Провадження №1-кп/523/435/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

17.10.2022 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000213 від 15 січня 2017 року із звинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, утримує неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2022 року, за вчинення 05 листопада 2019 року проступків, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і 6 місяців, умовно звільненого від його відбування з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 12 години 00 хвилин 26 грудня 2016 року ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та незаконного заволодіння шляхом обману належним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , автомобілем марки «JAC 1020», н/з НОМЕР_1 , вартістю 160000 грн, прибув до місця проживання останнього, за адресою: АДРЕСА_2 , де запропонував надати йому в оренду цей транспортний засіб, на що потерпілий погодився.

ОСОБА_6 написав останньому розписку під вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 , після чого, не маючи намірів виконувати взяті на себе орендні зобов`язання та повертати автомобіль власнику, отримавши від ОСОБА_4 вищезазначений автомобіль, ключі та свідоцтво про його реєстрацію, привів двигун у дію та залишив на ньому місце події, розпорядившись в подальшому цим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому значної матеріальної шкоди, в розмірі 160000 грн.

Обвинувачений вину у вчиненому не визнав, показав про будь-яку непричетність до вміненого йому злочину, вважаючи, що потерпілий та свідки його оговорюють, та цих осіб він взагалі не знає. В обґрунтування інших виправдувальних доводів сторона захисту також послалася на окремі неточності в показаннях потерпілого та свідків, а також на відсутність належного документального оформлення будь-яких відносин між обвинуваченим та потерпілим з приводу оренди транспортного засобу.

Незважаючи на викладене вина ОСОБА_6 у вчиненому підтверджується наступною сукупністю досліджених в суді доказів.

Потерпілий ОСОБА_4 в суді показав, що за рекомендацією сусіда зустрівся з раніше незнайомим обвинуваченим 26 грудня 2016 року біля власного домоволодіння, де погодився на пропозицію останнього передати на 5 днів в оренду належний йому автомобіль «JAC 1020», н/з НОМЕР_1 . Оскільки він довірився рекомендації сусіда, поясненням обвинуваченого про термінову потребу в заробітку перевезенням новорічних ялинок, а також короткостроковість строку оренди, то, взявши з обвинуваченого лише власноруч написану письмову розписку, в якій останній зазначив себе як ОСОБА_7 , передав тому автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Очевидцем цього була його дружина.

Оскільки до 05 січня 2017 року обвинувачений не виходив на телефонний зв`язок, автомобіль не повернув, а сусід відмовився від раніше наданих ним щодо того рекомендацій, то ОСОБА_4 вимушений був звернутися до органу поліції із заявою про вчинений щодо нього злочин, яку правоохоронці спочатку відмовилися приймати. Фактично ж кримінальне провадження розпочато після другого звернення 15 січня того ж року.

Через декілька років йому зателефонував останній володілець цього транспортного засобу та запропонував його переоформити. Від останнього потерпілий дізнався, що його автомобіль було бездокументально обміняно у іншого володільця, який нібито знав ОСОБА_6 .

В даний час автомобіль йому повернуто у переробленому стані: термічна будка демонтована, рама подовжена, замість будки встановлений тентований кузов.

Дружина потерпілого свідок ОСОБА_8 в суді показала, що перебувала у дворі домоволодіння під час обговорення обвинуваченим та її чоловіком умов оренди автомобіля, згідно з якими обвинувачений зобов`язувався повернути автомобіль перед Новим Роком та надати чоловіку за це, окрім грошей, ще і ялинку. При цьому обвинуваченого вона добре розгледіла, той ще допоміг її чоловіку вивантажити якісь особисті речі. Її чоловік передав обвинуваченому під розписку автомобіль, технічне свідоцтво та ключі, після чого ні обвинуваченого, ні автомобіля вони вже не побачили.

Свідок ОСОБА_9 в суді показала, що напередодні Нового 2017 року вона під`їжджала до домоволодіння раніше знайомого потерпілого ОСОБА_4 , щоб той допоміг їй відремонтувати її автомобіль. Свідок була очевидцем того, як ОСОБА_4 разом з раніше невідомим їй обвинуваченим розвантажив автомобіль «JAC», після чого обвинувачений сів за кермо цього автомобіля та уїхав. ОСОБА_4 же їй пояснив, що надав свій автомобіль обвинуваченому в оренду під ялинки. Особу обвинуваченого свідок добре розгледіла і впевнена, що саме він був тим чоловіком, який уїхав від потерпілого на належному тому автомобілі.

Як вбачається із протоколів прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , будучи попередженим за ст.383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про злочин, 05 січня 2017 року та повторно 15 січня 2017 року, звернувся до територіального органу поліції із заявами про притягнення до відповідальності невстановленої особи, яка представилася ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка обманом заволоділа належним потерпілому автомобілем марки «JAC 1020», н/з НОМЕР_1 , вартістю 160000 грн (т.2 а.п.104,115).

Відповідно до змісту роздруківки з інформаційної бази даних АМТ (ДАІ) у власності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває автомобіль марки «JAC», моделі «КП-J-HFC1020 КП-У-1», 2008 р.в., н/з НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане ВРЕР №2 м. Одеси 05 жовтня 2012 року (т.2 а.п.107).

Потерпілим 05 січня 2017 року надано територіальному органу поліції письмову розписку, з рукописного тексту на якій вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , т. № НОМЕР_3 , бере автомобіль марки «JAC», н/з НОМЕР_1 , на 10 днів в оренду 26 листопада 2016 року (т.2 а.п.107а).

Аналізуючи наявну сукупність доказів та заперечення обвинуваченого суд дійшов наступного.
Допитані потерпілий та свідки, кожен окремо, будучи обізнаними з відповідними правами та обов`язками, приведеними в суді до присяги, попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, пояснили, що не мають причин оговорювати обвинуваченого та дали стосовно нього в цілому узгоджувальні викривальні показання, як про особу, яка під приводом оренди незаконно заволоділа належним ОСОБА_4 автомобілем та не повернула власнику цей транспортний засіб. Ці ж особи, безпосередньо в судовому засіданні, настояли, що саме обвинувачений був тією особою, яка безпосередньо отримала в тимчасове користування предмет злочину.

Положенням ч.2 ст.96 КПК України передбачено, що джерелами даних про негативну репутацію свідка можуть бути показання, документи, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують саме нечесність цієї особи. Тобто ці джерела повинні вказувати на діяння, під час вчинення яких особа була нечесною. Суд констатує про відсутність на час розгляду розглядуваного кримінального провадження будь-яких таких даних, що в кінцевому рахунку не може ставити під сумнів репутацію свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 при дачі ними показань в даному судовому засіданні в розумінні положень ст.96 КПК України.

Окремі неточності в показаннях потерпілого та цих свідків щодо конкретних обставин події об`єктивно пояснюються фактором спливу значного проміжку часу від часу настання цієї події, а також підвищеним емоційним станом від несподіваності особисто сприйнятого чи необхідності надання показань в суді, що не викликає у суду жодного сумніву у цілковитій правдивості отриманих від цих осіб показань.

Відсутність письмової форми укладеного договору оренди є недоліком лише стосовно форми оформлення цивільно правових відносин, які ОСОБА_4 помилково вважав укладеними між ним та обвинуваченим. Проте, з урахуванням дійсних намірів останнього взагалі не повертати автомобіль власнику і таким чином ним заволодіти, щоб реалізувати третій особі, така обставина не має вирішального значення для доведення обставин злочину.

Як вбачається із змісту виданої потерпілим органу поліції письмової розписки особа, яка отримала в користування автомобіль, зафіксувала стосовно себе ім`я, по батькові, а також дату та місяць народження, які є аналогічними відповідним анкетним даним ОСОБА_6 .

Його ж відмова надати експерту зразки почерку, як і невизнавальна позиція під час судового розгляду є виключно формою захисту, спрямованою на уникнення відповідальності за вчинене.

Таким чином, з урахуванням конкретного обсягу вміненого обвинувачення, а також норми кримінального закону, яка була чинною станом на 26 грудня 2016 року, суд визнає доведеним вчинення ОСОБА_6 дій, які полягали в наступному.

Близько 12 години 00 хвилин 26 грудня 2016 року ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та незаконного заволодіння шляхом обману належним ОСОБА_4 автомобілем марки «JAC 1020», н/з НОМЕР_1 , вартістю 160000 грн, прибув до місця проживання останнього, за адресою: АДРЕСА_2 , де запропонував надати йому в оренду цей транспортний засіб, на що потерпілий погодився.

ОСОБА_6 написав останньому розписку під вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 , після чого, не маючи намірів виконувати взяті на себе орендні зобов`язання та повертати автомобіль власнику, отримавши від ОСОБА_4 вищезазначений автомобіль, ключі та свідоцтво про його реєстрацію, привів двигун у дію та залишив на ньому місце події, розпорядившись в подальшому цим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому значної матеріальної шкоди, в розмірі 160000 грн.

Зазначені дії суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди потерпілому.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений до обвинуваченого потерпілим ОСОБА_4 про стягнення спричиненої останньому матеріальної шкоди в уточненому розмірі 80000 грн та моральної шкоди в розмірі 180000 грн, з яким обвинувачений не погодився.

Вирішуючи зазначений позов суд зазначає, що відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

В питанні можливого відшкодування заподіяної потерпілому майнової шкоди як реальних збитків внаслідок погіршення технічного стану автомобіля після незаконного ним заволодіння, суд не знаходить достатніх підстав для задоволення цієї частини позову, оскільки ОСОБА_4 , окрім показань щодо особливостей переобладнання транспортного засобу, не надано документів щодо оцінки конкретного розміру таких збитків.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві та усно в суді зазначив, що виявлення факту незаконного заволодіння належним йому автомобілем призвело до психологічного стресу, душевного болю, який з часом він продовжує відчувати, а також до моральних страждань, побоювання за інше, належне йому майно, що порушило умови його повсякденного життя.

В суді доведена вина ОСОБА_6 в спричиненні потерпілому майнової шкоди внаслідок незаконного заволодіння належного останньому транспортного засобу і це, безумовно, потягло для ОСОБА_4 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і негативних змін в його подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України, суд вважає справедливим частково задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди в розмірі 50000 грн. На думку суду, ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували йому покарання.

Суд враховує дані про обвинуваченого, як про судиму особу, яка одночасно є обвинуваченою в іншому кримінальному провадженні №0000005 від 02 січня 2019 року, за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, судовий розгляд яких зупинено внаслідок ухилення ОСОБА_6 від явки до суду, неодноразово ухилялася від судового розгляду чинного кримінального провадження, в даний час офіційно не працевлаштована, перебуває у шлюбі, має низку хронічних захворювань, позитивно характеризується за місцем проживання.

При цьому визначальним при призначенні покарання суд вказує на відсутність каяття ОСОБА_6 у вчиненому діянні, невизнання вини, а також не здійснення жодного дієвого заходу, спрямованого на добровільне відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди.

З врахуванням сукупності викладеного, а також позиції сторони обвинувачення про необхідність призначення суворого виду кримінального покарання, суд вважає, що вищезазначені обставини не дозволяють застосувати до обвинуваченого після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69, 75 та 76 КК України, та обумовлюють необхідність подальшої ізоляції ОСОБА_6 , з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тобто призначення реального основного покарання у виді позбавлення волі, а також додаткового покарання у виді конфіскації майна, що є його власністю.

На підставі ч.8 ст.182 КПК України, у зв`язку із тим, що обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин, не повідомив про причини своїх наступних неявок, а також без дозволу суду змінив місце свого проживання, чим порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, заставу, в розмірі 91760 грн, необхідно звернути в дохід держави, зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України та використати в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Арешт, накладений на автомобіль марки «JAC 1020», н/з НОМЕР_1 , підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із конфіскацією майна, що є його власністю.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання даного покарання та покарання, що призначено вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2022 року, за вчинення 05 листопада 2019 року проступків, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 3 (три) місяці, із конфіскацією майна, що є його власністю.
На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу, з урахуванням часу вчинення злочину 26 грудня 2016 року, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в періоди часу з 08 липня 2021 року до 23 липня 2021 року, а також з 12 липня 2022 року дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 08 липня 2021 року, за виключенням періоду часу з 24 липня 2021 року до 11 липня 2022 року.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід залишити попередній - тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , спричинену моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 відмовити.

Після набрання вироком законної сили арешт, накладений на автомобіль марки «JAC 1020», н/з НОМЕР_1 , - скасувати.

Заставу, в розмірі 91760 грн, - звернути в дохід держави, зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України та використати в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ув`язненим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1