Справа 303/6832/21
№ 1-кп/303/817/21
№ рядка с/з 93
У Х В А Л А

11 квітня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Мукачеві клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001480 внесеному до ЄРДР 11.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3
- захисника (адвоката) ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
У судовому засіданні, прокурор просив розглянути його клопотання про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, подане ним 23.03.2022 року.
Клопотання прокурора мотивовано тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого: ч.3 ст.185 КК України - тобто крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення вчинене повторно, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину. Пред`явлені обвинувачення ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України, обґрунтовується сукупністю здобутих в ході досудового розслідування доказів у межах даного кримінального провадження. ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, характеризується негативно, як особа схильна вчиняти нові злочини, ніде не працює, постійного джерела доходів не має, майна у власності не має, раніше судимий, крім того, відносно ОСОБА_3 проводяться інші судові розгляди про вчинення останнім аналогічних кримінальних правопорушень, всі ці дані дають стороні обвинувачення підстави стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, що вказує на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Усвідомлення тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у випадку визнання його винним, може спонукати обвинуваченого до вчинення дій, спрямованих на перешкоджання повному і об`єктивному судовому провадженню, що вказує на наявність, ризиків, передбачених: п.1), п.3), та п.5) ст.177 КПК України, а саме: спробам уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, переховування від органів досудового розслідування, незаконно впливати на інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні. Так обвинувачений ОСОБА_3 після закінчення запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, перестав з`являтися на виклики до суду без поважних причин, за місцем проживання був відсутній, у зв`язку з чим був оголошений у розшук ухвалою суду від 06.04.2022 року. Внаслідок чого був розшуканий, затриманий та доставлений до суду уповноваженим органом для розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не втратили своєї актуальності на даний час, оскільки судовий розгляд триває, свідки, потерпілі та обвинувачений не допитані, дає підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не має наміру ухилятися від явки до суду та перешкоджати встановленню істини у справі, та просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити прокурору у задоволенні клопотання про обрання відносно її довірителя ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати відносно її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, надати можливість останньому працювати.
Потерпілі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, але надіслали заяви про розгляд справи у їй відсутності.
Заслухавши позицію прокурора з приводу заявленого клопотання, думку обвинуваченого, його захисника, дослідивши клопотання, суд приходить до висновку:
Статтею 8 КПК України кримінальне провадження, визначено що здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у Кримінальному проваджені, а також, і у відповідності з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України (ч.2 ст.331 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України - під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом у окремих випадках.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6-ти років.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.
Вимоги ч.1 ст.183 КПК України передбачають, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КК України.
Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Матеріали клопотання прокурора не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання міри запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою. Прокурором належно не мотивовано, чому інший запобіжний захід не може забезпечити проведення процесуальних дій, а посилання прокурора у клопотанні на те, що перебуваючи на волі ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілих та свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чим перешкоджатиме повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, мають характер припущення та не ґрунтуються на матеріалах справи.
Разом з тим, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 будучи під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, належним чином виконував, покладені на нього судом обов`язки щодо явки на виклик суду і тільки після закінчення строку дії даного запобіжного заходу перестав з`являтися на виклик суду.
Мотиви прокурора щодо тяжкості вчиненого злочину не можуть бути визначальним фактором при вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_6 ..
За таких обставин, суд вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого буде межувати зі свавіллям, а тому відносно обвинуваченого може бути змінено на більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить нівелювання інших існуючих ризиків, як то вплив на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку із чим, суд приходить до обґрунтованого висновку про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, ніж той, який зазначений у клопотанні прокурора, у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком на два місяці, а також покладенням на обвинуваченого, обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 9 ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись: Розділ ІІ КПК України, ст.331, ст. 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - відмовити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградово, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001480 від 11.08.2020 року, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю строком на два місяці, тобто по 11 червня 2022 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2) цілодобово заборонити залишати місце реєстрації та фактичного проживання будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) носити електронний засіб контролю.
Порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Контроль за виконанням ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із носіння електронного засобу контролю, покласти на Мукачівський РУП ГУНП в Закарпатській області.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та його захиснику негайно після її оголошення та направити учасникам судового провадження для відому.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти діб з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_7