КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03.03.2022.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.03.2022 ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.05.2022 включно.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03.03.2022, ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
На переконання апелянта, ухвала суду незаконна, ухвалена з порушенням норм КПК України; суд першої інстанції під час прийняття рішення про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не навів аргументи для продовження такого запобіжного заходу; вказані прокурором ризики не підтверджені, а лише перераховані. Зазначив про доцільність обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи те, що його підзахисний ОСОБА_6 потребує проходження курсу лікування, що сверджується відповідними доказами. Також звернув увагу на наявність у його підзахисного міцних соціальних зв`язків та непідтвердження стороною обвинувачення ризикувпливу на свідків. Просив проводити розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів уважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з його доводами про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа Панченко проти Росії).
Ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа Бекчиєв проти Молдови).
Доводи захисника про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходуу виді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України", зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, відтак, враховуючи обставини вчинення правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 , які інкримінуються стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Доводи захисника щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого, наявність у останнього хронічних захворювань, апеляційний суд вважає не переконливими, враховуючи відсутність в матеріалах справи відповідних висновків щодо неможливості утримання ОСОБА_6 в слідчому ізоляторі за станом здоров`я, і стороною захисту не надані.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 03.03.2022 та зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03.03.2022 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ______________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-кп/824/2289/2022
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1