ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна АТ «Концерн Галнафтогаз» на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 липня 2022 року про накладення арешту на майно, -

УСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 липня 2022 року задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000211 від 03.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.270, ч.2 ст.364 КК України.

Накладено арешт з обмеженням права користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки «ЗИЛ 130», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та на транспортний засіб марки «ЗИЛ 130», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , з метою збереження речового доказу та подальшого проведення відповідних експертиз, слідчих дій.

Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна мотивована тим, що транспортний засіб марки «ЗИЛ 130», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та транспортний засіб марки «ЗИЛ 130», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , має значення речового доказу у даному кримінальному проваджені та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою використання майна, як доказу у даному кримінальному провадженні, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

ЄУНСС: 727/5371/22 Головуюча у 1 інстанції: ОСОБА_9
Номер провадження: 11-сс/822/209/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 в інтересах власника майна АТ «Концерн Галнафтогаз» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_6 зазначає про незаконність ухвали слідчого судді. Вважає, що у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, передбачені ст.170 КПК України. Накладаючи арешт на транспортні засоби, слідчий суддя не виконав вимоги щодо забезпечення розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та врахування наслідків арешту майна для третіх осіб.

Окрім того, адвокат ОСОБА_6 зазначає про те, що арештоване майно не може бути використано, як доказ у кримінальному провадженні, оскільки вказані транспортні засоби не відповідають жодному з критеріїв речових доказів, визначених ст.98 КПК України.

Також адвокат зазначає, що протиправне вилучення та подальший арешт двох автотранспортних засобів в умовах війни ускладнить можливість належного виконання АТ «Концерн Галнафтогаз» своїх зобов`язань перекачуванню та по перевезенню нафтопродуктів на підставі вже укладених з постачальниками палива договорів, в тому числі для зазначених вище потреб, що не забезпечує «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна АТ «Концерн Галнафтогаз», яка в режимі відеоконференції підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила задовольнити її з підстав наведених у ній, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, посилаючись на те, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000211 від 03.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.270, ч.2 ст.364 КК України, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.370,372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 08.07.2022 відповідає не у повній мірі.

Як вбачається з клопотання, 03.07.2022 року близько 11 год. 00 хв. на території станції Вадул-Сірет, Львівської залізниці, що в с. Черепківці Чернівецького району Чернівецької області, під час виконання переливу паливо-мастильних матеріалів, внаслідок не дотримання правил особистої безпеки та загальних норм поведінки із легкозаймистими речовинами, працівники станції на 38 колії допустили порушення, чим спричинили загорання біля 10 цистерн, загальної площі загорання 1200 квадратних метрів та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Тусталь Галицького району Івано-Франківської області у вигляді 90 % опіку тіла.

Крім цього досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи станції «Вадул-Сірет» ВСП «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця», діючи за попередньою змовою з службовими особами ТОВ «ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР», зловживаючи службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди, свідомо порушують правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, а саме перевантаження паливно-мастильних матеріалів із залізничного транспорту на станції «Вадул-Сірет» ВСП «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця».

04.07.2022 року під час проведення огляду місця події, за адресою: с. Черепківці Чернівецького району Чернівецької області було виявлено та вилучено два транспортні засоби марки «ЗИЛ», д.н.з. НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які на момент огляду припарковані між коліями №37 та №38, біля цистерни №74890849 поблизу залізничної станції «Вадул-Сірет» та які частково пошкоджені вогнем. Власником вказаних транспортних засобів є АТ «Концерн Галнафтогаз».

03.07.2022 року за даним фактом було внесено відомості слідчим відділенням СУ ГУНП в Чернівецькій області до ЄРДР за №0000211 від 03.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.270, ч.2 ст.364 КК України.

04.07.2022 року вказані транспортні засоби визнано речовими доказами.

Відповідно, до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогамист.ст.170 -ст.173 цього Кодексу.

Згідно ч.1ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладене на нього арешт, як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчого доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого від 04.07.2022 року вказані вище транспортні засоби визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000211 від 03.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.270, ч.2 ст.364 КК України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно може містити сліди вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження, як речовий доказ, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для слідчого звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляну на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст.98 КПК України, тому доводи адвоката ОСОБА_6 з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими, позаяк відповідність арештованого майна критеріям, визначеним ст.98 КПК України підтверджується постановою про визнання речовими доказами.

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст.98 цього Кодексу.

Крім того, ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч тверджень адвоката ОСОБА_6 , встановив належні правові підстави, передбачені ст.170 КПК України, для накладення арешту на майно.

Всупереч доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості відчуження вищевказаного майна.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Крім того, власники арештованого майна не позбавлені права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При прийняття рішення, колегія суддів враховує і те, що арешт майна з підстав передбачених ч.ч.2,3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Тому, посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею вимог ст.170 КПК України, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з метою збереження речових доказів і не суперечить вимогам ч.3 ст.170 КПК України.

Поруч з цим, колегія суддів вважає, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт майна, не у повній мірі діяв у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням обставин визначених у ст.ст.170-173 КПК України та положень, закріплених у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.

Зокрема, доводи адвоката ОСОБА_6 , про те, що слідчий суддя не врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, транспортні засоби марки «ЗИЛ», д.н.з. НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , належать АТ «Концерн Галнафтогаз».

Під час виявлення вказаних транспортних засобів, вони були у неробочому стані, з власником майна жодних процесуальних дій не проводилось.

З огляду на викладене, з метою збереження речових доказів, колегія суддів вважає за необхідне накласти арешт на транспортні засоби марки «ЗИЛ», д.н.з. НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , зеленого кольору, шляхом заборони відчуження, без позбавлення права на користування та розпорядження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.369, ч.2 ст.376, ст.ст.170-173, ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна АТ «Концерн Галнафтогаз» задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 липня 2022 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою частково задовольнити клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 та накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на транспортний засіб марки «ЗИЛ 130», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та на транспортний засіб марки «ЗИЛ 130», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, без позбавлення права на користування та розпорядження.

В іншій частині клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

_________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3