Справа № 182/2396/19
Провадження № 1-кп/0182/241/2022
У Х В А Л А
Іменем України

20.06.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0000189, № 0002900, № 0000415 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 187, ч.1 2 ст. 307, ч.3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0000189, № 0000189, № 0000415 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 187, ч.1 2 ст. 307, ч.3 ст. 286 КК України, -
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 та обґрунтував його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули обвинувачений може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність та чинити тиск на потерпілих та свідків по провадженню, оскільки вони на теперішній час не допитані у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що він повинен піклуватись про свою сім`ю та заробляти на життя, за думкою обвинуваченого він тривалий час перебуваю під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав його не мотивованим. Захисник зазначив, що дружина обвинуваченого вимушена сама піклуватись про двох неповнолітніх дітей, при цьому одна дитина є інвалідом. Захисник вважає, що підстав для тримання обвинуваченого під вартою не має.
Вислухавши думку сторін, суд приходить до наступних висновків.

У п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
За змістом норми ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
ОСОБА_5 обвинувачується в скоєні ряду тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст. 187, ч.1, 2 ст. 307, ч.3 ст. 286 КК України за скоєння яких, у разі визнання вини ОСОБА_5 може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна та позбавленням права керування транспортними засобами до 3 років.
Таке суворе покарання може спонукати ОСОБА_5 переховуватись від суду.
Суворість покарання, при оцінці ризику переховування від суду, узгоджується з позицією ЄСПЛ, зазначеною в рішеннях, викладених у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України», де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

Зазначений судом ризик вимагає застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, який забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків і завадить настання визнаного судом доведеним ризику.

Крім того, по провадженню не допитані потерпілі та свідки. Суд вважає, що обставини скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, а саме вчинення злочину з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, вчинення злочину у відношенні жінки, свідчить про наявність ризику тиску на потерпілу та свідків з метою зміни ними своїх показань.
Таким чином, суд вважає, що ніякий більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним судом ризикам.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 слід продовжити не більш ніж на 2 місяця.

Разом з тим, враховуючи практику ЄСПЛ, суд, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе, як альтернативний запобіжний захід, визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК, оскільки у разі, коли суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у злочинах, перелік яких передбачено ч. 3 ст. 183 КПК України, питання про визначення або ж не визначення застави віднесено на розсуд суду.

ч.5 ст. 182 КПК України встановлює, що особі, обвинуваченій у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи всі обставини справи, тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати йому заставу у сумі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 248 100 грн

Керуючись ст.331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 з 20.06.2022 року по 20.08.2022 року включно.
Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 248 100 (двісті сорок вісім тисяч сто) грн. для забезпечення виконання ними обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважаються таким, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язані виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1