ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який мешкає в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 та ч.1 ст.263 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, який мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 та ч.1 ст.263 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Дніпропетровська, який мешкає в АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.187 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року було залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю.
Задоволено клопотання прокурора.
Продовжено застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 червня 2022 року, включно.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на доведеність заявлених прокурором ризиків, зокрема передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого умисного злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років та у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного з незаконним обігом зброї в Україні, та усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватися від суду, що дало суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_6 може ухилитися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також, суд першої інстанції врахував стадію судового провадження, судовий розгляд по справі продовжується, свідки сторони обвинувачення не допитані судом, та тяжкість пред`явленого йому обвинувачення, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_6 впливу на вказаних осіб, що також, на думку суду є обґрунтованою підставою вважати наявність ризику, що ОСОБА_6 може впливати на свідків.
Також, суд першої інстанції зазначив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у виді домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , а обраний обвинуваченому запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також адвокат просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали, остільки копію повного тексту ухвали ним було отримано лише 18.04.2022 року.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що судом першої інстанції, не було враховано порушення прокурором вимог ст. 199 КПК України, остільки він не надав ні суду, ні обвинуваченому ОСОБА_6 копію клопотання про продовження застосування запобіжного заходу, а також копій матеріалів, якими обґрунтовує доводи клопотання, перелік свідків. Вважає, що висновки щодо доведеності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.263 КК України зроблено виключно на підставі усного клопотання прокурора, не має письмового підтвердження доводів прокурора.
На його думку, судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 стверджував, що про розбійний напад, який скоїв його брат ОСОБА_8 19.06.2020 року та він нічого не знав, брат йому про це нічого не зазначав, він знаходився в автомобілі свого брата як пасажир. Вважає, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не було наведено мотивів, з яких відхилив доводи обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника та визнав переконливими аргументи сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор та адвокат ОСОБА_11 , в судове засідання не з`явились, заяви про участь у розгляді справи не надходили, тому враховуючи вимоги ч.4 ст.422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-ІХ від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може здійснюватись без участі сторін кримінального провадження,- в даному випадку без участі прокурора та адвоката.
Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти розгляду апеляційної скарги адвоката по суті.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку ОСОБА_6 , перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Насамперед апеляційний суд зазначає, що апеляційна скарга подана своєчасно, остільки копію судового рішення було ним отримано лише 18.04.2022 року.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №0001415 від 19 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався на стадіях досудового розслідування та судового розгляду.
11 квітня 2021 року судом першої інстанції в судовому засіданні було розглянуто питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив факт того, що обставини, які стали підставою для взяття ОСОБА_6 під варту, на даний час не змінилися, ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу і під час вирішення питання про продовження його дії, а саме переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином,- не зменшились.
При цьому апеляційний суд, як і суд першої інстанції, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , які є тяжким та особливо тяжким злочинами та за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років. Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Висновки суду, що встановлені при обранні запобіжного заходу обставини та ризики не зменшились, і запобігання їх настанню можливо виключно шляхом продовження тримання ОСОБА_6 під вартою, з урахуванням також неможливості винесення вироку у справі до спливу терміну тримання під вартою, підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами та зроблені з належним дотриманням вимог процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги захисника про незаконність та необґрунтованість ухвали суду апеляційний суд вважає безпідставними.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про особу обвинуваченого, на думку колегії суддів необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги судом в сукупності з іншими доказами по справі та їм було надано належну оцінки.
Що стосується тверджень апелянта про те, що стороною обвинувачення, в порушення вимог КПК України, не було надано письмового клопотання про продовження строку тримання під вартою, то вони не підлягають задоволенню, оскільки з ухвали суду вбачається, що суд першої інстанції, продовжуючи ОСОБА_6 строк тримання під вартою, керувався саме ч.3 ст.331 КПК України, відповідно до якої, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання адвоката ОСОБА_7 на недоведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, тобто безпідставність підозри, у зв`язку з тим, що він був необізнаний про те, що вчиняється розбійний напад, а перебував в автомобілі свого брата в якості пасажира, є неприйнятними, оскільки вказане питання суд повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті. За результатами він має визнати особу винною чи навпаки невинуватою у вчинені інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а тому наразі під час перегляду ухвали суду стосовно продовження запобіжного заходу апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог ст.. 372 КПК України через відсутність в постановленій ухвалі номеру кримінального провадження також не підлягають задоволенню, адже його не можна розцінити істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 та ч.1 ст.263 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4