Справа № 357/7600/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2022 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження № 0000895 від 13.12.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кам`янка, Березнівського району, Рівненської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який працював дорожнім робітником у філії «Білоцерківське ДЕУ» ДП «Київське обласне дорожнє управління», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що 12.12.2017 приблизно о 17 години 30 хвилин ОСОБА_3 , рухаючись на 104 км автодороги «Київ-Одеса», у напрямку міста Одеса, в порушення вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував трактором «Білорус-920 КМ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» та пункту 11.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги», не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, виїхав на призначену для зустрічного руху смугу дороги, в напрямку міста Київ, де, рухаючись у лівій смузі, проти руху зустрічного потоку транспортних засобів, допустив зіткнення із автомобілем «Кіа Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в напрямку міста Київ.

У наслідок зіткнення транспортних засобів ОСОБА_6 отримав ушкодження головного мозку та його оболонок, печінки, селезінки, міжреберних м`язів зліва та реберної плеври зліва, нирок, правого наднирника; численні переломи ребер зліва та справа грудини, кісток черепа, обох стегнових кісток, лівої ліктьової кістки; кров у черевній порожнині, кров у лівій плевральній порожнині (до 1,5 літра); крововиливи в місцях ушкоджень, 15 м`яких тканинах тулуба та кінцівок, у передній межистінок, клітковині навколо обох нирок і наднирників; перелом лівого надколінника; рана на голові, лівому колінному суглобі; синці та садна на тулубі та кінцівках; рани на обох кистях. Смерть ОСОБА_6 настала від численних переломів внутрішніх органів та кісток скелету з крововтратою, і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.9 а); 2.3 б); 11.4 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_6 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_3 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та показав, що 12.12.2017 з 07.30 год. він перебував на своєму робочому місці у Київському обласному дорожньому управлінні ДРП № 2, де керував трактором «Білорус - 920 КМ», реєстраційний номер НОМЕР_1 та прибирав сніг з проїзної частини на 103 - 104 км. автодороги «Київ-Одеса». До обіду ОСОБА_3 чистив дорогу від снігу в напрямку м. Києва, а після обіду чистив сніг на зазначеній ділянці дороги, але в напрямку м. Одеса.

12.12.2017 зранку були опади у вигляді снігу, у зв`язку з чим на проїзній частині лежав сніг, після обіду також були невеликі опади у вигляді снігу. 12.12.2017 о 17 год. 30 хв. опадів не було, але на вулиці вже сутеніло та ділянка дороги, на якій відбувались роботи по чищенню снігу, не освітлювалась. На кабіні трактора зверху мається проблисковий маячок, а також спереду та ззаду мається по дві фари, які на час дорожньо-транспортної пригоди були включені. Лопата, якої здійснювалось прибирання снігу, розташована попереду трактора, тобто випирала на 60 см.

Так, ОСОБА_3 керуючи трактором «Біларус 920 КА», рухався на 103-104 км. автодороги Київ Одеса, по лівому крайньому узбіччі, по напрямку в бік м. Одеси, тобто на зустріч руху транспортним засобам, які рухались в бік м. Києва. При цьому правий бік трактору рухався по ґрунту, тобто був на лівому узбіччі, а права частина трактора колесами перебувала на автодорозі та рухалась по асфальту. Працював ОСОБА_3 так, як наказало керівництво.

Отже, під час прибирання снігу та руху трактору о 17.30 год. ОСОБА_3 побачив лише спалах світла та відчув удар, що відбулось останній спочатку не зрозумів. При цьому по правій полосі руху, рухалися вантажні транспортні засоби, з яких вискочив транспортний засіб, як потім стало відомо марки «Кіа Ceed». Через здійснення ОСОБА_3 робіт по прибиранню снігу на узбіччі та крайньої лівої частині проїзної частині, водії транспортних засобів, які рухалися на зустріч, не змінювали через прибирання снігу свого напрямку руху, а лише трохи об`їжджали трактор.

Удар прийшовся у відвал лівої частини трактора, а також у ліву частину прийшовся удар у транспортний засіб марки «Кіа Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_2 , так що трактор розвернуло, посунуло в бік проїзної частини.

Водії, які їхали в момент ДТП зупинилися та підбігли до легкової машини та почали намагатися врятувати водія, хтось з них викликав швидку медичну допомогу, обвинуваченого ОСОБА_3 також на швидкій доставили до медичного закладу, хто був у транспортному засобі ОСОБА_3 не бачив. Після ДТП ОСОБА_3 зателефонував виконробу та повідомив про ДТП.

Обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово наполягав, що перебував тверезим, після того як останнього на швидкій було доставлено до лікарні, ОСОБА_3 почали колоти медичними препаратами, а потім медичні працівники провели аналіз на стан сп`яніння.

ОСОБА_3 від працівників поліції стало відомо, що водій транспортного засобу марки «Кіа Ceed» помер на місці ДТП. Матеріальну шкоду ОСОБА_3 намагався відшкодувати батькам загиблого, але останні відмовились отримувати гроші від нього, вибачення також ОСОБА_3 просив у батьків загиблого.

Вину обвинувачений ОСОБА_3 під час надання показів визнав частково, вказавши, що визнає порушення п. 11.4 ПДР, не визнає порушення п. 2.3Б) та п. 2.9А) ПДР, а також зазначив, що водій транспортного засобу марки «Кіа Ceed» дуже швидко рухався.

На запитання учасників судового провадження, щодо показів свідків, що при ДТП у тракторі не горів проблисковий маячок, фари, обвинувачений не погодився та наполягав, що все освітлення, яким забезпечений трактор ним був включений при прибиранні снігу, а після удару транспортного засобу марки «Кіа Ceed» об ківш трактора, вся освітлювальна система самостійно вимкнулась.

12.12.2017 ОСОБА_3 перед виїздом на тракторі «Білорус 920 КА» для прибирання снігу, проходив освідування на стан сп`яніння лише зранку, а після біду освідування медичним працівником не відбувалось.

При потраплянні в лікарню ОСОБА_3 за допомогою алкотеста здав аналіз для встановлення стану сп`яніння, однак з висновками якого не погодився лише в суді, про не згоду з висновками алкотестеру ОСОБА_3 медичним працівникам нічого не висловлював.

Крім цього обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що при проведенні в рамках цього кримінального провадження слідчого експерименту, слідчий п`ять разів намагався провести його, але погодні умови не дозволяли цього зробити, а коли проводили йшов сніг та статист перебував у лінзах, що свідчить про невідповідність обстановці, яка мала на час ДТП.

Цивільні позови заявлені в рамках кримінального провадження потерпілим ОСОБА_7 та цивільним позивачем ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_3 не визнав у повному обсязі, оскільки зазначені суми дуже завишені.

Суд указані пояснення обвинуваченого сприймає, як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.
Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 12.12.2017 на 103 км. автодороги Одеса-Київ трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю його сина ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом марки «Кіа Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 , який керував трактором, на якому останній виїхав на зустрічну смугу та сталось ДТП. Син потерпілого ОСОБА_6 після ДТП зразу помер на місці.

12.12.2017 приблизно о 19.00 год. потерпілий ОСОБА_7 , на місце ДТП приїхав на таксі, тобто приблизно через три чотири години після ДТП, у транспортному засобі марки «Кіа Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував син потерпілого - ОСОБА_6 , останнього вже не було. 12.12.2017 були опади у вигляді снігу та дощу.

На місці ДТП потерпілий побачив, що у транспортному засобі марки «Кіа Ceed» був відсутній дах, а потім від працівників поліції ОСОБА_7 дізнався, що у сина також не було половини голови в результаті ДТП. Трактор при цьому стояв перед транспортним засобом марки «Кіа Ceed» по напрямку м. Одеси. Ківш трактора був піднятим, водія трактору, обвинуваченого ОСОБА_3 також на місце ДТП не було.

Крім цього потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що він з 26.10.2012 є інвалідом ІІІ групи та після смерті його єдиного сину ОСОБА_6 страхові виплати він не отримував, від обвинуваченого також не отримував матеріального відшкодування, завданого внаслідок вчинення злочину, також обвинувачений у потерпілого та його дружини вибачення не просив. Син ОСОБА_6 мешкав разом з батьками був єдиним утримувачем. Після загибелі сина потерпілий ОСОБА_7 переніс інсульт, має незворотні наслідки після вказаної ДТП, а саме загибель єдиного сина, що призвело до повної зміни життя.

Також потерпілий підтримав заявлений цивільний позов, просив його задовольнити в повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, цивільний позивач ОСОБА_8 суду показала, що у неї був єдиний син ОСОБА_6 , який загинув 12.12.2017 у ДТП на автодорозі Одеса Київ, коли рухався на транспортному засобі марки «Кіа Ceed» за кермом у м. Київ до своїх друзів. Приблизно через дві години, після того, як син ОСОБА_6 виїхав з дому ОСОБА_8 , зателефонувала своєму сину на два мобільних телефону, але останній на дзвінки матері не відповів. Після чого ОСОБА_8 зателефонувала друзям сина та передала свої хвилювання з приводу того, що її син ОСОБА_6 не підіймає слухавки з двох мобільних телефонів, на що друзі повідомили, що будуть виїжджати йому на зустріч. Приблизно через три годи ОСОБА_8 дізналась, що сталось ДТП за участю її сина, коли вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 приїхали на місце ДТП, їх сина ОСОБА_6 не було, так само на місці ДТП був відсутній обвинувачений ОСОБА_3 .

На місці ДТП ОСОБА_8 дізналась, що ДТП відбулось з вини водія трактора, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, якого госпіталізували до лікарні після ДТП.

До теперішнього часу обвинувачений ОСОБА_3 з вибаченнями не звертався, шкоду завдану кримінальним правопорушенням не відшкодував.

ОСОБА_8 заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та за дачу завідомо неправдивих показань, свідок ОСОБА_9 показав, що 12.12.2017 приблизно о 18.00 год. він рухався на транспортному засобу по автодорозі Київ-Одеса, де на зустрічній полосі побачив ДТП, в ході якого один з транспортних засобів загорівся. Взявши вогнегасник зі свого транспортного засобу, ОСОБА_9 підбігаючи до транспортного засобу марки «Кіа Ceed» побачив, що у вказаному транспортному засобі був однин водій за кермом. Під час того, як свідок намагався погасити пожежу, до нього підійшов водій трактора «Білорус» із ковшем, який був другим учасникам ДТП. На вулиці було дуже темно, на дорозі була сльота, були опади у вигляді невеликого снігу, на узбіччі дороги лежав сніг, ділянка дороги, де відбулось ДТП не освітлювалось, у зв`язку з чим ОСОБА_9 бачив, як двічі не сталась знов ДТП і в останнє, коли фура майже не здійснила зіткнення з трактором, ОСОБА_9 перегнав свій транспортний засіб з включеними фарами та став попереду місця ДТП, таким чином попереджаючи інших водіїв про небезпеку до приїзду поліції. Само ДТП свідок ОСОБА_9 не бачив. Транспортний засіб марки «Кіа Ceed» стояв по напрямку руху в бік м. Києва, а трактор «Білорус» в бік м. Одеси, при цьому на жодному транспортному засобі світла не було. Водія трактора «Білорус» свідок побачив пізніше, коли вже намагався погасити полум`я, коли водій трактора підійшов до свідка, останній побачив, що водій трактора перебуває у шоковому стані, про те, що водій трактора, перебуває в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_9 не було відомо. При цьому свідок ОСОБА_9 звернувся до водія трактора з проханням увімкнути один ліхтар на даху трактора «Білорус». Викликавши поліцію на місце ДТП, чекали її приблизно 40 хвилин. Ківш трактора був трошки піднятим та з обстановки ДТП, було зрозуміло, що трактор чистив дорогу, однак жодних попереджальних знаків на дорозі не було. ДТП відбулось в лівій крайній смузі, але по напрямку в бік м. Києва. В наслідок ДТП у трактора «Білорус» було відбито передне ліве колесо, а у транспортному засобі марки «Кіа Ceed», була відсутня передня частина транспортного засобу.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та за дачу завідомо неправдивих показань, свідок ОСОБА_10 показав, що він станом на 12.12.2017 працював виконробом ТОВ «Автомагистраль», де також з ним працював протягом восьми років ОСОБА_3 на посаді механізатора. Взимку у грудні 2017 року, перед новим роком, за участю водія ОСОБА_3 , який керував трактором «Білорус 920 КМ» сталось ДТП, в результаті, якого інший водій транспортного засобу помер на місці.

Так, 12.12.2017 приблизно о 17.30 год на мобільний телефон свідка, зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що на 124 км. сталось за його участю ДТП та попросив ОСОБА_10 приїхати на місце, де ОСОБА_3 прибирав сніг з узбіччя проїзної частини на тракторі «Білорус-920», який має відвал-лопату, яку прикріплювали наперед трактора.

Ділянка автодороги, де сталось ДТП була прямої, не освітлювалась опадів у зазначений день не було, спочатку ОСОБА_3 прибирав сніг по напрямку в бік м. Одеси, а потім в бік м. Києва.

На місце ДТП свідок ОСОБА_10 приїхав приблизно о 18 год. 15 хв., де вже знаходились працівники поліції, трактор стояв на внутрішній полосі передом в бік м. Одеси без колеса, стояв не рівно боком на проїзної частини передньою частиною, у трактора горил на даху проблисковий жовтий маячок, позаду горіли габарити, а також горіли дві фари. Під лопатою трактору знаходився транспортний засіб. В цей час водій ОСОБА_3 перебував біля трактору.

Проти руху транспортних засобів сніг прибирати не дозволено, тільки дозволено вести роботи по ремонту та прибиранню доріг по напрямку руху і саме в зазначених діях з боку водія ОСОБА_3 відбулися порушення ПДР. Запаху алкоголю від ОСОБА_3 свідок ОСОБА_10 не чув.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та за дачу завідомо неправдивих показань, свідок ОСОБА_11 показала, що вона є медичною сестрою Чупиренської міської лікарні, а також у 2017 році за сумісництвом працювала медичною сестрою ТОВ «Автомагистраль», де кожного робочого ранку о 07.30 год. проводила медичний огляд водіїв та підписувала мандрівні листи, тобто після освідування випускала водіїв на маршрут.

Так, 12.12.2017 о 07.30 год. свідок ОСОБА_11 також провела медичний огляд всіх водіїв підприємства, в тому числі ОСОБА_3 та підписала останньому мандрівний лист, ОСОБА_3 був здоровим та тверезим. Про те, що 12.12.2017 відбулось ДТП за участю ОСОБА_3 свідок дізналась увечері, але обставини ДТП їй не відомі.

Зазначені показання свідків є належними, допустимим, достовірними та узгоджуються з іншими доказами у справі, обставин, регламентованих ст. 87 КПК України, у відношенні свідків в ході судового розгляду встановлено не було.

Таким чином, показаннями потерпілого, цивільного позивача, свідків, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення.
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про відмову від допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яке ухвалою суду, постановлено у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задоволено.

Досліджуючи та аналізуючи позицію обвинуваченого та покази потерпілого, цивільного позивача, а також свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.
У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, речові докази, документи, висновки експерта.

На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив таке.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди складеного слідчим Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області ОСОБА_14 у період часу з 20.00 год. по 22.10 год. від 12.12.2017 з фототаблицею та схемою, в присутності понятих та учасника події - ОСОБА_3 , підтверджується безпосередньо факт настання самої події кримінального правопорушення, а саме дорожньої-транспортної пригоди, його час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, характеристика природних умов, наслідків, що настали в результаті зіткнення трактора «Білорус-920 КМ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Кіа Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 .

Зокрема, у даному протоколі вказано місце ДТП - автодорога Київ - Одеса 103 км + 400 м, а також зазначені елементи дороги пряма горизонтальна ділянка дороги; наявність дорожньої розмітки у вигляді лінії повздовжньої розмітки для розділення потоків транспорту; асфальтобетонне покриття, стан покриття мокрий, по краях проїзної частини сніговий накат; по дві смуги руху в кожному напрямку; наявні вибоїни на асфальтовому покритті, розкидані пластикові уламки та осип скла.

До вказаного протоколу додана фототаблиця, згідно з якою на дослідницькій ділянці дороги відображені кінцеві розташування транспортних засобів на проїзній частині на 103 км + 400 м автодороги «Київ - Одеса» на території Білоцерківського району, Київської області на лівій крайній смузі проїзної частини автодороги призначеної для руху в напрямку м. Одеса; слід відкату заднього колеса трактора; положення трупа ОСОБА_6 в автомобілі; зовнішні пошкодження на трупі ОСОБА_6 , а також відсутність увімкнутого проблискового маячка на даху трактору.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, складеної слідчим Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області ОСОБА_14 слідує, що вона містить зображення місця пригоди у вигляді схеми, яка оформлена на місці пригоди і підписана понятими та водієм ОСОБА_3 та на якій графічно відображені й зафіксовані всі об`єкти та обставини, що стосуються події, та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, а саме: ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, ділянка автодороги Київ - Одеса на 103 км + 400 м, з двома смугами для руху транспортних засобів в напрямку м. Одеса, та двома смугами для руху транспортних засобів в напрямку м. Київ. Також на схемі відображені сліди та предмети, що стосуються пригоди, відносно елементів проїзної частини, транспортних засобів; координати місця зіткнення відносно сталих орієнтирів; тобто у даному випадку підтверджується місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Отже, з дослідженої фототаблиці підтверджуються покази свідка ОСОБА_9 та встановлений факт відсутності будь-якого освітлення на тракторі «Білорус-920 КА» на момент вчинення ДТП, тобто водій ОСОБА_3 не увімкнув освітлення на тракторі в темну добу та рухаючись по лівій крайній проїзної частини дороги на зустріч автотранспорту був без освітлення. Крім цього з вказаного письмового доказу вбачається, що 12.12.2017 дійсно були опади, оскільки проїзна частина дороги була мокрою, а на узбіччі був сніг, що також підтверджує покази свідка ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_3 .

Зауваження сторони захисту до схеми протоколу ОМП щодо відсутності на схемі слідів у вигляді подряпин не заслуговують на увагу, оскільки вказаний протокол ОМП з додатками до нього підписаний ОСОБА_3 без зауважень, крім цього будь-яких зауважень від інших учасників слідчої дії також не надходили.

Згідно з протоколом слідчого експерименту зі схемою до нього, який проведений 20.03.2018 у період часу з 19.00 год. по 20.30 год., за участю свідка ОСОБА_3 , у присутності адвоката та понятих, судом установлено, що у ході проведення такої слідчої дії, яка була здійснена, у порядку ст. 240 КПК України, було установлено, що автомобіль «Кіа Ceed» розташований на відстані 1,2 метри від правого борту до лінії, яка розділяє ліву та праву смуги руху. У відповідності до трасологічної експертизи було встановлено трактор. Кут між повздовжніми осями був 180 градусів, відстань від крайньої лівої габаритної точки трактора до лінії, яка розділяє ліву та праву смуги руху склав 1,5 мерти. Вуличне освітлення відсутнє. Після чого було визначено видимість трактора в ближньому світлі при увімкненому верхньому ліхтарі. Шляхом віддалення та наближення від місця зіткнення автомобіля, було визначено видимість трактора, а саме його силует, що дає можливість водієві усвідомити, що транспортний засіб рухається по його смузі, йому на зустріч. При замірах встановлено, що дана відстань складає 56,7 метрів. В цей же час було встановлено видимість елементів дороги із робочого місця водія автомобіля «Кіа Ceed», а саме межі лівої смуги і розділової смуги. Дана відстань склала 54,6 метрів.

В протоколі містяться зауваження обвинуваченого ОСОБА_3 щодо стану покриття проїзної частини, яка була білою, тобто на якій знаходився сніг, а на момент ДТП дорога була чорна, тобто без снігу, а також наявність водія статиста в окулярах, що унеможливлює відтворити всю обстановку, яка мала місце станом на 12.12.2017 о 17.30 год. на 104 км автодороги «Київ-Одеса», у напрямку міста Києва.

Вказані зауваження були підтримані стороною захисту під час судового розгляду кримінального провадження.

Згідно зі ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Аналізуючи норму ст. 240 КПК України становить, що важливою умовою проведення слідчого експерименту є його проведення в умовах, максимально наближених до тих у яких у минулому відбулася досліджувана дія чи подія. Тому, перш ніж проводити дослідницькі дії, необхідно відтворити (реконструювати) обстановку, у якій вони проводитимуться. Ступень реконструкції залежить від характеру експерименту, обстановки, у якій він здійснюватиметься, від можливостей реконструювання. Недотримання цієї умови розцінюється, як порушення вимог кримінального процесуального закону, що спричиняє втрату доказового значення одержаних даних.
Отже, зауваження обвинуваченого ОСОБА_3 , стосовно того, що проїзна частина була білою, тобто були опади у вигляді снігу, який не встиг потаїти не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 240 КПК України при відтворенні обстановки необхідно враховувати ступень можливості реконструкції подій, які максимально наближені до події, а ні взагалі повинні повністю відтворити обстановку та умови, які були 12.12.2017 при дорожньо-транспортної пригоди, а під час судового розгляду було встановлено, що опади у вигляді мокрого снігу та дощу 12.12.2017 також мали місце.
Зауваження сторони захисту щодо наявності у водія статиста окулярів не заслуговує на увагу, оскільки водій - статист, перебуває в машині з обвинуваченим та лише фіксує відстань на якій обвинувачений повідомляє про видимість ним транспортного засобу, а наявність у статиста окулярів, суд розцінює, як забезпечення водія-статиста гарним зором.
Отже, на підставі викладених доводів обвинуваченого у суду відсутні підстави вважати, що слідчий експеримент від 20.03.2018 проведений без дотримання вимог, передбачених ст. 240 КПК України, у зв`язку з не обґрунтованістю викладених зауважень обвинуваченим, що також не надає можливість визнати зазначений доказ недопустимим, оскільки отриманий з порушенням норм процесуального закону.
Тому суд вважає, що протокол слідчого експерименту від 20.03.2018 складений відповідно до вимог статей 104-106, 240 КПК України та порушень зазначених вимог не містить.
Згідно довідки головного лікаря Білоцерківської центральної районної лікарні від 29.01.2018 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській центральній районній лікарні з 12.12.2017 по 20.12.2017 з діагнозом: забій грудної клітки, хронічний дифузний бронхіт, стан загострення. Проба «Алконт» № 678 0,7 проміле.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 від 11.02.2008 трактор марки «Білорус 920 КМ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ДП «Київоблдорупр».

З досліджених судом, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.
Відповідно висновка експерта № 559 від 19.01.2018 вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 , 1985 року народження, знайдені наступні ушкодження: ушкодження головного мозку та його оболонок, печінки, селезінки, міжреберних м`язів зліва та реберної плеври зліва, нирок, правого наднирнику; численні переломи ребер зліва та справа, груднини, кісток черепа, обох стегнових кісток, лівої ліктьової кістки; кров у черевній порожнині; кров у лівій плевральній порожнині (до 1,5 літра); крововиливи в місцях ушкоджень, в м`яких тканинах тулуба та кінцівок, у передній межистінок, клітковині навколо обох нирок і наднирників; перелом лівого надколінника; рана на голові, лівому колінному суглобі; синці та садна на тулубі та кінцівках; рани на обох кистях. Смерть гр. ОСОБА_6 , 1985 року народження, настала від численних переломів внутрішніх органів та кісток скелета з крововтратою. Знайдені, при судово-медичній експертизі трупа, ушкодження заподіяні тупими предметами можливо при обставинах указаних у постанові і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя. При судово-токсикологічній експертизі в крові й сечі трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропілів, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери не виявлені.

З висновка експерта № 51/Е від 06.03.2018 вбачається, що згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мали місце пошкодження у вигляді: забою грудної клітини та передньої черевної стінки. Описані пошкодження утворились від дії тупого/их/ предмета/ів/ по давності можуть вказувати строку і обставинам вказаним в постанові, і відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень. Згідно наданого протоколу №678 за фактом встановлення вживання алкоголю, при проведенні алко-тесту, у ОСОБА_3 виявлений етиловий спирт концентрації 0,7 % проміле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння при надходженні потерпілого в стаціонар.

Таким чином досліджена експертиза спростовує позицію сторони захисту, що обвинувачений ОСОБА_3 після обідньої перерви, повернувся до виконання своїх обов`язків по прибиранню снігу тверезим.

Відповідно до висновка експерта № 12-1/3022 від 23.08.2018 вбачається, що рульове керування трактора «Білорус 920», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані, із-за порушення кінематичного зв`язку між керованими колесами, яке виникло через руйнування елементів підвіски лівого керованого колеса та відокремлення поворотнього кулака лівого керованого колеса від лівої рульової тяги. Дані несправності виникли в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, які могли б викликати погіршення або відмову в рульовому керуванні перед пригодою, не виявлено.

Система робочого гальма трактора «Білорус 920», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено.

Елементи підвіски трактора «Білорус 920», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходяться в технічно-несправному, непрацездатному стані, через руйнування передньої балки трактора. Дана несправність виникла в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено.

Вказаним висновком не встановлена непрацездатність системи освітлення трактору «Білорус - 920» на момент вчинення ДТП, тобто позиція обвинуваченого ОСОБА_3 що після ДТП від удару освітлення в тракторі все вимкнулось не може бути взято до уваги.

Згідно висновка експерта № 12-1/3021 від 19.02.2018 вбачається, що рульове керування автомобіля марки «Кіа Сеrato» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду, знаходиться в технічно-несправному непрацездатному стані, через відокремлення рульового колеса та рульового валу. Дані несправності виникли в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, які могли б викликати погіршення або відмову в рульовому керуванні перед пригодою, не виявлено.

Система робочого гальма автомобіля марки «Кіа Сеrato» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду, знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані, через відокремлення живильного резервуару головного гальмівного циліндра, руйнування корпусу головного гальмівного циліндра та руйнування трубопроводу приводу гальмівного механізму лівого переднього колеса. Дані несправності виникли в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено.

Елементи підвіски автомобіля марки «Кіа Сеrato» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду, знаходяться в технічно-несправному, непрацездатному стані, через зміщення стійки-амортизатора та затиснення її елементами кузова. Дана несправність виникла в процесі дорожньо-транспортної пригоди. Несправностей, які могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено.

Зауваження захисника щодо наявності у висновку експерта посилання на автобус та на назву транспортного засобу марки «Кіа Сеrato», замість транспортного засобу марки «Кіа Ceed» суд приймає до уваги та розцінює, це як описку.

Відповідно до висновка експерта № 12-1/233 від 16.03.2018 вбачається, що зіткнення трактора «Білорус 920», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Кіа Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_2 відбулося на лівій смузі для руху в напрямку м. Київ в районі забоїн, зафіксованих на схемі (позначки 6 схеми до протоколу ОМП). В момент первинного контакту направляючі повздовжніх осей трактора «Білорус 920», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Кіа Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_2 були розташовані під кутом приблизно 180 градусів.

Відповідно до висновка експерта № 12-1/706 від 27.03.2018 вбачається, що в даній дорожній ситуації водій трактора «Білорус 920», реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 11.4 Правил дорожнього руху України.

В заданій дорожньо-транспортній ситуації при виконанні вимог п. 11.4 Правил дорожнього руху України, водій трактора «Білорус 920», реєстраційний номер НОМЕР_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Кіа Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З технічної точки зору, в діях водія трактора «Білорус 920», реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачається невідповідність вимог п. 11.4 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Кіа Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2, п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

За даних дорожніх обставин максимально допустима величина швидкості руху автомобіля «Кіа Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_2 по видимості елементів дороги становить 66,6...79,5 км/год.

В заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля «Кіа Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_4 не мав технічної можливості попередити зіткнення з трактором «Білорус 920», реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом застосування термінового гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для його руху.

З досліджених доказів в їх сукупності підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України, зокрема порушення обвинуваченим пунктів 2.9 (а), 2.3(б), 11.4 Правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого.

Крім цього згідно з ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Так, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки: діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: вчиненні дій, які заборонені правилами; невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною формою вини.

Так, з досліджених судом доказів по справі встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 під час керування трактором «Білорус-920 КА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів 2.9 (а), 2.3(б), 11.4 Правил дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, в наслідок чого виїхав на призначену для зустрічного руху смугу дороги, в напрямку міста Києва, де, рухаючись у лівій смузі, проти руху зустрічного потоку транспортних засобів, допустив зіткнення із автомобілем «Кіа Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в напрямку міста Києва.

Внаслідок дорожньо-транспортної ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

Обвинувачений ОСОБА_3 передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, але легковажно розраховував на їх відведення. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної самовпевності. Вчинений злочин є закінченим.

Отже, судом встановлено, що грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.9 (а), 2.3(б), 11.4 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_6 .

Таким чином, суд, з урахуванням наведеного здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілого.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на час прийняття рішення не працевлаштований, однак на час вчинення кримінального правопорушення з 09.06.2016 займав посаду машиніста навантажувача ТО-18 Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Філія «Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління», а також судом встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання, яке співпадає з місцем його реєстрації, де останній характеризувався позитивно.

Отже, судом встановлено наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого. Крім цього судом враховується відсутність будь-яких попередніх адміністративних правопорушень у обвинуваченого, пов`язаних з порушенням ПДР, враховує позицію в судових дебатів прокурора, який вважав, за можливе призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією інкримінованого злочину, з призначенням додаткового покарання, сторона захисту при цьому просила призначити мінімальний строк покарання, яке не пов`язано з позбавленням волі.

Таким чином суд вважає, що виправлення і перевиховання, попередження з боку обвинуваченого ОСОБА_3 здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання не можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції статті Кримінального Закону, із призначенням додаткового покарання, тобто з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки на теперішній час обвинувачений не працює, утриманців не має, водійське посвідчення не використовує, що не впливає на його майновий стан, та надає суду підстави вважати, що позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами негативно не вплине на нього.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69, чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України - стягнути з ОСОБА_3 у порядку статей 122, 124 КПК України.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_7 до цивільного відповідача Філії «Білоцерківське ДЕУ ДП «Київське обласне дорожнє управління» та обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_3 , третьої особи ПАТ «СТ ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 49 КК України потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. У справах про злочин, внаслідок яких сталася смерть потерпілого, права, передбачені цією статтею, мають його близькі родичі.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 32 КПК України близькими родичами є батьки, дружина, чоловік, діти, рідні брати і сестри, дід, баба, внуки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_7 , який є батьком померлого та був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, який судом визнаний цивільним позивачем, що узгоджується з положеннями статей 49, 50 КПК України, звернувся до Філії «Білоцерківське ДЕУ» ДП «Київське обласне дорожнє управління» про стягнення матеріальної шкоди та до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, з посиланням на те, що обвинувачений ОСОБА_3 на час вчинення ДТП працював у Філії «Білоцерківське ДЕУ» ДП «Київське обласне дорожнє управління» та керував належним підприємству трактором, а також перебував з підприємством у трудових відносинах.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що йому була завдана матеріальна шкода в наслідок смерті сина ОСОБА_6 , в результаті ДТП 12.12.2017 на трасі Київ Одеса (103км. 400м.) за участю та з вини водія ОСОБА_3 . В результаті вказаних подій потерпілий поніс витрати пов`язані з евакуацією транспортного засобу, але підтверджуючих документів позивач в обґрунтування вказаних вимог суду не надав. Також у зв`язку з похованням сина поніс витрати на ритуальні послуги в сумі 7070 грн., на проведення поминального обіду в сумі 29700 грн. Крім цього на правову допомогу витрачено позивачем 2000 грн., відповідно до квитанції прибуткового касового ордера № 29 від 29.10.2015.

Отже, всього ОСОБА_7 поніс витрат на загальну суму 36770 грн.

Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок незаконних дій обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_3 , який вчинив порушення правил дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку, потерпілому ОСОБА_7 заподіяно моральну шкоду.

Однак, враховуючи загальне правило, передбачене ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Крім того, стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, позивач ОСОБА_7 зазначає, що йому була завдана також моральна шкода, яка зумовлена глибокими моральними та фізичними стражданнями з приводу втрати єдиного сина, які спричинили негативні зміни його життя, а саме негативні переживання та спогади, біль тривогу, емоційні реакції при згадуванні та усвідомлюванні, що близької людини немає в живих, важкість виконання повсякденних обов`язків, які до смерті сина, виконував останній, оскільки позивач є інвалідом ІІІ групи та з дружиною є людьми похилого віку, на пенсію прожити без допомоги сина, батькам не можливо, отже втрата любимого, єдиного сина, незворотність події, що відбулась, неможливості виправити її, переживання, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, пережитий інсульт, після гибелі сина.

При цьому суд враховує правову позицію викладену Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 05.12.2018 (справа № 426/16825/16-ц) на підставі аналізу статей 1187 та 1172 ЦК України дійшла висновку про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець. Отже, оскільки шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки з вини особи, яка виконуючи трудові обов`язки, на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом, що перебував у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо особою, яка керувала транспортним засобом.

Крім цього, згідно із закріпленим у статті 1194 ЦК України правилом, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, несе відповідальність перед потерпілим у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до полісу № АК/9203223 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» застрахувало трактор марки «Білорус 920 КМ», реєстраційний знак НОМЕР_1 , який належить Філії «Білоцерківське ДЕУ» ДП «Київський облдорупр».

Таким чином, відповідно до заявлених вимог цивільний позивач ОСОБА_7 вимог до вказаної страхової компанії не висуває, а лише зазначає її в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання у розумінні статті 1201 ЦК України.

Стосовно заявлених позивачем судових витрат, які полягають в отриманні правової допомоги в розмірі 2000 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у справі № 922/2604/20, де зазначено, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Отже, при розгляді вказаної вимоги, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем на підтвердження отримання правової допомоги, надана лише квитанція до прибуткового касового ордера на суму 2000 грн., яка не підтверджує фактично наданих послуг адвоката.

Частина третя статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначила, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).

Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Системний аналіз положень цієї статті дає підстави для висновку, що розмір відшкодування стосовно одного померлого у сукупності не перевищує 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Усім особам, які відповідно до зазначеної статті мають право на відшкодування моральної шкоди, це відшкодування виплачується рівними частинами.

Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у частині другій закріпила, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

У частині п`ятій цієї статті вказано, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Стаття 1200 ЦК України закріплює, що непрацездатні особи, які були на утриманні потерпілого на день смерті, мають право на відшкодування шкоди, завданої його смертю. Зокрема, особам з інвалідністю така шкода відшкодовується на строк їх інвалідності.

Розмір зазначеного відшкодування обчислюється із середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

При розгляді заявлених вимог позивачем не надані дані про місце роботи сина, довідка про доходи останнього, що унеможливлює розрахувати суму та період стягнення.

На підставі викладеного суд вважає цивільний позов ОСОБА_7 до Філії Білоцерківського ДЕУ ДП «Київське обласне дорожнє управління» та ОСОБА_3 , третьої особи ПАТ «СГ ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не підлягає задоволенню.

За встановлених судом обставин, з огляду на висновки суду викладені вище у вироку, позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення також не підлягає задоволенню.

Від інших заявлених позовних вимог цивільний позивач ОСОБА_8 в судовому засіданні відмовилась.

Речові докази по справі, підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України, а саме транспортний засіб «Кіа Ceed», державний номерний знак НОМЕР_2 підлягає поверненню ОСОБА_15 , яка діє в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; трактор «Білорус-920 КМ», державний номерний знак НОМЕР_1 підлягає поверненню ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» Філії «Білоцерківське ДЕУ», як власнику майна.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Після набрання вироком законної сили доручити Білоцерківському районному Управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Київській області затримати ОСОБА_3 та направити для відбування покарання.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 .

Речові докази по справі: транспортний засіб «Кіа Ceed», державний номерний знак НОМЕР_2 повернути ОСОБА_15 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є власником майна та трактор «Білорус-920 КМ», державний номерний знак НОМЕР_1 , повернути ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» Філїї «Білоцерківське ДЕУ», як власнику майна.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 5 720 гривень 00 копійок, що складає: витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» (висновок № 12-1/3022 від 23.02.2018) складає 1 430 гривень 00 копійок; витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» (висновок № 12-1/3021 від 19.02.2018) складає 1 430 гривень 00 копійок; витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Транспортно-трасологічне дослідження» (висновок №12-1/233 від 16.03.2018) складає 1 430 гривень 00 копійок; витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди» (висновок № 12-1/706 від 27.03.2018) складає 1 430 гривень 00 копійок.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до Філії «Білоцерківське ДЕУ ДП «Київське обласне дорожнє управління» та ОСОБА_3 , а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - відмовити.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_17