Провадження № 1-в/638/93/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_3 з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначив, що з часу відбування покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25) він постійно працює, має два заохочення, не має стягнень, позитивно характеризується адміністрацією установи, підтримує соціальні зв`язки з рідними, має трьох неповнолітніх дітей. Вину у скоєному злочині визнав і щиро кається, тому є підстави для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні ОСОБА_3 не був присутнім. Надіслав до суду заяву, в якій просить суд провести судове засідання без його участі.
Прокурор в судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала письмову промову, в якій проти задоволення клопотання засудженого заперечує, посилаючись на те, що ОСОБА_3 неодноразово був засуджений, в тому числі за вчинення тяжкого злочину, однак після звільнення з місць позбавлення волі знову скоював нові злочини, це свідчить про значну суспільну небезпеку засудженого та схильність останнього до скоєння злочинів. Також, засуджений має стягнення за період відбування покарання від 10.12.2021, яке на даний час не знято та не погашене, а згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України засуджений повинен неухильно додержуватися правил поведінки. Крім того, засуджений раніше був звільнений умовно-достроково. Тобто вже надавався шанс на виправлення. Однак даним шансом ОСОБА_3 не скористався та вчинив суміжний злочин, що характеризує засудженого, як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності, а вказана поведінка свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки. Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Також, ОСОБА_3 вчинив злочин в період іспитового строку. До підвищення загальноосвітнього рівня не прагне, позитивного прикладу не подає. Не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. З інформації, відображеній у довідці про заробітну плату та працевлаштування, виданою бухгалтерією установи на засудженого ОСОБА_3 , вбачається, що останній на оплачувані роботи не виводився. Додатково у своїй письмовій промові прокурор просить суд розгляд клопотання засудженого проводити без її участі.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, а також клопотання засудженого, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 з наступних підстав.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 року визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 років, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.06.2018 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 11 грудня 2019 року, кінець строку відбування покарання 11 червня 2022 року.
Засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.12.2019 року. З 12 грудня 2019 року засуджений ОСОБА_3 тримався в ДУ «Харківська УВП (№ 27)». З 17.04.2020 року засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)»
Відповідно до характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_4 , погодженої з начальником ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_5 , від 27 серпня 2021 року, засуджений за період відбування покарання випадків порушення вимог режиму тримання не допускав, адміністрацією заохочувався, дисциплінарних стягнень не має, два рази заохочувався адміністрацією установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, по відношенню до працівників адміністрації ввічливий, до праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально- корисну активність в організації їх роботи.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року), умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
На даний час ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.
Пунктом 2 Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Відповідно до витягу з протоколу №35 від 27 серпня 2021 засідання комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - у направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України відмовлено, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Крім того, з відомостей, що містяться удовідці про заробітну плату та працевлаштування, виданою бухгалтерією установи на засудженого ОСОБА_3 , вбачається, що останній на оплачувані роботи не виводився.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Таким чином, вивченням матеріалів особової справи, судом встановлено, що відомості, які містяться в них, не підтверджують процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання. Обставини, які з`ясовані судом, не дають підстави для висновку, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування та вважає подання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з моменту отримання ним копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1