Справа № 161/6489/22
Провадження № 1-кп/0158/94/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000334 від 24.11.2021 року прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 297 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 297 КК України, -

в с т а н о в и в:

25 липня 2022р. від прокурора у кримінальному провадженні №0000334 від 24.11.2021 року прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 297 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 297 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що строк тримання обвинувачених під вартою закінчується 28 липня 2022 року і на даний час ризики суспільної небезпечності обвинувачених, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, про що свідчить тяжкість покарання у разі визнання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, останні перебуваючи на волі можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків, а тому просить продовжити обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 строк тримання під вартою на шістдесяти днів, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні подані ним клопотання підтримав з підстав викладених у них та просив продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на шістдесяти днів, без визначення розміру застави.

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їх захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , кожен зокрема, щодо задоволення клопотань прокурора заперечили, просили обрати обвинуваченим більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, кожного зокрема, думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , суд також враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама по собі тяжкість злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в той же час суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , кожен зокрема, обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжкого, тяжких та особливо тяжких злочинів, санкція найтяжкої статті передбачає покарання до 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі, а тому наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обвинуваченим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2022р., продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 28 липня 2022 року включно.

При цьому, оскільки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 обвинувачуються, серед іншого, у вчиненні злочину із застосуванням насильства, а тому на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання вказаними обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених та не дасть змоги дослідити всі обставини кримінального правопорушення у встановлені законом строки, а тому оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відпала необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів без визначення застави слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.177, 181, 194, 369, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000334 від 24.11.2021 року прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів до 22 вересня 2022 року включно.

Строк рахувати з моменту винесення ухвали - 25.07.2022 року.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів до 22 вересня 2022 року включно.

Строк рахувати з моменту винесення ухвали 25.07.2022 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1