Справа № 461/4391/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/774/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2022 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2022 року клопотання задоволено.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, тобто до 23 жовтня 2022 року 22.20год.
Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначено.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 .
Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2022 року, а саме змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_6 на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України або застосувати захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що саме лише існування підозри у вчиненні тяжкого злочину не може свідчити про необхідність застосування до неповнолітнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже судові органи зобов`язані розглянути можливість обрання альтернативних запобіжних заходів щодо неповнолітньої особи.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя формально перерахував та проаналізував ризики, передбачені ст. 177 КПК України, вважає, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання апелянта, ризику переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування, можна запобігти шляхом покладення на неповнолітнього підозрюваного певних обов`язків та застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, що певною мірою буде гарантією належної процесуальної поведінки підозрюваного на даній стадії кримінального провадження.

Вказує, що ризик того, що ОСОБА_6 буде незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, може також бути нівельований забороною суду на спілкування і всіма учасниками кримінального провадження.

Вважає, що ризик вчинити інше кримінальне правопорушення може бути усунений і без застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що суттєво обмежить підозрюваного вільно пересуватись та виключає для підозрюваного можливість в подальшому скоїти інше кримінальне правопорушення, враховуючи перебування під постійним контролем правоохоронних органів.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 є неповнолітнім, до адміністративної чи кримінальної відповідальності раніше не притягувався, зарахований на стаціонарну форму навчання за кошти державного замовлення, має постійне місце проживання і міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, має подяку благодійної організації «Всеукраїнський благодійний фонд «Патріот», подяку від мережі закладів Tikithal. Крім того, ОСОБА_6 проживає однією сім`єю з своїм батьком ОСОБА_11 , який є достатньо забезпеченою особою, а тому твердження суду про скрутне матеріальне становище спростовується долученими довідками про розмір доходу сім`ї. Також, однією сім`єю з ОСОБА_6 проживає особа похилого віку (дідусь підозрюваного), який переніс ряд оперативних втручань і потребує сторонньої допомоги та допомогу якому надавав саме ОСОБА_6 , як у березні 2022 року померла його дружина, а інші особи, які б могли надавати таку допомогу відсутні.

На думку апелянта, застосування запобіжного заходу у виді домашнього решту істотно зменшить ризики встановлені судом, оскільки в підозрюваного по суті буде відсутня можливість вільно пересуватись в певний час доби та надасть можливість здобувати освіту в Інституті телекомунікацій, радіоелектроніки та електронної техніки за кошти державного замовлення за спеціальністю 153 Мікро та нано системна техніка.

12 вересня 2022 року захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала доповнення до апеляційної скарги, в якому зазначила про необхідність доповнення апеляційної скарги з приводу обґрунтованості підозри ОСОБА_6 . Зазначила, що ОСОБА_6 був добровольцем у складі Добровольчого формування територіальної громади №15, яке відноситься до 125 БрТрО (з дислокацією у м.Львові), а тому у нього відсутня мета в участі у створеній зі спеціальною метою злочинній організації, оскільки він вважав та вважає, що брав участь у діяльності Добровольчого формування територіальної громади №15 та вважав всі вказівки свого командира законними. Також, вказує, що ОСОБА_6 в період з 15.06.2022 по 22.07.2022 перебував на амбулаторному лікуванні, оскільки мав перлом правої руки та накладену гіпсову лангету, що підтверджується довідкою медичної установи. Таким чином, на переконання захисника, ОСОБА_6 вчинити будь-які протиправні дії 20.07.2022 вчинити не міг. Вважає, що в матеріалах клопотання та в оскаржуваній ухвалі немає жодного доказу, відповідно до якого сторонній спостерігач зміг зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_6 дій, які йому інкриміновані.

Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно зі змістом вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Водночас, відповідно до частини четвертої вказаної статті, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
При цьому, відповідно до змісту ч.5 ст.132, ч.1 ст.184, ч.3 ст.199 КПК України саме на сторону обвинувачення, покладено обов`язок доведення існування обставин для застосування чи продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Водночас, згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», у рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України» та рішеннях від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою». Тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.296 КК України, яка повністю узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Зокрема, підозра підтверджується: рапортом оперативного працівника УСБУ у Львівській області про виявлення кримінальних правопорушень; показаннями потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , щодо обставин вчинення відносно останніх протиправних дій; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками з потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; відеозаписами з камер відеоспостереження; висновками судово-медичних експертиз потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколом затримання ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень; протоколами про проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами ідентифікації та огляду грошових коштів; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
При цьому, слідчий суддя встановив обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, зокрема й наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з тим, на переконання колегії суддів, обираючи підозрюваному найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею хоч і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
Водночас, при апеляційному розгляді встановлено наступні обставини, які дають можливість застосувати до підозрюваного інший більш м`який запобіжний захід.

Так, підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, що підтверджується наявними в матеріалах справи актам про те, що ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з батьком ОСОБА_9 та дідусем ОСОБА_17 без прописки
На думку колегії суддів, при обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею не в повній мірі враховано особу підозрюваного ОСОБА_6 , який є неповнолітньою особою, до адміністративної чи кримінальної відповідальності раніше не притягувався, зарахований на стаціонарну форму навчання за кошти державного замовлення, позитивно характеризується за місцем проживання, має подяку благодійної організації «Всеукраїнський благодійний фонд «Патріот», подяку від мережі закладів Tikithal.

Крім цього, з долученої в ході апеляційного розгляду копії довідки, вбачається, що ОСОБА_6 дійсно є студентом 1 курсу ОПП бакалавр денної форми навчання, Інститут телекомунікацій, радіоелектроніки та електронної техніки Національного університету «Львівська політехніка», закінчує навчання 30.06.2026. Крім того, відповідно до Наказу №389-1-10 від 31.08.2022, навчальні заняття для здобувачів вищої освіти першого курсу в осінньому семестрі 2022/23 н.р. проводити відповідно до затверджених графіків навчального процесу (наказ №369-1-10 від 15 серпня 2022 року) та укладеного розкладу навчальних занять у таких формах: для студентів першого курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти навчальні заняття проводити очно у визначених аудиторіях навчальних корпусів університету відповідно до укладеного розкладу.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що в ході апеляційного розгляду стороною захисту надано відповідні документи, що підтверджують зарахування підозрюваного ОСОБА_6 на денну форму навчання, яке буде проводиться очно, натомість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перешкодить підозрюваному здобувати освіту.

Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходом та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

З врахуванням наведеного тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою є невиправданим, а застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби буде достатнім для запобігання наявним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Таким чином, на переконання колегії суддів, підстав вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати житло у певний період доби не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, немає.

Згідно положень ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, колегія суддів враховує, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, разом з тим особу підозрюваного, який має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з батьком ОСОБА_9 та дідусем ОСОБА_17 без прописки, підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів; є неповнолітнім, до адміністративної чи кримінальної відповідальності раніше не притягувався, зарахований на стаціонарну форму навчання за кошти державного замовлення, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, має подяку благодійної організації «Всеукраїнський благодійний фонд «Патріот», подяку від мережі закладів Tikithal, стан здоров`я підозрюваного.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що метою застосування будь-якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування будь-якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, є наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення та доведення слідчим, прокурором наявності ризику, того що особа може вчинити хоча б одну з наступних дій: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Проте, прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а підстав вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати житло у певний період доби не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, немає.
Враховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд вважає, що на даній стадії досудового розслідування достатнім буде застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби з покладенням на підозрюваного ряду обов`язків, який за своєю суттю є одним із найбільш суворих запобіжних заходів, і який повністю здатний запобігти спробам ОСОБА_6 вплинути на хід досудового розслідування та на безпеку учасників кримінального провадження.
Таким чином, колегія суддів дійшла переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби та з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - задоволити.
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2022 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - скасувати.
Клопотання спеціально уповноваженого керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , у певний період доби, а саме з 22.00 год. до 06.00 год. строком на 60 днів, тобто до 23 жовтня 2022 року 22.20 год.
На підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утриматись від спілкування з потерпілими, свідками та іншими підозрюваними в кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 та процесуальних прокурорів.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: