Справа № 487/1211/22
Провадження № 1-кс/487/990/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2022 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 10.04.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000478 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 10.04.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000478, звернувся 11.04.2022 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час особистого обшуку при затриманні в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон Nokia темно синього кольору із сім карткою НОМЕР_1 ; в`язку із ключем та брилоком для відмикання дверей; грошові кошти у сумі 12 гривень копійками; банківську картку «Monobank» № НОМЕР_2 .

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В проваджені Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №0000478 від 10.04.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.04.2022 о 10.27 годині до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що невідома особа намагалась викрасти майно з локомотиву га території Локомотивного Депо за адресою: м. Миколаїв, вул. Привокзальна площа 1.

Дане повідомлення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000478 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України.

Допитаний у якості свідка машиніст тепловозу вказаного підрозділу ОСОБА_5 вказав, що 10.04.2022 року приблизно о 09.55 годині він здійснював обхід території Депо та побачив, що з вікна тепловозу 2-ТУ10-У0483 хтось викидає якісь деталі. Потім він побачив, що із вікна тепловозу виглянув невідомий йому чоловік, який після цього продовжив викидати деталі та рюкзак. Потім через деякий час з-під тепловозу виліз даний чоловік, який почав втікати та в подальшому проліз під парканом та заховався, а потім почав далі втікати в бік вул.. Водопровідна, а охоронець побіг за ним, однак не наздогнав.

В зв`язку даними свідченнями органом досудового розслідування вказане кримінальне правопорушення перекваліфіковано з ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 на ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України.

10.04.2022 в порядку ст. 208 за скоєння вказаного кримінального правопорушення був затриманий: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, міста Миколаєва, Миколаївської області, українець, громадянин України із середньою освітою, не працюючого, зі слів не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою, АДРЕСА_1 .

В ході проведеного досудового розслідування та після проведення першочергових слідчих дій встановлено, що 10 квітня 2022 біля 10.00 години, більш точного часу під час проведеного досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану, з метою викрадення чужого майна, проник на огороджену та охоронювану територію виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Миколаїв» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ Українська залізниця», розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Привокзальна площа 1, яке фактично являється сховищем матеріальних цінностей вказаного підрозділу.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи на території виробничого підрозділу, проник до тепловозу 2-ТУ10-У0483, який знаходився на вказаній території, де від`єднав 5 щіткотримачів головного генератора ГП-311Б, вартістю 2500 грн. за 1 шт, а всього на суму 12500 грн., однак його дії були помічені охоронцем виробничого підрозділу. Далі ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його дії стали явними, продовжив скоєння злочину, а саме продовжив викидати від`єднані щіткотримачі з вікна тепловоза, однак в подальшому, розуміючи, що можливість залишити місце скоєння злочину із викраденим майном та розпорядитись ним відсутня, залишивши викрадене майно на місці, почав втікати з місця скоєння злочину та в подальшому був затриманий працівниками поліції, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не довів його з причин, які не залежали від його волі

10.04.2022 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Під час особистого обшуку при затриманні ОСОБА_6 в порядку ст.. 208 КПК України було вилучено: мобільний телефон Nokia темно синього кольору із сім карткою НОМЕР_1 , на телефоні мається пошкодження зовнішнього скла; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; в`язка із ключем та брилоком для відмикання дверей; грошові кошти у сумі 12 гривень копійками; банківська картка «Monobank» № НОМЕР_2 .

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його часткового задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Разом з цим, клопотання в частині накладення арешту на: грошові кошти у сумі 12 гривень копійками; в`язку із ключем та брилоком для відмикання дверей, задоволенню не підлягає, оскільки не було доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон Nokia темно синього кольору із сім-карткою НОМЕР_1 ; банківську картку «Monobank» № НОМЕР_2 .

Відмовити в накладенні арешту на майно, яке було вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: грошові кошти у сумі 12 гривень копійками; в`язка із ключем та брилоком для відмикання дверей.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1