ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого (відеоконференція) ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001080 від 11.04.2022 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 червня 2022 року щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , болгарина, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше судимого: 22.04.2022 Шевченківським районним судом м.Чернівці за ч.1 ст.185 КК України до трьох місяців арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 червня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і за його вчинення призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, до покарання за вказаним вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.04.2022 та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

ЄУНСС: 725/2953/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
НП: 11-кп/822/295/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Як встановлено вироком суду першої інстанції, 11 квітня 2022 року близько 11:35 год. ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, знаходячись по вул. Небесної Сотні, 9 в м.Чернівці, реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, повторно, шляхом відчинення дверей, проник до салону автомобіля марки «Чері Амулет» д.н.з. НОМЕР_1 , звідки викрав мобільний телефон марки REALME 6і моделі RMX2040 зеленого кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 3361,50 грн. з сім-картою ВФ Україна ? НОМЕР_3 ; рюкзак темно-синього кольору вартістю 1400 грн., у якому знаходився паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду закордон, ідентифікаційний код на прізвище « ОСОБА_9 »; в`язка ключів, двох магнітів з брелком «Укртелефом», які матеріальної цінності для потерпілої не складають, чорний блокнот вартістю 50 грн.; косметичка та засоби особистої гігієни (два гребінці,резинки, декілька помад, туш, тіні для повік, парфуми, медична маска, серветки), які матеріальної цінності не становлять, чеки та накладні, що матеріальної цінності не становлять; флеш-носій вартістю 250 грн.; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S10» моделі SM-G973F із ІМЕІ: НОМЕР_4 , вартістю 8899,70 грн. з сім-картою ВФ Україна ? НОМЕР_5 , яка матеріальної цінності не становить.

В подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим своїми умисними діями, матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 13 961 грн. 20 коп.

На вказаний вирок надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі не заперечує правильності кваліфікації його дії та доведеності вини, однак вважає, що призначене районним судом покарання є занадто суворим, не відповідає обставинам вчиненого та його особі.

Стверджує, що районним судом не взято до уваги те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину.

Звертає увагу на те, що потерпіла не має до нього жодних претензій.

Просить змінити оскаржуваний вирок, призначити йому покарання із застосування ст. 69 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі, не заперечуючи кваліфікації дії обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеності його вини, вважає що вирок районного суду підлягає зміні у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину та щиро розкаявся у скоєному, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочинів, має постійне місце проживання, характеризується позитивно.

Стверджує, що вищевказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для пом`якшення покарання.

Просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть вироку та вимоги апеляційних скарг, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційним судом при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Оскільки, апелянти не оспорюють обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляційних скаргах.

Крім цього, як було встановлено колегією суддів з матеріалів даного кримінального провадження, за згодою учасників процесу, у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, також судом роз`яснено учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, з`ясовано, що учасникам процесу зрозумілий зміст ст. 349 КПК України та правові наслідки її застосування.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника щодо необхідності призначення більш м`якого покарання - є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст.ст. 66, 67 КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Районний суд при винесенні вироку, зазначених вимог закону, дотримався в повній мірі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які його обтяжують.

Так, районним судом, при призначені покарання було враховано обставини, які пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Районним судом встановлено відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також, районним судом враховано особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину та офіційно не працевлаштований.

Було враховано районним судом характер та тяжкість вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, те, що він відносяться до категорії тяжких злочинів.

На переконання апеляційного суду, районний суд належним чином врахував усі можливі обставини, що пом`якшують покарання, а тому підстав для пом`якшення покарання як того просять апелянти немає.

Вимогами апеляційних скарг було застосування щодо обвинуваченого ст. 69 КК України.

Положеннями ст. 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів зауважує, що ч.1 ст. 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину»

На переконання апеляційного суду зазначені в апеляційній скарзі обставини не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Викладені в апеляційних скаргах обставини були належним чином враховані районним судом, а тому не можуть слугувати підставою для пом`якшення покарання в апеляційній інстанції.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих, тому покарання у виді 5 років позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів, у зв`язку із чим підстав для зміни, скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Призначення районним судом мінімального покарання за санкцією інкримінованої статті свідчить про врахування районним судом визнання вини обвинуваченим, щире розкаяння, віку, стану здоров`я, характеристики та думку потерпілої, однак ці обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Застосування районним судом ч.4 ст. 70 КК України є обґрунтованим, враховуючи наявність невідбутого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.04.2022 року.

Вирок районного суду щодо ОСОБА_7 є належно мотивованим, обґрунтованим, законним, а тому відсутні правові підстави для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 який перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

01.09.2022 року

(дата засвідчення копії)