Справа №563/99/22
У Х В А Л А

19 квітня 2022 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

провівши в приміщенні суду в м.Корець підготовче судове засідання кримінального провадження №0000013 від 11 січня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України,

в с т а н о в и в :

До Корецького районного суду Рівненської області надійшов затверджений обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_5 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Захисник, якого підтримала обвинувачена, просив суд повернути обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні прокурору, оскільки формулювання обвинувачення є нечітким, незрозумілим та неоднозначним, в ньому міститься неповнота, непослідовність, складність та суперечливість. Сторона обвинувачення, кваліфікуючи дії його підзахисної як службова недбалість, в обвинувальному акті не зазначила у якому саме документі обвинувачена зобов`язана особисто вивчати ринкову вартість предмету договору. В обвинувальному акті вказуються прізвище осіб, які не є учасниками вказаного кримінального провадження.

Окрім цього, реєстр матеріалів кримінального провадження також має суттєві недоліки в частині не зазначення ряду дат у проведенні певних процесуальних дій.

Прокурор вважає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений у відповідності до вимог закону. Що стосується складності сформованого обвинувачення, то вважає, що обвинувачення сформульовано у відповідності до загальновизнаної термінології, яка використовується у сфері бюджетних та фінансово-господарських відносин і не може бути змінена іншими поняттями.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором. Зазначений перелік вимог до обвинувального акту та додатків до нього є вичерпним.

В даному кримінальному провадженні обвинувальний акт містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченої, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення із зазначенням часу, місця, способу, форми вини, мотивів і мети вчинення кримінального правопорушення, а також інших обставин, які підлягають обов`язковому доказуванню в кримінальному провадженні; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; місце, дату його складення та затвердження.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає наявність в ньому таких недоліків, які не можуть бути усунуті та перешкоджають призначити судовий розгляд.

Окрім того, в силу ст. 36 КПК України прокурор є самостійним у своїй діяльності, в тому числі і в частині викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації. До того ж, положення ст. 338 КПК України дають право прокурору змінити обвинувачення під час судового розгляду з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення.

У постанові другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 03.07.2019 року (справа № 273/1053/17) зроблено висновок, за яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в тому числі, й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Покликання захисника про те, що фактичні обставини кримінального правопорушення містять суперечності, як одну із підстав для повернення обвинувального акту прокурору, є безпідставними, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення, відповідно до вимог закону, підлягають встановленню виключно під час судового розгляду шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, а підняті питання в підготовчому судовому засідання щодо суперечливості фактичних обставин кримінального правопорушення, без судового розгляду кримінального провадження і дослідження доказів, є передчасними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, визнання обвинувачення, як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення щодо вчинення особою кримінально-караного правопорушення. При цьому це стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст. 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (Девеер проти Бельгії від 27 лютого 1980 року).

Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що вимог закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Наведені в даному обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Також суд знаходить, що всі ті недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування, на які вказує захист, не можуть бути у даному випадку достатніми підставами для реалізації права суду на повернення обвинувального акта прокурору, оскільки у п.3 ч.3 ст.314 КПК України не згадується про можливість повернення обвинувального акта у разі виявлення недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування, які не є істотними і можуть бути з`ясовані під час судового провадження.

Недоліки, які не пов`язані з недотриманням вимог ст.291 КПК України, як то несуттєві неточності у викладі фактичних обставин справи, описки, скорочення та абревіатури, недостатня кількість реквізитів процесуальних дій та рішень, перелічених у реєстрі (як то вказівка на необхідність зазначення суті ухвалу суду тощо), не можуть бути підставою для застосування положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України про повернення обвинувального акта прокурору. Такі недоліки можуть бути з`ясовані і оцінені судом у ході судового провадження та ухвалення відповідного судового рішення по результатам його розгляду.

Одночасно суд звертає увагу прокурора на те, що хоч це і не є підставою для висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, оформляти документи кримінального провадження, зокрема обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, необхідно згідно вимог, у тому числі, діловодства, що є складовою такого принципу кримінального провадження як законність, закріпленого у ст.9 КПК України, та не допускати неправильного застосування термінів, недоречних абревіатур, скорочень тощо.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_5 слідчим та прокурором в цілому дотримані вимоги ст.291 КПК України, а відтак клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд

у х в а л и в :

Захиснику адвокату ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я :