КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:
прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном, яке вилучене 17.02.2022, під час проведення обшуку в приміщеннях, що у будинку АДРЕСА_1 , за місцем роботи заступника начальника Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України ОСОБА_7 , які належать останньому, а саме:
- гроші в сумі 54 500 грн., купюрами по 500 грн. у кількості 109 шт.;
- гроші в сумі 6 900 грн., купюрами по 500 грн. у кількості 10 шт., купюрами по 200 грн. у кількості 9 шт., купюрою номіналом 100 грн. у кількості 1 шт.;
- гроші в сумі 3 600 доларів США, купюрами по 100 доларів США у кількості 36 шт.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що дозвіл на вилучення майна під час проведення обшуку, зокрема, грошових коштів, слідчим суддею не надавався. Крім того, вилучені грошові кошти на праві власності належать ОСОБА_7 та його дружині, що підтверджується доданою довідкою із банку про зняття готівкових коштів та декларацією. Окрім того, при перевірці вилучених ноутбука, телефонів та флеш-нокопичувача, жодних даних та файлів, про які зазначалось в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, не знайдено. Таким чином, на думку представника власника майна, вказане майно вилучено незаконно.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора про законність та об`єктивність ухвали слідчого судді, а тому необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих матеріалів справи, управлінням з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000288 від 15.04.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 359, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 182, ч. 3 ст. 307 КК України.

Постановою слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 від 15.04.2022 року вказане в клопотанні майно визнано в кримінальному провадженні №0000288 від 15.04.2021 року речовим доказом.

02.06.2022 року прокурор другого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 17.02.2022, під час проведення обшуку в приміщеннях, що у будинку АДРЕСА_1 , за місцем роботи заступника начальника Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України ОСОБА_7 , які належать останньому, а саме:
- гроші в сумі 54 500 грн., купюрами по 500 грн. у кількості 109 шт.;
- гроші в сумі 6 900 грн., купюрами по 500 грн. у кількості 10 шт., купюрами по 200 грн. у кількості 9 шт., купюрою номіналом 100 грн. у кількості 1 шт.;
- гроші в сумі 3 600 доларів США, купюрами по 100 доларів США у кількості 36 шт., посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 року клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на зазначене вище майно, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, яким було задоволено клопотання сторони обвинувачення на накладено арешт на вказане майно, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Так, в матеріалах, які додані до клопотання, не міститься жодного доказу того, що вказане в клопотанні майно відповідає, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у провадженні є формальною.

В постанові слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 від 15.04.2022 року про визнання вказаного майнаречовим доказом у кримінальному провадженні не міститься достатнього обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає вказане вище майно.
Тобто, правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України, на наявність якої посилається сторона обвинувачення у своєму клопотанні, відсутня.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту, необ`єктивність і формальність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, аапеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном, яке вилучене 17.02.2022, під час проведення обшуку в приміщеннях, що у будинку АДРЕСА_1 , за місцем роботи заступника начальника Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України ОСОБА_7 , які належать останньому, а саме:
- гроші в сумі 54 500 грн., купюрами по 500 грн. у кількості 109 шт.;
- гроші в сумі 6 900 грн., купюрами по 500 грн. у кількості 10 шт., купюрами по 200 грн. у кількості 9 шт., купюрою номіналом 100 грн. у кількості 1 шт.;
- гроші в сумі 3 600 доларів США, купюрами по 100 доларів США у кількості 36 шт., скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна, із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном, вилученого 17.02.2022, під час проведення обшуку в приміщеннях, що у будинку АДРЕСА_1 , за місцем роботи заступника начальника Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України ОСОБА_7 , які належать останньому, а саме:

- гроші в сумі 54 500 грн., купюрами по 500 грн. у кількості 109 шт.;
- гроші в сумі 6 900 грн., купюрами по 500 грн. у кількості 10 шт., купюрами по 200 грн. у кількості 9 шт., купюрою номіналом 100 грн. у кількості 1 шт.;
- гроші в сумі 3 600 доларів США, купюрами по 100 доларів США у кількості 36 шт., відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2536/2022 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1