УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/425/22

19 вересня 2022 року
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000108 від 21 лютого 2017 року щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.306, ч.2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313, ч.1 ст.263, ст.198 Кримінального кодексу України, та клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Костопільського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вищеназваного кримінального правопорушення.

До суду напередодні судового засідання надійщло клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою і ризик ухилення його від кримінальної відповідальності фактично відпав.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили проти клопотання прокурора та просять застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, керуючись ст.ст. 176-183 КПК України, - приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку. Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження кримінально-процесуальний кодекс України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби судового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зібрані органом досудового розслідування матеріали свідчать, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.306, ч.2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313, ч.1 ст.263, ст.198 КК України. ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому до нього може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України при доведенні прокурором існування ризиків кримінального провадження, визначених ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

У рішенні ЄСПЛ по справі Буряга проти України (15 жовтня 2010 року) Європейський Суд з прав людини зазначив , що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для продовжуваного тримання під вартою.

З рішення ЄСПЛ по справі Ноймайстер проти Австрії (1968) (пар. 10) випливає, що ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою.

В рішенні по справі «Свершов проти України», ЄСПЛ вказує, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має істотне значення, проте не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Більш того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, доцільність продовження терміну утримання під вартою ґрунтується на презумпції, що при ефективному розслідуванні справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримуєься під вартою майже 10 років ( з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі) і при цьому відбув вже понад 2/3 максимальної міри можливого призначеного покарання за вчиненні злочини.

При цьому усунення ризиків, які зумовлювали застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку суду можливе і при застосуванні домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт із забороною залишати житло.

Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього на строк не більше двох місяців обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Задовольнити клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та застосувати до ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, раніше судимого, проживає за адресою АДРЕСА_1 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.306, ч.2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313, ч.1 ст.263, ст.198 КК України - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії ухвали терміном до 19 листопада 2022 року включно з моменту постановлення ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Рівненського районного управління поліції (м.Рівне, вул. Пушкіна 4)

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1