Справа № 297/768/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/235/22 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 04. 04.2022.

Цією ухвалою:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, з вищою освітою, в порядку ст.89 КК України не судима, на підставі ст.45 КК України звільнена від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1ст.366 КК України, а кримінальне провадження відносно неї закрито у зв`язку з дійовим каяттям.

Судом стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за виконання експертиз в сумі 15101 (п`ятнадцять тисяч сто одна ) грн. 68 коп.
Згідно ухвали, ОСОБА_8 , обіймаючи відповідно до наказу Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №1595-то від 03.12.2015, посаду начальника Управління Держгеокадастру у Берегівському районі Закарпатської області у м.Берегове Закарпатської області, що розташований по вул.Мукачівській,6 в м. Берегове, будучи службовою особою 11 рангу, 21.04.2016 при вивченні проектної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за рішенням 45 сесії VI скликання Берегівської міської ради від 28.08.2015 №2498, достовірно знаючи про цільове призначення земельної ділянки площею 0,0285 га по АДРЕСА_2 , яка відноситься до земель житлової та громадської забудови, що стверджується генеральним планом м.Берегове 1998 року та генеральним планом м.Берегове 2007 року та даними державної статистичної звітності щодо обліку земель, без наявності проекту землеустрою на новостворену земельну ділянку, в порушення ч.ч.6,7 ст.118 Земельного кодексу України, а також за відсутності попереднього рішення Берегівської міської ради про зміну цільового призначення із земель громадської та житлової забудови на землі сільськогосподарського призначення, в порушення ч.2 ст.20 Земельного кодексу України, з метою подальшого використання завідомо підробленого документу третьою особою, склала та видала під №41/41-16 позитивний висновок, який безпідставно особисто підписала та скріпила гербовою печаткою Управління Держгеокадастру в Берегівському районі Закарпатської області про погодження відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, чим погодила передачу у власність ОСОБА_9 земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, площею 0,0285 га по АДРЕСА_2 , за рахунок земель житлової та громадської забудови.

-2-

Ці дії ОСОБА_8 кваліфіковано ч.1 за ст.366 КК України, як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
На обґрунтування прийнятого рішення, з посиланням на положення ст.45 КК України, ст.ст.285,286 КПК України та враховуючи, що ОСОБА_8 вчинила кримінальний проступок, до кримінальної відповідальності притягується вперше, у судовому засіданні визнана вину та щиро покаялася у вчиненому нею діянні, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у зв`язку з її дійовим каяттям. Також судом прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за виконання експертиз з огляду на те, що підстава, на якій закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , не реабілітує її та не звільняє від сплати процесуальних витрат за проведення експертиз, без яких і саме дійове каяття та звільнення від кримінальної відповідальності не було б можливим.

В апеляційній скарзі прокурор просить зазначену ухвалу скасувати як незаконну та необґрунтовану, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурором зазначено про те, що суд, звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, не дотримався цих вимог щодо обов`язкової наявності усіх трьох умов дійового каяття. На думку прокурора, всупереч висновку суду про щире каяття обвинуваченої, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої в обвинувальному акті відсутні. Також прокурор вказує про невизнання вини обвинуваченою і під час підготовчого судового засідання, а надане клопотання під час судового розгляду про щире каяття та визнання вини, є намаганням уникнути відповідальності за скоєне, відтак відомостей щирого каяття обвинуваченої, як і її активного сприяння розкриттю злочину не здобуто, що свідчить про неповне з`ясування судом першої інстанції зазначених обставин. Відтак, висновок суду про дійове каяття ОСОБА_8 є невмотивованим, поза як суд в судовому засіданні не встановив і в ухвалі не навів, в чому саме виразилося дійове каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, так як ОСОБА_8 в ході досудового розслідування ніяким чином не сприяла розкриттю злочину і не надавала будь-якої допомоги органу досудового розслідування у встановленні фактичних обставин.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченої, неявка якої з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що обвинувачена належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від неї не надходили заява чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин її неявки.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила таку задовольнити і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивного з`ясування обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під

-3-

час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції не дотримані.

Відповідно до ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлене (ухвалене) відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Отже, суд першої інстанції приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, мав встановити факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, переконатися, що кримінальне правопорушення, в якому вона підозрюється, дійсно мало місце, що кримінальне правопорушення містить склад злочину і вона винна у його вчиненні та навести в ухвалі аналіз доказів її винуватості, що відповідало б вимогам ст.372 КПК України.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України, у мотивувальній частині ухвали, що викладається окремим документом має бути зазначено встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону яким він керувався.

Проте, як вбачається з ухвали, цих вимог закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції не дотримався.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 та її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст.45 КК України, суд послався на визнання ОСОБА_8 своєї вини за обставин, зазначених у обвинувальному акті, а також те, що ОСОБА_8 вчинила кримінальний проступок, вину визнала, щиро розкаялася.

Поряд з тим, апеляційний суд враховує і те, що згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к, розкаяння не повинно носити формальний характер. Окрім визнання особою факту вчинення злочину, каяття передбачає, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані
-4-
злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
За наведених обставин, колегія суддів вважає безпідставними висновки суду першої інстанції щодо наявності такої суб`єктивної обставини, що характеризує дійове каяття особи, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки в оскаржуваній ухвалі судом не наведено, які саме довільні дії ОСОБА_8 спрямовані на допомогу органу досудового розслідування у встановленні обставин вчиненого кримінального правопорушення.
При тому, даних про те, що ж було встановлено безпосередньо у судовому засіданні в ході судового розгляду, в результаті яких встановлених обставин суд прийшов до висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, мотивувальна частина ухвали не містить.

Крім того, дослідивши детально матеріали кримінального провадження, ознайомившись із журналами судових засідань, колегією суддів було встановлено, що розглядаючи дане кримінальне провадження, судом першої інстанції було допущено грубе порушення кримінального процесуального закону України, зокрема, положень ст.351 КПК України та не проведено належним чином допит обвинуваченої ОСОБА_8 щодо фактичних обставин кримінального провадження, не з`ясовано дату, час, місце та обставини вчиненого нею кримінального проступку.

Зважаючи на те, що в порушення вимог ст.351 КПК України, судом першої інстанції допит обвинуваченої не проводився, зазначене у вироку суду першої інстанції твердження про те, що обвинувачена ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті щодо неї, визнала повністю, не відповідає дійсності.

Зазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені п.п.10,13,16 ст.7 КПК України і є вимогами, що містять загальні засади кримінального провадження, які за своїм змістом та формою повинні бути суворо дотримані.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.366 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, є передчасним.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження і судового рішення вбачається, що суд належним чином не перевірив і наявність підстав передбачених ст.45 КК України для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, про що правильно йдеться в апеляційній скарзі прокурора, оскільки дійсно протягом досудового слідства ОСОБА_8 не вчиняла будь-яких дій, які б сприяли розкриттю злочину, що само по собі не відповідає поняттю дійового каяття, яке передбачає щире визнання своєї провини, щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки, а також вчинення будь-яких дій з метою надання правоохоронному органу допомоги у встановленні обставин справи. Також суд першої інстанції не роз`яснив наслідки такого закриття, звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.366 КК України та закрив провадження у справі з нереабілітуючих підстав, тим самим, належно не врахував принципу презумпції невинуватості.

Згідно ч.ч.2,3 ст.285 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

-5-

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, всупереч вищезазначеним положенням закону, судом першої інстанції не дотримано процедуру судового розгляду, а саме не роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_8 суть обвинувачення та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з підстав передбачених ст.45 КК України, що підтверджується журналом судового засідання від 04.04.2022.

Відповідно до ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , колегія суддів вважає істотними.

Згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої за ч.1ст.366 КК України, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, встановити, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також наявність чи відсутність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409, 412,415,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 04.04.2022 щодо ОСОБА_10 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.366 КК України скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: