ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1231/22 Справа № 191/2421/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000243 від 15 травня 2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 26.02.2021 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 345 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 10 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, за таких обставин.
14 липня 2020 року о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_7 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_8 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_8 03.09.2020 на підставі постанови судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Далі, будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 25 серпня 2020 року о 09 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_8 , а саме виражався нецензурною лайкою на її адресу та погрожував фізичною розправою, чим вчинив насильство в сім`ї, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, вчинене повторно протягом року. 13.10.2020 на підставі постанови судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім цього, 23 січня 2021 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_7 за місцем свого мешкання у АДРЕСА_1 , умисно вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_8 , ображав її нецензурною лайкою, таким чином вчинив домашнє насильство психологічного характеру повторно протягом року. 01.03.2021 року на підставі постанови судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Після цього, ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», продовжуючи свої умисні, систематичні дії, будучи тричі притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного характеру, 13.05.2021 приблизно о 12 годині 30 хвилин, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, за місцем спільного мешкання зі своєю дружиною ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 ., на ґрунті особистих неприязних відносин знову умисно вчинив сварку зі своєю дружиною, в ході якої спілкувався з потерпілою ОСОБА_8 на підвищеному тоні, виражався в її адресу нецензурною лайкою, ображав, чим вчинив психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань остатньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втрати енергійності, проявах пригнічено-депресивного настрою, погіршенні пам`яті, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, посиленні негативних переживань.
Таким чином, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, закрити кримінальне провадження та винести виправдувальний вирок. ОСОБА_7 не згоден з судовим рішенням в повному обсязі, вважає його занадто суворим та таким, що не підлягає виконанню. Обвинувачений зазначає, що свою вину не визнав та пояснив, що причиною конфлікту з дружиною є собаки, які мешкають у будинку. На переконання обвинуваченого, насилля в родині він не вчиняв, а саме його дружина провокує сварки. ОСОБА_7 вважає, що з огляду на його пояснення та невизнання вини, суд мав підстави закрити кримінальне провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив вирок залишити без змін, потерпілої, яка просила пом`якшити ОСОБА_7 покарання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Так, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав свою вину, проте обставину сварок з дружиною не заперечував;
- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка зазначила, що обвинувачений постійно вживає алкоголь та дуже часто безпричинно вчиняє вдома сварки, в ході яких ображає її та дітей, принижує їх гідність, руйнує вдома меблі та посуд, ламає двері, а раніше навіть її бив. Від таких дій обвинуваченого страждають вона та діти;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду, що він як поліцейський офіцер громади виїжджав за викликом до потерпілої ОСОБА_8 за фактом вчинення домашнього насильства її чоловіком ОСОБА_7 ;
- показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які пояснили, що сім`я Черних знаходиться на супроводі в центрі соціального захисту населення як така, що опинилася в складних життєвих обставинах через вчинення в сім`ї домашнього насильства. При виїзді 13.05.2021 за місцем мешкання обвинуваченого було виявлено, що він перебуває у збудженому стані, поводить себе напружено, а потерпіла ОСОБА_8 в цей час плакала та говорила, що її чоловік кричить на неї та погрожує металевої монтировкою;
- показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які є дітьми обвинуваченого та які пояснили суду, що вони не почувають себе добре вдома, оскільки їх батько постійно вживає алкогольні напої, а перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчиняє сварки, ображає та принижує їх та маму. Після сварок мама погано почувається та плаче;
- постановами Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.10.2020, 03.09.2020, 01.03.2021 про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за домашнє насильство в сім`ї за ч. 1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 12,13,14 т.2);
- спеціальною карткою обліку факту вчинення насильства в сім`ї, згідно якої 23.01.2021 близько 15.00 год. ОСОБА_7 вчинив насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_16 , та до нього застосовано захід впливу у вигляді профілактичної бесіди, офіційного попередження та адміністративного стягнення (т.2 а.с.36);
- даними журналу відвідувань відділення соціальної роботи «Центр надання соціальних послуг Іларіонівської селищної ради» за період з січня по травень 2021 року (т.2 а.с.37-39);
- актом оцінки потреб сім`ї, складеного фахівцем із соціальної роботи ОСОБА_12 в період з 28.01.2021 по 03.02.2021 відносно дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (т.2 а.с.40-45);
- висновком оцінки потреб сім`ї ОСОБА_8 стосовно дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (т.2 а.с.46-47);
- висновком експерта від 28 липня 2021 року, згідно якого у ОСОБА_16 наявні зміни в емоційному стані та специфіка індивідуально-психологічних проявів - підвищена тривожність, депресивна симптоматика, тенденція до розвитку розладу адаптації, психопатизація, паранойяльна поведінка, соматизація, міжособистісна сензитивність тощо, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню та можуть бути спричинені перебуванням у довготривалому стресі, у тому числі внаслідок домашнього насильства (т.2 а.с.73-80).
Надаючи оцінку наведеним доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Так, статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.
У постанові від 25.02.2021 року Верховний Суд (справа № 583/3295/19) зазначив, що словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.
Шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої особи, передбачена 173-2 КУпАП, саме з метою відмежування від шкоди, визначеної ст. 126-1 КК України, не охоплюється поняттям «фізичні або психологічні страждання, втрата працездатності, емоційна залежність, погіршення якості життя потерпілої особи».
Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що постановами Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.10.2020, 03.09.2020, 01.03.2021, ОСОБА_7 було тричі притягнуто до адміністративної відповідальності за домашнє насильство в сім`ї за ч. 1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП,
Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 також підтвердили, що домашнє насильства мало систематичний характер, що узгоджується з і спеціальною карткою обліку факту вчинення насильства в сім`ї, даними журналу відвідувань відділення соціальної роботи «Центр надання соціальних послуг Іларіонівської селищної ради», актом та висновком оцінки потреб сім`ї відносно дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , висновком експерта від 28 липня 2021 року щодо психологічного стану ОСОБА_16 .
Окрім цього, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 засвідчили, що 13.05.2021 обвинувачений вкотре вчинив домашнє насильство.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.
Доводи обвинуваченого про те, що він мав конфлікти з дружиною через собак, колегія суддів розцінює критично, оскільки ці обставини жодним чином на висновки суду не впливають та ОСОБА_7 не виправдовують.
Отже, з урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав визнати висновки суду такими, що не відповідають матеріалам провадження.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного ним покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому призначено відповідно до вищезазначених вимог.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, є інвалідом 3 групи, раніше судимий, скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
В якості обставини, що обтяжує покарання суд врахував рецидив злочинів та не встановив таких, що його пом`якшують.
Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього виключно в умовах ізоляції від суспільства протягом строку покарання, визначеного як за ст. 126-1 КК України, так і з урахуванням положень ст. 71 КК України, колегія суддів погоджується та вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.
За цих обставин, суд вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та його особі, внаслідок суворості.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України,
колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року щодоЧерних ОСОБА_19 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4