Провадження 1-в/193/137/22
У Х В А Л А
іменем України

18 липня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника Софіївської ВК № 45 ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання,

В С Т А Н О В И В:
03 травня 2022 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.
Засуджений під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що за підсумками ІІ кварталу засуджений став значно відповідальніше відноситися до поставленої перед ним роботи, щерез що 12 липня 2022 року отримав заохочення від начальника установи. Своєї думки щдо наявності підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 не висловив.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, вказавши, що засуджений не довів своє виправлення.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше засуджений вироком від 12.09.2019 Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за ст. 15 ч. 2, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.
Вироком від 14.11.2019 Криворізького районного суду Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч.1, 70 ч. 4 КК України до 3 років позбавлення волі.
13.01.2020 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.
13.02.2020 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі.
19.02.2020 Інгулецьким районний судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі
27.04.2020 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 309 ч. 2, ст. 263 ч. 1, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.
26.05.2020 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 2, ст.70 ч. 4 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.
15.10.2020 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 1, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.
16.02.2021 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 15 ч.2, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.
Знову засуджений 10.06.2021 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 190 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Початок строку: 30.07.2019, кінець строку 30.09.2023.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачаються із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у ДУ «Софіївська ВК (№45)», а й увесь період його відбування покарання.
Зокрема, встановлено, що засуджений ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі перебуває з 05.08.2019. Спершу став відбувати покарання у вигляді позбавлення волі в ДУ «Криворізькій установі виконання покарань (№3)», де характеризувався винятково негативно, мав одинадцять стягнень. Заохочень не мав.
З 13.05.2021 міру покарання продовжив відбувати в ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання в цій установі ОСОБА_5 характеризується посередньо, має одне стягнення та два заохочення, отримані ним 12.10.2021 та 12.07.2022, що було з`ясовано у судовому засіданні з пояснень представника виправної колонії.
Працездатний, залучений у їдальні установи за особистим бажанням. Заходи виховного характеру відвідує не регулярно, не приймає участі в організації виховних заходів, що проводяться в установі. Соціально-корисної активності також не проявляє, однак підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних дзвінків. За вироком суду має позов на загальну суму понад 500 000 грн., що не відшкодовані.
Крім того, за вироками судів ОСОБА_5 має не низку не відшкодованих матеріальних збитків, завданих злочинами, відповідно до задоволених цивільних позовів потерпілих, а також вимоги про стягнення процесуальних витрат, на загальну суму понад півмільйона гривень. Доводи засудженого з приводу того, що виконавчі листи для стягнення цих сум до установи не надходили, суд залишає без уваги, оскільки за змістом положень Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий лист підлягає примусовому виконанню за умови добровільного не виконання судового рішення на підставі якого він був виданий. ОСОБА_5 відразу після оголошення вироків суду, згідно з якими було також задоволені цивільні позови потерпілих від злочинів, у будь-який спосіб, у тому числі за допомогою своїх рідних, до цього часу навіть не намагався відшкодувати ці збитки потерпілим.
При цьому суд не може залишити поза увагою те, що засуджений на протязі шістнадцять років двадцять один раз засуджувався, у тому числі за вчинення тяжких злочинів. При цьому ОСОБА_5 10.07.2007 року звільнявся від покарання через амністію, 02.06.2014 - умовно-достроково, а 16.11.2017 під час відбуття покарання у виді позбавлення волі засудженому було замінено така покарання на більш м`яке (обмеження волі). Втім, незважаючи на законодавчо встановлені стимули для засуджених, спрямовані на дотримання ними законослухняної поведінки після звільнення від покарання чи його пом`якшення, ОСОБА_5 завжи повертався до протиправної діяльності та знову вчиняв злочини, у тому числі у період невідбутого строку покарання, що свідчить про його очевидну схильність до вчинення злочинів.
Між тим, варто відмітити справді певне покращення поведінки засудженого, який після одинадцяти стягнень поспіль, які він отримав всього лише на протязі першого року свого ув`язнення, ОСОБА_5 на протязі решти строку відбування покарання лише одного разу був підданий стягненню за порушення режиму утримання, за те двічі заохочувався правами начальника установи, але це свідчить про те, що засуджений лише розпочав свій шлях до виправлення і ще потребує стороннього нагляду в умовах ізоляції.
Також слід зауважити, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Таким чином, з огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав, які б вказували на безумовне виправлення засудженого ОСОБА_5 , тому на час розгляду його клопотання, останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а відтак у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1