Справа № 481/787/22
Провадж.№ 1-кп/481/82/2022
В И Р О К
іменем України

13.09.2022 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 20 лютого 2022 року
по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яне Новобузького району Миколаївської області, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:

04.08.2021р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі, але на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 роки;

по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом встановлено, та визнано доведеним, що 19.02.2022 року близько 17.00 години,більш точного часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку з дозволу господаря, за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності потерпілому ОСОБА_5 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу викрав змішувач для кухні «ZEGOR sanitarywares DYU4-A181KB» вартістю 632,50 гривень (шістсот тридцять дві гривні п`ятдесят копійок), чоловічі класичні джинси на флісі, синього кольору, вартістю 505,67 гривень (п`ятсот п`ять гривень шістдесят сім копійок), замшеві кросівки чоловічі із шкірозамінника «Nike» (не оригінал), 40 розмір, вартістю 406,25 гривень (чотириста шість гривень двадцять п`ять копійок) та грошові кошти з гаманця, що належить потерпілому в сумі 300 гривень, номіналом по 100 грн., кожна. Викраденими речами та грошовими коштами обвинувачений ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_5 на суму 1844, 42 грн.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, свою вину визнав повністю, підтвердив усе, що викладено в обвинувальному акті. Дав суду показання аналогічні викладеному у обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно він винаймав житло у потерпілого . Приблизно в лютому, наприкінці зими, точної дати він не пам`ятає він викрав особисті речі потерпілого і залишивши місце проживання поїхав у Дніпропетровську область, де проживав раніше. Пояснити мотиви вчинення крадіжки обвинувачений не може. Крім того пообіцяв, що збитки відшкодує потерпілому, оскільки він неофіційно працевлаштувався.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та сторона захисту не оспорюють обставини, зазначені в обвинувальному акті, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, та з`ясувавши, що вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставив, які ніким не оспорюються.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 узимку 2022 року винаймав у нього кімнату для проживання. Приблизно в середині лютого, десь з 19 на 20.02.2022 року потерпілий був на своєму робочому місці, коли йому зателефонував інший квартирант і повідомив, що обвинувачений ОСОБА_3 викрав речі потерпілого та залишив місце проживання. Крім того потерпілий підтвердив, що мати обвинуваченого відшкодувала частину збитку, віддавши йому 700 грн.
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч.3 ст.349 КПК України докази в їх сукупності, а саме показання обвинуваченого, потерпілого суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викрадені 19.02.2022 року близько 17:00 год особистих речей потерпілого, із домоволодіння по АДРЕСА_2 . Суд погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною, яка, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.
Обставиною яка, відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.
Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні ст. 19 КК України.
Як вбачається з санкції ч.1 ст. 185 КК України кримінальне правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_3 , виходячи з положень ст. 12 КК України, відноситься до проступків.
Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.1 ст. 185 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, дані щодо особи обвинуваченого: ОСОБА_3 має постійне місце проживання, де характеризується загалом негативно, неодружений, на утриманні нікого не має, офіційно не працює, перебував на обліку у лікарів нарколога, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку.
На підставі наведеного, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень та відношення до скоєного злочину, вчинення злочину під час відбування іспитового строку, високий ризик вчинення повторного правопорушення та середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі, частково приєднавши на підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України до невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2021 року з визначенням остаточного покарання у виді обмеження волі.
Дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину та особі винного.
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Згідно вимог ч.2 ст.124 КПК України із обвинуваченого слід стягнути у користь держави витрати на залучення експертів.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один ) рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2021 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення до виконання вироку суду, тобто з дня затримання засудженого.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 230,00 грн. витрат на проведення експертиз.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя