ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/554/18 Номер провадження 11-кп/814/69/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

та його захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 вересня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 17.12.2012 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, 69, 70 КК України на 4 роки і 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання 27.08.2014 року на підставі Закону про амністію,,

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з 02.12.2017 року.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 742 (сімсот сорок дві) грн. 20 к. судових витрат за проведену експертизу.
Вирішено долю речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком суду, ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин:
02 грудня 2017 року приблизно о 20 годині ОСОБА_8 за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_3 , після спільного зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 вживання спиртних напоїв, на ґрунті виниклої сварки, в стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс останньому численних ударів, зокрема, частинами дерев`яного табурету в голову та інші ділянки тіла, заподіявши черепно-мозкову травму, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, тобто тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті потерпілого на місці події.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з рішенням суду прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді 15 років позбавлення волі.
В обгрунтування апеляційних вимог вказує, що суд не в повній мірі врахував тяжкість і підвищену суспільну небезпечність даного злочину, а саме те, що злочин ОСОБА_8 є умисним особливо тяжким злочинним діянням проти життя особи, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність двох обтяжуючих вину обставин, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину. Окрім того, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, зокрема не одружений, не має утриманців, не працюючий, за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий за вчинення тяжких злочинів.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу та просить вирок суду скасувати та закрити провадження.
В обгрунтування зазначає, що визнані судом доведеними обставини обвинувачення не відповідають дослідженими в суді доказам в повному обсязі. Зазначає, що вина ОСОБА_8 є недоведеною. Так, обвинувачення ОСОБА_8 спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_12 в частині неприязних відносин між ним та ОСОБА_8 .. Вказує, що стан сп`яніння ОСОБА_8 спростовує пред`явлене обвинувачення щодо нанесення не менше 26-ти ударів кулаками, ногами та частинами дерев`яного табурету у ділянку голови, тулубу та кінцівок в короткий проміжок часу майже одночасно. Також зазначає, що відповідно до показань ОСОБА_8 йому телефонував померлий ОСОБА_11 в момент нападу і просив про допомогу, в зв`язку з цим сторона захисту клопотала витребувати з ПрАТ «ВФУкраїна», ПрАТ «Київстар» роздруківки з терміналу за наявними в справі номерами оскільки органом досудового розслідування вказані дії не були виконані. Також вказує, що матеріали кримінального провадження не містять доказів про час та місце вчинення злочину.
В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку та постановити стосовно нього виправдувальний вирок. В обгрунтування вказує на обставини, які є аналогічними обставинам викладених в апеляційній скарзі його захисника адвоката ОСОБА_9 .. Поряд з цим зазначає, що він не вчиняв цей злочин, про подій того дня повідомив адвоката ОСОБА_13 , який на той час захищав його інтереси, однак, адвокат, запевняючи його, що все буде добре, не став фактично на його захист, в результаті чого він втратив час та можливість захищати себе.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Обвинувачений та його захисник вважали апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, просили задовольнити їх апеляційні скарги та вимоги викладені в них.
Прокурор просив про задоволення своєї апеляційної скарги у повному обсязі.
Потерпілий про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомленим належним чином, проте у судове засідання не з`явився. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надавав.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначаючи покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторін в судовому засіданні та виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, доводи сторін, під час судового розгляду отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Так з матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні суду першої інстанції, під час ухвалення вироку, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в межах пред`явленого обвинувачення не визнав та пояснив, що дійсно загиблий перебував у кімнаті його квартири, дійсно вони вживали спиртні напої, але жодних тілесних ушкоджень останньому він не наносив.

Проте, не зважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та обґрунтував свій висновок сукупністю належних та допустимих доказів.
Такий висновок відповідає наведеним у вироку показанням потерпілого, свідків, письмовим та іншим матеріалам справи.
Так потерпілий ОСОБА_14 , двоюрідний брат загиблиго, вказував, що його брат проживав у квартирі ОСОБА_8 , який зі слів брата, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вів себе неадекватно, був неврівноважений. 02.12.2017 року вночі йому перезвонили з поліції та повідомили про вбивство брата.

Свідок ОСОБА_15 , рідна сестра обвинуваченого, вказувала про те, що її брат був дуже емоційною, нерозважливою людиною, та мав вибуховий характер. Проживав разом з батьком в квартирі, з ним останній час жив і ОСОБА_16 .. 02.12.2017 року вона звонила батьку, який розповів, що через стінку чув гуркіт та сварку між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Згідно даним протоколу огляду міся події від 02.12.2017 року у квартирі АДРЕСА_3 ( на 4 поверсі) замки на вхідних дверях не пошкоджені, у ванній кімнаті на умивальнику та на дверях ванної кімнати виявлені сліди бурого кольору. В спальній кімнатіі виявлено труп ОСОБА_16 а на стіні и цієї ж спальні пляму бурого кольору. Крім цього в цій же кімнаті виявлено фрагменти розламаного табурету зі слідами бурого кольору.

Відповідно дло висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_16 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку. Ці тілесні ушкодження за своїми характеристиками є прижиттєвими, утворились незадовго до настання смерті від неоднократної дії предметів з обмеженою контантуючою поверхнею. Виявлені тілесні ушкодження сингронні за часом, тобто утворились 02.12.2017 року в короткий проміжуток часу, незадовго до настання смерті. Після спричинення ОСОБА_11 тяжкої черепно-мозкової травми він міг бути позбавлений можливості здійснювати будь-які активні дії. Можливість утворення всіх виявлених тілесних ушкоджень внаслідок його падіння на площину, як з раніше наданим прискоренням так і без такого виключається.

Тілесних ушкоджень, характерних для переміщення тіла шляхом його волочіння, в ході проведення судово медичної експертизи трупа ОСОБА_16 , не виявлено.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що 02.12.2017 року о 16 год. він зустрів ОСОБА_8 , який запросив його до себе в квартиру. Коли прийшли то в кімнаті спав ОСОБА_16 , вони його розбудили та втрьох розпивали спиртні напої. В іншій кімнаті квартири був батько ОСОБА_8 , інвалід без ноги похилого віку. Більше в квартирі нікого не було. На момент коли він залишав квартиру біля 19 години сварок не було, меблі, в тому числі табурети, були в справному стані. Тілесних ушкоджень ні на кому не бачив. ОСОБА_8 , будучи дуже п`яним, провів його та закрив за ним двері квартири.
Враховуючи наведені докази колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Доводи сторони захисту про небхідність визнання деяких доказів недопустимими є безпідставними.

Так, доводи сторони захисту про те, що протокол огляду місця події є недопустимим доказом, так як було порушено право затриманого на захист, не заслуговують на увагу, так як слідча дія, а саме огляд місця пригоди проводився і може проводиться до внесення відомостей до ЄРДР, при цьому при проведенні даної слідчої дії ОСОБА_8 не був затриманий і був присутній в квартирі в якості мешканця даної квартири. В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 був затриманий 03.12.2017 рорку, а тому будь-яких суттєвих порушень права на захист під час проведення огляду місця події допущено не було, у зв`язку з чим суд обгрунтовано визнав протокол огляду місця пригоди допустимим доказом.

Твердження сторони захисту про безпідставну відмову у дослідженні речового доказу, а саме мобільного телефону загиблого, є неспроможними, так як і органом досудового розслідування, так і судами достовірно встановлено, що всі тілесні ушкодження, в тому числі і від яких настала смерть ОСОБА_16 , були спричинені в короткий проміжуток часу незадовго до настання смерті, яка наступила в квартирі, де був виявлений труп, і при цьому будь-яких даних про переміщення тіла загиблого не встановлено, а тому доводи сторони захисту про можливість отримання ОСОБА_16 тілесних ушкоджень в іншому місці не мають під собою будь-якого підгрунття. У зв`язку з наведеним будь-яких підстав для дослідження змісту розмови ОСОБА_16 по мобільному телефону з будь-якою особою до чи після отримання тілесних ушкоджень не було.

Посилання сторони захисту на незаконність відмови у задоволенні клопотання про допит лікаря Полтавського обласного наркологічного диспансеру є безпідставними, так як з досліджених і оцінених судом наявних в матеріалах провадження доказів встановлена винуватість перебуваючого в стані алкогольного сп`яніння, але фізично здорового ОСОБА_8 у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , який перебував в стані тяжкого алкогольного сп`янінні.

Доводи сторони захисту про неможливість нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 загиблому ОСОБА_16 є безпідставними, так як відсутність тілесних ушкоджень на руках ОСОБА_8 не свідчать і не можуть свідчити про невинуватість ОСОБА_8 у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , так як відповідно до матеріалів провадження і досліджених судом доказів тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_16 були нанесені у важливо життєвим орган, а саме голову, частинами дерев`яного табурета, який був виявлений розломленим на місці вчинення злочину.

Твердження сторони захисту про відсутність належного дозволу на проведення огляду житла також не заслуговують на увагу, так як в матеріалах справи наявна заява батька обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_20 на дозвіл на проведення огляду квартири, в якій він постійно проживав, про що не заперечував і сам обвинувачений.

Не зазначення у заяві статусу ОСОБА_20 / власник чи користувач/ суттєво не впливає на законність проведення огляду житла.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

Згідно положень ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За приписами ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За статтею 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі,встановлені відповідною статтею (частиною статті) Закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно правовій позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2018 року у справі № 524/5999/17 (провадження № 51-2776 км 18) термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, негативно характеризується, прийняв до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обcтавини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочині в стані алкогольного сп`яніння та на думку колегії суддів призначив ОСОБА_8 необхідне й достатнє покарання для його виправлення та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, як під час досудового слідства, так і під час розгляду провадження в суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування

не вбачається.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 вересня 2019 року щодо ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з моменту проголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_21