УХВАЛА
11 липня 2022 року
м. Київ
справа № 449/754/21
провадження № 51-1326ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року в частині призначеного покарання за ст. 390-1 Кримінального кодексу України (далі КК), звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК, а кримінальне провадження закрити.
Крім того, засуджений у касаційній скарзі порушив питання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Розглядаючи клопотання ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК)касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
З долучених до касаційної скарги копій судових рішень убачається, що ОСОБА_4 під час проголошення ухвали апеляційного суду не перебував під вартою, а тому перебіг строку на касаційне оскарження для нього розпочинається з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції та останнім днем подачі касаційної скарги було 13 липня 2022 року.
Засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу 02 липня 2022 року, що підтверджується відміткою поштового штемпеля на конверті, тобто у встановлений законом строк, а тому немає необхідності поновлювати йому строк на касаційне оскарження.
Водночас, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування вимог особи, яка її подала, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень під час розгляду справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 436 КПК визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Засуджений у своїх вимогах просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року в частині призначеного покарання за ст. 390-1 КК та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК, а кримінальне провадження закрити.
Однак зміст викладених ОСОБА_4 вимог вказує на їх неповноту з огляду на те, що засуджений, зокрема просить скасувати лише ухвалу Львівського апеляційного суду в частині призначеного покарання за ст. 390-1 КК, проте касатор не зазначив, яке рішення необхідно прийняти Верховному Суду щодо вироку місцевого суду, який в частині засудження за ст. 390-1 КК був залишений апеляційним судом без змін. Таким чином вимоги ОСОБА_4 у касаційній скарзі не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК у частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.
Заразом колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_4 , що у обґрунтуваннях його касаційної скарги є твердження про необхідність зміни рішення апеляційного суду, а також про можливість призначення йому мінімального строку покарання.
Відсутність узгодженості обґрунтувань касаційної скарги з її вимогами позбавляє Верховний Суд можливості встановити дійсну позицію засудженого щодо результатів касаційного розгляду та перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.
До того ж, у поданій скарзі ОСОБА_4 не вказав, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення, а також підстав для його зміни або скасування, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.
Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3