Справа № 495/4295/22
№ провадження 1-кс/495/1548/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 08.08.2022 року надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження №0000704 від 25.06.2022 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
25.06.2022 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора 102 про те, що на пункті пропуску Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області було зупинено автомобіль д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , яка намагалась незаконно перевезти через державний кордон України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з корисливих мотивів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в червні 2022 року, більш точний час слідством не встановлений, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_4 , після введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану і розуміючи заборону виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, прийняла для себе рішення організувати незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України за грошову винагороду.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом керуючись корисливим мотивом і прагненням до незаконної наживи, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, достовірно знаючи що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено військовий стан, організувала діяльність, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України, та розробила відповідний злочинний план, який передбачав: допомогу в безперешкодному сприянні перетину державного кордону України, шляхом підробки документів на опікунство дитини, яка знаходиться в неї на опікунстві ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, на початку червня 2022 року, більш точний час слідством не встановлений, знаходячись в тренажерному залі «Вертикаль», який розташований на Дніпропетровській дорозі по вулиці Бочарова в місті Одеса, ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_5 , якому тимчасово обмежено право на виїзд з України, допомогу в безперешкодному сприянні перетину державного кордону України, шляхом використання підроблених документів на опікунство її дитини, за винагороду у розмірі 1500 доларів США, на що ОСОБА_5 погодився, та надав ОСОБА_4 для виготовлення підроблених офіційних документів свої анкетні дані з метою отримання завідомо підробленого дозволу для виїзду за кордон неповнолітньому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого службою у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеської області.

Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, діючи умисно, з корисливих мотивів, за наявності у ОСОБА_5 завідомо підроблених офіційних документів, а саме: Наказ начальника служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області «Про влаштування неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » №3-ОД від 15.03.2022 року; висновок начальника служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області від 31.03.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибули на автомобілі марки «PORCHE CAYENNE» державний номер « НОМЕР_1 » до пропускного пункту «Старокозаче» Білгород-Дністровського району Одеської області 25.06.2022 року приблизно о 14 годин 15 хвилин, після чого здійснила спробу переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, який надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені офіційні документи, та після виявлення ознак їх підроблення був затриманий останніми за спробу незаконного перетинання державного кордону України.

Встановивши наявність достатніх доказів 28.07.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку м. Одеса, громадянка України, з вищою освітою, раніше не судиму, маючу на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_11 , відповідно до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_3 ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_4 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_10 встановлено, що вона є власником у частці 2/3 майнового комплексу № 1, реєстраційний номер майна: 22337692, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 , форма власності приватна спільна частка, на підставі договору купівлі-продажу, ВТВ № 299963, 27.12.2012.

Підставою та метою накладення арешту на вказане майно є те, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Враховуючи той факт, що невжиття заходу забезпечення кримінального провадження у даному випадку у вигляді арешту майна із забороною розпоряджатися ним може зашкодити законним правам та інтересам учасників провадження, суспільства та держави, слідчий просив клопотання задовольнити.

Позиції сторін та явка учасників.
В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву у якій просив клопотання розглядати за його відсутності.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Частиною другою вказаної статті передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, на підставі чого слідчий суддя приходить до висновку про можливість розглянути клопотання без виклику власника майна.

Мотивація суду.
З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0000704 від 25.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.123 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Частиною другою ст.167 КПК України встановлюється, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати, крім іншого, наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; правову підставу для арешту майна; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, тощо.

Відповідно до ст.ст.7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 5 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Пунктом 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Європейський Суд наголошує, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів (справа "Бакланов проти Російської Федерації" постанова від 09.06.2005 року, справа"Фрізен проти Російської Федерації" постанова від 24.03.2005 року). Верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до наданих до клопотання матеріалів в рамках кримінального провадження №0000704 слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за фактом кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод вчинені щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів.

Санкцією ч.3 ст.332 КК України передбачено покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, 28.07.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку м. Одеса, громадянку України, з вищою освітою, раніше не судиму, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Відоповідно до наданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого ВДРАЦС у Приморському районі Одеського міського управління юстиції після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_11 . Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_4 .

Згідно з інформаційною довідкою за №306729884 з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_10 встановлено, що вона є власником 2/3 майнового комплексу № 1, реєстраційний номер майна: 22337692, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 , форма власності приватна спільна часткова, на підставі договору купівлі-продажу, ВТВ № 299963, 27.12.2012.

Слідчий суддя в ході розгляду питання про накладення арешту на зазначене вище майно дійшов висновку про необхідність накладення арешту на об`єкт нерухомості шляхом заборони відчуження. Перебування вилученого майна у фактичному володінні та користуванні особи не перешкоджає проведенню досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, слідчий суддя, оцінивши в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для накладення арешту у вигляді заборони відчуження на належне підозрюваній ОСОБА_4 нерухоме майно, у зв`язку з чим клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження №0000704 від 25.06.2022 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити частково.

Заборонити відчуження 2/3 (двох третин) майнового комплексу № 1, реєстраційний номер майна: 22337692, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , які належать на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 .

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1