Справа № 304/700/22 Провадження № 1-кп/304/146/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
їх захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000017 від 01 лютого 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючого, перебуває у цивільному шлюбі (має на утриманні шістьох малолітніх дітей), громадянина України, раніше не судимого,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В :

першого лютого 2022 року близько 00.30 год при виїзді слідчо-оперативної групи у складі старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 та оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , до будинку АДРЕСА_1 через повідомлення лікаря Закарпатського територіального центру екстреної медичної допомоги села Порошково про погрози з боку осіб ромської народності фізичною розправою, на законну вимогу вказаних працівників поліції про припинення протиправних дій обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не реагували та почали чіпляти їх за формений одяг, після чого умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаючи, що потерпілі є працівниками правоохоронного органу, обвинувачений ОСОБА_6 наніс удар кулаком потерпілому ОСОБА_4 по обличчю, після чого, взявши з подвір`я дерев`яний кілок, наніс удар по шиї потерпілому ОСОБА_5 , а обвинувачений ОСОБА_7 наніс останньому удар кулаком по обличчю та декілька ударів в область грудей і, продовжуючи свої злочинні дії так само вдарив дерев`яним кілком потерпілого ОСОБА_4 по правому ліктю та грудях, пошкодивши службовий планшет марки «Samsung Galaxy Tab A «SM-T295», вартістю 3 545,60 грн. Вказаними діями обвинувачені спричинили потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді «саден на шкірних покривах правої щоки, спинки носа справа, лівої скроневої ділянки, синця задньої поверхні правого ліктьового суглобу», та потерпілому ОСОБА_5 у вигляді садна на слизовій оболонці нижньої губи справа та ділянки здирання з численними саднами на шкірних покривах задньо-правої поверхні шиї, забій шийного відділу хребта, забій грудини, які згідно висновку експертів № 48 та № 49 від 02 лютого 2022 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 345 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що у цей день, 01 лютого 2022 року, його батько порізав руку і вони викликали швидку допомогу, а оскільки медичні працівники відмовилися взяти їх у карету швидкої допомоги, вони розпочали з ними сварку. Через це лікарі викликали працівників поліції, з якими вони у свою чергу, будучи напідпитку, розпочали бійку. Зазначив, що шкода потерпілим відшкодована у повному обсязі, в тому числі і матеріальна, завдана пошкодженням службового планшету. Просить суворо його не карати, оскільки жалкує про вчинене та попросив вибачення від потерпілих.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні так само визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаявся та показав, що точно обставин події не пам`ятає, оскільки в цей день був дуже п`яний. Пам`ятає лише, що вони з братом накинулися на працівників поліції, які приїхали на виклик лікарів швидкої медичної допомоги, а також він розбив службовий планшет, який знаходився у нагрудній кишені слідчого. Також просив його суворо не карати, щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілих.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснили, що претензій до обвинувачених ні морального, ні матеріального характеру не мають, оскільки шкоду їм відшкодовано у повному обсязі.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинувачених, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

Відтак з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні (злочині) і кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків.

При призначенні обвинуваченим покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили нетяжкий злочин.

Як особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за місцем проживання характеризуються позитивно, перший проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , в якому виховують шістьох малолітніх дітей; на диспансерному обліку у лікарів нарколога і психіатра обвинувачені не перебувають.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченим суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, а також обвинуваченому ОСОБА_6 наявність на утриманні шістьох малолітніх дітей, та обвинуваченому ОСОБА_7 його молодий вік.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченим суд визнає вчинення кримінального правопорушення групою осіб, що перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

В той же час, зазначену стороною обвинувачення у обвинувальному акті обставину вчинення злочину за попередньою змовою як обтяжуючу покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд до уваги прийняти не може, зважаючи на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 28 КК встановлено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. При цьому домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.

Домовленість на спільне вчинення кримінального правопорушення не обов`язково має відбуватися в усній чи письмовій формі, а визначається і за допомогою конклюдентних дій поведінки, що свідчить про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети.

Таку позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 10 грудня 2020 року у справі № 464/710/18.

Так, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України характеризується заподіянням побоїв, а також тілесних ушкоджень легких, середньої тяжкості, щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Як видно з матеріалів кримінального провадження та встановлених фактичних обставин, потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи у складі слідчо-оперативної групи відділення поліції № 1, прибули до будинку обвинувачених за викликом лікарів швидкої медичної допомоги, де, здебільшого через перебування обвинувачених у стані алкогольного сп`яніння, й виникла сутичка між ними, яка переросла у бійку. Будь яких відомостей щодо попередньої домовленості обвинувачених, до початку кримінального правопорушення та відповідно спричинення працівникам правоохоронного органу тілесних ушкоджень матеріали справи не містять та у судовому засіданні такі обставини не встановлено. Навпаки логічним є, що викликаючи карету швидкої медичної допомоги для батька, обвинувачені й гадки не мали, що лікарі у свою чергу викличуть працівників поліції.

Призначаючи покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням її особи, ступеня тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2015 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі № 205/7091/16-к від 17 жовтня 2019 року Верховний Суд розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Ухвалюючи вирок, суд також приймає до відома досудові доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно з якою, зокрема, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення мінімального нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень, в той час як ризик повторного вчинення правопорушення обвинуваченими розцінюється органом пробації як середній.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, враховуючи, що вчинене ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особи обвинувачених, які свою провину визнали, щиро розкаялися, повністю відшкодували потерпілим шкоду і такі не мають до них жодних претензій, враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з їх звільненням від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з випробувальним строком півтори роки та покладенням обов`язків, передбачених положеннями статті 76 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження та особі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Запобіжні заходи відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили слід залишити попередні у виді застави, а після набрання законної сили і звернення вироку до виконання грошову заставу повернути заставодавцю.

Питання речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку ст. 100, 124, 174 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року і 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року і 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у справі, а саме дерев`яну палицю, довжиною близько 100 см, та діаметром близько 6-7 см, яка знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знищити; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8A», чорного кольору, службовий планшет марки «Samsung Galaxy Tab A», чорного кольору, та поліцейський бушлат, який переданий на відповідальне зберігання потерпілого ОСОБА_4 такому повернути; поліцейський бушлат, який переданий на відповідальне зберігання потерпілого ОСОБА_5 такому повернути.

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/107-22/1908-ТВ від 10 березня 2022 року у розмірі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн 86 коп стягнути в рівних долях з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави, а саме по 257 (двісті п`ятдесят сім) грн 43 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній заставу, а після набрання вироком законної сили і звернення його до виконання грошову заставу в сумі 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн, яка внесена на спеціальний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області згідно квитанції № від 28 березня 2022 року, повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній заставу, а після набрання вироком законної сили і звернення його до виконання грошову заставу в сумі 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн, яка внесена на спеціальний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області згідно квитанції № від 28 березня 2022 року, повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2022 року у виді арешту майна скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1