465/2296/22
1-кс/465/906/22
У Х В А Л А
Іменем України
10.05.2022 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши клопотання ст.слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000242 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України відносно ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

встановив:
09.05.2022 року ст.слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді Франківського районного суду м.Львова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Короткий зміст клопотання.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 07.05.2022 о 21:54 год., надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 07.05.2022 о 21:53 год., черговий лікар 8 лікарні повідомила, що бригадою ШМД №110 доставлено гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з АДРЕСА_1 з діагнозом: відкрита проникаюча крайніуфаціальна травма голови, забій головного мозку, множинні переломи лобної кістки з поширенням на основу, переломи кісток лицевого скелету. В поданому клопотанні зазначено, ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що 07.05.2022 року близько 21:53 год., перебуваючи у арці будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій, та бажаючи їх настання, взявши скляну пляшку умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар по голові в результаті чого скляна пляшка розбилась, після цього взявши шматок бетонну (цегли) умисно кинув його в голову потерпілому чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої крайніуфаціальної травми голови; забій головного мозку; множинні переломи лобної кістки з поширенням на основу; перелом кісток лицевого скелета, які згідно діагнозу відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент його спричинення.

08.05.2022 року о 00.30 год. за підозрою у вчиненні вказаного злочину в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

08.05.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 07.05.2022 року, проведеним за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом затримання ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України від 08.05.2022; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також у клопотанні зазначається, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченими п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний в подальшому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин. З вище наведеного вбачаються достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі буде переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та в продовження своєї злочинної поведінки може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Позиції учасників кримінального провадження.
Прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, викладених у ньому.

Слідчий підтримав подане клопотання з підстав, наведених в такому.

У судовому засіданні прокурор додатково просив врахувати, що підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово судимий за злочини проти власності, а також 25.11.2020 року Шевченківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.125 КК України, проте в силу ст.89 КК України вважається не судимим. Крім цього, 31.08.2021 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України направлено в суд.

Захисник адвокат ОСОБА_5 зазначив застереження щодо доказів, які підтверджуть наявність обґрунтованої підозри. Обґрунтовуючи позицію, заперечив щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, який надасть можливість ОСОБА_6 працювати та забезпечувати батька, який є інвалідом 2 групи довічно та малолітнього сина, які проживають разом з ним.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, заперечив проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Фактичні обставини справи, встановлені слідчим суддею та норми права, які підлягають застосуванню.
Ознайомившись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу, підозрюваний отримав у строк, передбачений ч.2 ст.184 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000242 від 08.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

08.05.2022 року ОСОБА_6 у відповідності до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Так, ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що відповідно до ст.183 КПК України не перешкоджає застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розділ II Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч.2 ст.131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК).

Крім цього, у ст.178 КПК визначений перелік обставин, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Щодо обґрунтованості підозри.
Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені.

Проте воно висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, що підлягає застосуванню українськими судами. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»). Обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.

Відповідно до практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується протоколом огляду місця події від 07.05.2022 року, проведеним за адресою: м. Львів, вул.Героїв УПА, 3; протоколом затримання ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України від 08.05.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 08.05.2022 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя зазначає, що оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише з метою визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тобто на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Як встановлено судовим розглядом клопотання та вбачається із досліджених слідчим суддею в судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, вони є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо ризиків кримінального провадження.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На переконання сторони обвинувачення, у цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя вважає такий ризик на момент розгляду даного клопотання обґрунтованим.
При оцінці ризику переховування від слідства та/або суду може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

Слід зазначити, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання слідчого судді, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, приходить до обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення слід зазначити наступне.
Щодо ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (іншого злочину) то слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_13 працює охоронцем на Миколаївській рибній станції, має на утриманні дідуся-інваліда та малолітнього сина, а відтак скрутне матеріальне становище може спонукати до вчинення інших злочинів проти власності.

При цьому, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 неодноразово судимий за злочини проти власності, а також 25.11.2020 року Шевченківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.125 КК України, проте в силу ст.89 КК України вважається не судимим.

Крім цього, 31.08.2021 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України направлено в суд.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши сторони, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику впливу підозрюваним на потерпілого, з яким підтримувалися дружні стосунки та свідків.

Щодо можливості інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч.3 ст. 176 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особисте зобов`язання та ін., не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Так, на думку слідчого судді, застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, потерпілого у провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя ґрунтує свої твердження на підставі сукупного аналізу як і обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, так і зазначених характеризуючих відомостей про особу підозрюваного.

На думку слідчого судді, наявність малолітнього сина на утриманні підозрюваного та офіційного працевлаштування не є достатніми факторами, що безсумнівно можуть вказувати на наявність міцних соціальних зв`язків у місці проживання, що виступали б фактором стримування від реалізації описаних вище ризиків кримінального провадження.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені при розгляді клопотання ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, потерпілого в даному кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_6 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання. (ч. 1, 2 ст. 197 КПК).

Зважаючи на ризики, встановлені під час судового розгляду, особливості досудового розслідування відповідної категорії кримінальних правопорушень, слідчий суддя вбачає обґрунтованим застосувати до підозрюваного тримання під вартою на строк 60 днів. Такий строк необхідно обраховувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 00.30 год. 08.05.2022 року.

Щодо обрання та визначення розміру застави.
Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зі змісту ч.4 ст.183 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (п.2 ч.5 ст. 182 КПК).

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави має бути достатнім стимулюючим фактором, який би підозрюваний або інша особа (заставодавець) боялася б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків.

На переконання слідчого судді, такій меті цілком може відповідати застава в сумі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 74430 грн.

Саме такий розмір є співрозмірний з майновим станом підозрюваного, розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти встановленим ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У випадку внесення застави такі обов`язки покладаються на обвинуваченого строком на два місяці (ч. 7 ст. 194 КПК України).

У зв`язку з застосуванням до ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у вигляді застави, слідчий суддя вважає за необхідне визначити обов`язки, про які зазначає ст.слідчий у клопотанні.

Зокрема, зважаючи на встановлений ризик переховування слід зобов`язати підозрюваного здати на зберігання вказаному у клопотанні ст.слідчому свої документи для виїзду за кордон, не відлучатися за межі адміністративно-територіальної одиниці в якій зареєстрований та проживає та повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

Ризики впливу на свідків, та потерпілого вказує на необхідність заборонити підозрюваному спілкуватися зі вказаними у клопотанні слідчого свідками та потерпілим.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього згідно цієї ухвали обов`язків, а також, якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання ст.слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000242 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України відносно ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання 00 год. 30 хв. 08 травня 2022 року, який закінчується 00 год. 30 хв. 06 липня 2022 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу в розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 74430 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять гривень).

Після внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, ОСОБА_6 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 покладаються такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (м.Львів), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у разі невиконання покладених на нього згідно цієї ухвали обов`язків, а також, якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на ст.слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 та прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 .

Ухвалу може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1