Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1233/22
Провадження №: 1-кп/332/145/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження 0000423 від 22.05.2022, яке надійшло до суду із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новософіївка, Вільнянського району, Запорізької області, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , маючи умисел на носіння, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, 21.05.2022 року приблизно об 15:30 годині, незаконно придбав корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 в сукупності з бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Глазунова» в м. Запоріжжі, в якості подарунку у свого знайомого ОСОБА_6 . Відповідно до висновку експерта від 07.06.2022 № КСЕ-19/108-22/4622, вказані вище предмети, а саме:

-предмет еліпсоїдної форми являється корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранити Ф-1 промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться, містять в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 50-56 г, який придатні для здійснення вибухів та руйнування корпусів з утворенням характерних осколків, при наявності засобів підриву (ініціювання вибуху) або при утворенні необхідних для цього умов;

-металевий предмет циліндричної форми, металевий предмет округлої форми на якому закріплено складний навпіл відрізок проволоки та зігнута металева пластина являється деталями (залишками), а саме корпусом, кільцем з чекою та важелем спрацьованого бойового уніфікованого підривана дистанційної дії УЗРГМ-2 промислового виготовлення, який до бойових припасів не відносяться, але являвся самостійним вибуховим пристроєм і відносяться до засобів підриву(ініціювання вибуху). Надані на дослідження залишки бойового уніфікованого підривана дистанційної дії УЗРГМ-2 вибухових речовин не містять, для здійснення вибуху не придатні.

Відповідно до висновку експерта від 07.06.2022 № КСЕ-19/108- 22/4622, наданий на дослідження корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 в сукупності з бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії УЗРГМ-2, залишки якого надані на дослідження являються вибуховим пристроєм військового призначення, а саме бойовою ручною оборонною осколковою гранатою Ф1 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів.

В подальшому, продовжуючи свій вказаний вище злочинний умисел, розуміючи протиправність свого діяння, ОСОБА_4 незаконно переніс зазначений бойовий припас, без передбаченого законом дозволу, до місця мешкання свого знайомого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , де тримав зазначений предмет при собі. В подальшому вказаний вище предмет було вилучено 21.05.2022 року працівниками поліції під час проведення огляду місця події за вказаною адресою в період часу з 23 години 04 хвилини до 23 години 45 хвилин.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками носіння, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування 27.06.2022 року між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 таОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України.
ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопрушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченим, думку обвинуваченого, який просить затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, думку захисника, який проти затвердження угоди не заперечує, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченою та прокурором слід затвердити.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
ОбвинуваченийОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в обсязі підозри, надав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в присутності захисника, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди .
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, від якого потерпілих немає. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, оскільки інкримінованим ОСОБА_4 тяжким злочином шкоду завдано лише суспільним інтересам.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.
Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, не одружений, дітей не має, позитивно характеризується, на обліках у лікаря нарколога та психіатора не перебуває.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Відповідно до вимог ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на проведення у даному кримінальному провадженні комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи № КСЕ - 19/108-22/4622 від 07.06.2022 року склали 2574,03 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 27.06.2022 року у кримінальному провадженні №0000423 від 22.05.2022 про визнання винуватості, укладену між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком три роки.
На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання , якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов*язки періодично з*являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти її про зміну місця проживання.
Запобіжний захід не обирався.
Речовий доказ залишки бойового уніфікованого підривача дистанційної дії УЗРГМ-2 , корпус бойової ручної оборонної осколкової гранити Ф-1, що знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №1 ЗРУПГУНП в Запорізькій області, знищіти.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи № КСЕ - 19/108-22/4622 від 07.06.2022 в сумі 2574,03 грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:
1)обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1