їх характеру та локалізації, могли утворитися внаслідок дії тупого твердого предмета, яким могла бути і рука людини стиснута в кулак, що могло мати місце за 3-7 діб до дати проведення експертизи.

3а ступенем важкості тілесні ушкодження в вигляді забою м`яких тканин, синців та крововиливу в слизову оболонку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я.

Тілесне ушкодження в вигляді забійної рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Згідно постанови дізнавача сектору дізнання ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 від 06.04.2021 діяння перекваліфіковано з ч.1 ст. 125 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Викликаний в судове засідання завідувач Бершадським міжрайвідділенням суд-медекспертизи ОСОБА_12 підтвердив обставини та факти, викладені у висновку від №25 від 06.04.2021 та зазначив, що наявні у ОСОБА_6 на той час тілесні ушкодження ймовірно могли виникнути в наслідок нанесення удару кулаком.

Згідно з Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.04.2021 з долученими до нього фототаблицями, ОСОБА_6 у присутності двох понятих на манекені показав та пояснив як саме йому наносився удар обвинуваченим.

Згідно з Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.04.2021 з долученими до нього фототаблицями, свідок ОСОБА_8 розповіла та показала, як саме ОСОБА_4 наносив удар ОСОБА_6 .

Проаналізувавши наведені вище докази, суд зазначає наступне.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 характеризуються єдиним злочинним наміром і мають ознаки кримінального правопорушення, тому їх слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_13 стосовно подій, які відбували між ним та ОСОБА_6 02.04.2021 в м. Бершадь близького 11 год 30 хв., оскільки вони спростовуються дослідженими судом письмовими доказами та показаннями інших осіб. Суд вважає, що такі показання обвинуваченого ОСОБА_4 надані ним з метою виправдання своєї протиправної поведінки та уникнення кримінальної відповідальності.

Сторона захисту стверджує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилося не уповноваженими особами, оскільки заява ОСОБА_6 про факт побиття його ОСОБА_4 була подана до відділу поліції 05.04.2021. Цього ж дня згідно до повідомлення дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Гайсинського РУП ОСОБА_14 розпочато досудове розслідування за попередньою кваліфікацією кримінального проступку ч.І ст.125 КК України. Однак, відповідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2021 внесено кваліфікацію за ч.2 ст.125 КК України. В той час 06.04.2021дізнавачем сектору дізнання ОСОБА_11 винесено постанову про перекваліфікацію діяння з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.125 КК України. Пунктом 2 даної постанови зазначено, що відомості про зміну кваліфікації кримінального правопорушення внести до Єдиного реєстру досудового розслідувань.

Зокрема, 05.04.2021 начальником сектору дізнання відділу поліції №1 Гайсинського РУП капітаном поліції ОСОБА_15 винесено постанову про створення групи дізнавачів щодо проведення досудового розслідування по матеріалах кримінального провадження №0000090 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Однак, після зміни кваліфікації кримінального правопорушення постанови про створення групи дізнавачів у даній кваліфікації не було.

З урахуванням вище викладеного, сторона захисту просила визнати зібрані під час досудового розслідування докази недопустимими.

З такою позицією сторони захисту суд не може погодитися виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Під час судового розгляду встановлено що 05.04.2021 начальником сектору дізнання відділу поліції №1 Гайсинського РУП капітаном поліції ОСОБА_15 винесено постанову про створення групи дізнавачів щодо проведення досудового розслідування по матеріалах кримінального провадження №0000090.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом не передбачено винесення нової постанови про створення групи дізнавачів у разі зміни кваліфікації в кримінальному провадженні.

Також, стороною обвинувачення надано постанову від 05.04.2021 про створення групи дізнавачів та постанову про призначення групи прокурорів від 05.04.2021 по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000090 від 05.04.2021.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалося уповноваженими на це особами відповідно до вимог КПК України.

Аналізуючи позицію сторони захисту стосовно недопустимості як доказу висновку судово-медичної експертизи, оскільки у порушення ст. 163 КПК України слідчий та прокурор не зверталися з відповідним клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_6 №60690 КНП «Бершадська ОЛІЛ» та двох рентгенограм черепа, суд вважає таке твердження захисту безпідставним та необґрунтованим виходячи з наступного.

При дослідженні вказаного висновку та з пояснень експерта у судовому засіданні, встановлено що безпосереднім об`єктом дослідження при проведенні експертизи був саме потерпілий ОСОБА_8 та наявні у нього тілесні ушкодження. Дійсно, амбулаторна картка №60690 та рентгенограми були надані підекспертною особою, оскільки перебували саме у неї на законних підставах, разом з цим у самому висновку зазначено, що: "...при вивченні представлених рентгенограм будь-якої кісткової патології на них, так само як і ушкоджень кісток не виявлено...". Таким чином, вказані матеріали не вплинули на процес проведення експертизи, не містять в собі будь-яких обставин, які лягли в основу висновку, а тому відповідно і не можуть стати причиною визнання висновку недопустимим доказом.

Також, згідно постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 761/480/19 від 06.10.2020 якщо потерпілий добровільно надає документи, що містять доказову інформацію, то отримання ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів не обов`язкове.

Аналізуючи покази свідка сторони захисту ОСОБА_10 суд не може розцінювати їх як доказ невинуватості та підставу для виправдання ОСОБА_4 , оскільки вони не узгоджуються з іншими наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом доказами.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст.26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У своїй прецедентній практиці ЄСПЛ зазначав, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Туреччини). Критерій доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), від 18.01.1978 р., п. 161, Series A No 25) полягає в тому, що така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою чи подібних до них неспростованих презумпцій (рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey), заява No 21986/93, п. 100, ECHR 2000- VII; рішення у справі «Єрохіна проти України» (Yerokhina v. Ukraine), заява No 12167/04, від 15.11.2012 р., п. 52). Більше того, ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці зауважує, що під час провадження на підставі Конвенції не у всіх справах неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio /той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження/ (рішення у справі «Ушаков та Ушакова проти України», (Ushakov and Ushakova v. Ukraine), заява № 10705/12, ECHR 2015).

Таким чином, проаналізувавши покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 суд не вбачає в їх поясненнях наявності таких обставин, які є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи, або яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_4 доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, є головою ФГ " Прометей", за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.

При обранні та призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини вчинення кримінального правопорушення, особистість потерпілого, дані про особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його поведінку до вчинення кримінального правопорушення та після вчинення кримінального правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в дохід держави.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Судові витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Що стосується цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в сумі 40 000 грн., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом).

Згідно статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Потерпілий зазначає, що внаслідок вчиненого відносно нього кримінального правопорушення він зазнав моральної шкоди, яка виражена у фізичному болі, душевних та психологічних переживаннях, почутті образи, приниження його гідності та моральних стражданнях, відчуття постійного дискомфорту через перенесені травми. Потерпілий вказує на те, що після отриманих тілесних ушкоджень у нього погіршився зір.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.п. 4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд, оцінюючи позовні вимоги потерпілого, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заподіяна потерпілому моральна шкода знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням.

Разом з цим, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 752/17832/14-ц.

Таким чином, оцінюючи розмір завданої потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, враховує позицію обвинуваченого, його поведінку під час розгляду справи, тому вважає, що цивільний позов слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5000 грн. моральної шкоди.

Також, представником потерпілого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. та надано відповідні докази.

Суд вважає, що відповідно до приписів ст. 120 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 понесені ним витрати на правову допомогу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. ст. 128, 129, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5 000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5 000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бершадський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1