справа № 243/2094/22
провадження 1-кп/243/456/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у режимі дистанційного судочинства матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000089 від 02.02.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянин України, із середньо спеціальна освітою, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштований, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.05.2017 по справі №2/243/2634/2017 ОСОБА_4 , повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.05.2017, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Знаючи про необхідність сплати аліментів, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, ОСОБА_4 , будучи фізично здоровим та працездатним, всупереч вимогам ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, в період виникнення заборгованості, а саме з липня 2021 року по 10.02.2022 аліменти не сплачував, добровільно матеріальну та будь-яку іншу допомогу своїй дитині не надавав.

Будучи обізнаним про необхідність виконання свого обов`язку та можливості настання кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 аліменти не виплачував, що призвело до виникнення заборгованості по виплаті аліментів станом на 10.02.2022 в розмірі 19162,00 грн., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 164 КК України, визнав повністю, не заперечував проти розгляду справи у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, та показав, що дійсно у період з липня 2021 року по 10.02.2022 він не сплачував встановлені рішенням суду аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання своєї доньки ОСОБА_6 у зв`язку зі складним матеріальним становищем. Про наслідки ухилення від сплати аліментів попереджався. Розкаявся у вчиненому.
Беручи до уваги, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, його показання повністю відповідають сутності пред`явленого обвинувачення, суд, за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються, обмежившись показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінальної справи, що характеризують його особу.
З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у здійсненні ним навмисних, протиправних дій, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), доведена у судовому засіданні повністю та суд вважає правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 164 КК України.

Обговорюючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь важкості скоєного кримінального правопорушення, особистість винного та обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.
Дані про особистість обвинуваченого ОСОБА_4 свідчать про те, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працевлаштований.
При сукупності обставин скоєного кримінального правопорушення та особистості обвинуваченого, суд приходить до переконання про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 буде можливо без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю.

Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати та речові докази за провадженням відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 368-376 КПК України, суд

присудив :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити йому за цим Законом покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з випробувальним терміном на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Донецького апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку можуть отримати в суді.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1