Справа № 346/2485/20
Провадження № 11-кп/4808/266/22
Категорія ст.197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 11 травня 2022 року про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Коломийськкого міськрайонного суду від 11 травня 2022 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2, ч.3 ст.185 КК, на 60 днів, тобто до 09.07.2022 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження та є підстави вважати, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам, тому (суд першої інстанції), вважав, за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , до 09.07. 2022 року включно.

Не погодившись з ухвалою суду обвинувачений ОСОБА_7 подав АС, в якій зазначає, що судове рішення про продовження строку тримання під вартою щодо нього ухвалено із значними порушеннями вимог кримінального процесуального права та вказує на відсутність необхідності у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 11 травня 2022 року скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

25 травня 2022 року прокурор Коломийської окружної прокуратури подав клопотання, з якого вбачається, що він просить розглядати дану справу без його участі.

Крім цього, зазначив, що слідчим суддею Коломийського міськрайонного суду від 29.07.2020 року постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді триманя під вартою ОСОБА_7 та обрано більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час за місцем проживання його близьких родичів бабусі ОСОБА_8 .

Також після обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, ОСОБА_7 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК щодо своєї бабусі ОСОБА_9 за місцем її проживання.

Додав, що 03.06.2021 року Коломийським міськрайонним судом винесено рішення , щодо ОСОБА_7 , яким видано обмежувальний припис та визначено заходи тимчасового обмеження його прав заборона перебувати за місцем проживання бабусі ОСОБА_9 .

Злочини у вчинені, яких підозрюється ОСОБА_7 , відносяться до тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК.

Враховуючи наведене, вважає за не можливе обрати щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Заперечує АС ОСОБА_7 , вважає судове рішення законним і обгрунтованим.

25.05.2022 року захисник ОСОБА_10 подав клопотання , з якого вбачається, що він вважає провести за необхідне розгляд АС ОСОБА_7 без його участі та обвинуваченого, з метою дотримання процесуальних строків та уникнення зловживання правом.

Під час апеляйціного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив дане клопотання, просить розгляд проводити за відсутності його захисника, позаяк з ним булла попередня домовленість з цього приводу.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав АС, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Колегія суддів виходить з того, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним з обмеженням конституційного права особи на свободу, який полягає в примусовій ізоляції обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Так, відповідно до ч.1 ст.194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра», втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчинені злочину та призначення їй покарання.

Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду.

Відповідно до матеріалів контрольного провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні і кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2, ч.3 ст.185 КК, які відносяться до тяжких злочинів, покарання за вчинення яких передбачено у вигляді позбавленння волі на строк до шести років.

Колегія суддів підтверджує, обґрунтованими доводи клопотання прокурора про наявність ризиків, які встановлені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК та необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на час звернення з відповідним клопотанням до суду.

Підставами вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК, а сааме, що є можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальних провадженнях, вчинити нове кримінальне правопорушення, тому суд обгрунтовано вважає, що інший запобіжний захід не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

При цьому колегія суддів враховує дані про обвинуваченого, а саме його вік та стан здоров`я, що неодноразово судимий, під час непогашеної судимості вчинив новий злочин, відсутність даних про неможливість перебування під вартою, відсутність міцних соціальних зв`язків, антисоціальний спосіб життя та відсутність постійного місця проживання.

Що стосується покликання в АС обвинуваченого ОСОБА_7 , що він має бажання доглядати за своєю бабусею, яка потребує догляду, спростовується матеріалами справи.

Як зазначено в клопотання після обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, ОСОБА_7 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК щодо своєї бабусі ОСОБА_9 за місцем її проживання.

03. 06.2021 року Коломийським міськрайонним судом винесено рішення , щодо ОСОБА_7 та видано обмежувальний припис, яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав заборона перебувати за місцем проживання бабусі ОСОБА_9 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і вимоги ст. ст. 182, 183 КПК, обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу, наявність передбачених ст. 177 КПК ризиків.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

За таких обставин, АС обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

З урахуванням наведеного та керуючись, ст.ст. 404, 405,407,418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 11 травня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5