ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000969 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2022 року клопотання прокурора задоволено та продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 13 травня 2022 року включно.
Мотивуючи прийняте рішення, суд вважав доведеними та такими, що не втратили актуальність ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений намагаючись уникнути покарання за тяжкі злочини може переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, а також вчиняти нові злочини.
З огляду на викладене, суд вважав, що забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 можливе виключно шляхом застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції та її висновки не відповідають фактичним обставинам справи та є безпідставними.
Вказує, що ризик переховування обвинуваченого від суду спростовуються відомостями про його особу, який має постійне місце мешкання в м. Кривий Ріг, де проживає із сім`єю, раніше не ухилявся від суду. Звертає увагу й на те, що у зв`язку з введенням в України воєнного стану дійсні обмеження на виїзд чоловіків за межі України, що додатково спростовує висновки суду про наявність цього ризику.
Посилається й на те, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих є надуманими та необґрунтованими у зв`язку з відсутністю конкретних фактів такого впливу, а ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, хоча і існує, однак його недостатньо для застосування такого виключного запобіжного заходу.
Зауважує, що поза увагою суду залишилось посилання ОСОБА_7 на те, що він має намір захищати країну від збройної агресії РФ, що могло б не тільки запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а й забезпечити участь обвинуваченого у захисті держави.
Позиції учасників судового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд може здійснювати апеляційне провадження у даній категорії справ без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Учасники апеляційного перегляду про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, заяв про їх особисту участь до суду не надходило у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000969 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, розгляд якого триває.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді від 10.12.2021 року застосований запобіжний захід - тримання під вартою.
Прокурор у судовому засіданні, в порядку ст. 331 КПК України заявив клопотання і вважав доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, посилаючись на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Розглянувши подане клопотання, суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, в період іспитового строку за попереднім вироком, не працює, раніше судимий, що підтверджує наявність ризику вчинення ним нового чи іншого кримінального правопорушення.
Судовий розгляд даного кримінального провадження продовжується та не може бути закінчений з об`єктивних підстав, а також з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали ризики ухилення від суду, здійснення незаконного впливу на очевидців, свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим наявні ризики, що передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України.
Судом також обґрунтовано враховано, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних причин, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, а відтак як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.
При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.
Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що останні ще не допитані у судовому засіданні, а тому обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.
Колегія суддів зважає також й на ту обставину, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, звільнявся від відбуття покарання з іспитовим строком, належних висновків для себе не зробив та наразі, йому інкриміновано вчинення трьох нових тяжких кримінальних правопорушень проти власності, що з огляду також й на відсутність даних щодо засобів існування, вказують на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності прокурором ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та схильність обвинуваченого до протиправної діяльності.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах заявленого клопотання та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника стосовно намірів обвинуваченого ОСОБА_7 здійснювати захист України від збройної агресії російської федерації, колегія суддів зазначає, що вказане питання вирішується в порядку ст. 616 КПК України шляхом звернення з відповідним клопотанням до прокурора, який має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а тому вказане питання не вирішується судом, без відповідного клопотання прокурора.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4