Справа № 206/1037/22
Провадження № 1-кс/206/115/22
У Х В А Л А

29 квітня 2022 року в залі суду в м. Дніпрі суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 20.10.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000498 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000498 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України.

Від захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» надійшла заява про відвід судді ОСОБА_4 . Заява обґрунтувана тим, що відповідно до автоматизованого розподілу справ, суддя ОСОБА_4 здійснює розгляд вищезазначеного кримінального провадження. 08.04.2022 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_5 на рішення заступника начальника СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання про повернення безпідставно утриманого особистого майна по кримінальному провадженню за підозрою ОСОБА_5 . Розгляд вказаної скарги проводився суддею Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 11.04.2022 року слідчим суддею Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 по справі № 206/1037/22 було винесено ухвалу якою в задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_5 на рішення заступника начальника СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання про повернення безпідставно утриманого особистого майна було відмовлено повністю. На думку сторони захисту, відмова в задоволенні скарги сторони захисту під час досудового розслідування в якості слідчого судді, та участь судді ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, може свідчити про неупереджений розгляд справи та про відсутність об`єктивності як під час розгляду скарги так і під час судового слухання справи за обвинуваченням ОСОБА_5 та може свідчити про не можливість винесення об`єктивного рішення у справі за обвинуваченням ОСОБА_5 . Заявник вважає, що суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 , яка призначена головуючим суддею по справі N° 206/1065/22, є суддею, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, та не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої інстанції. Отже є всі підстави вважати, що суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої інстанції у зв`язку з чим підлягає відводу. В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлений судді самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 відвід та просив його задовольнити.

Інші учасники кримінального провадження з невідомих суду причин не з`явились, про час та місце слухання повідомлялись належним чином, шляхом направлення судової повістки.

Суд, вивчивши доводи заявника, викладені в заяві про відвід судді, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 80 КПК України, відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні. Стаття 76 КПК передбачає, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), заява № 9186/80, рішення від 26.10.1984 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «навіть видимість може бути важливою» … «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (п. 26). Тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

У справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини вказує на те, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Також Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Крім того,в Бангалорських принципах поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 р. зазначено, що Загальною декларацією з прав людини та Міжнародним пактом про громадянські і політичні права гарантовано рівність всіх громадян перед судом, а також право кожної особи на своєчасний розгляд її справи, що пов`язана зі встановленням її прав та обов`язків, а також з питанням її винуватості у вчиненні кримінального злочину, компетентним та незалежним судом на засадах справедливості та безсторонності, у відкритому судовому засіданні у встановленому законом порядку.

Вказаними Бангалорськими принципами поведінки судді між інших передбачений такий принцип як об`єктивність судді, яка є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Що стосується вирішення питання про існування упередження чи неупередженості судді, в п.85 Коментарів до Бангалорських принципів поведінки суддів зазначається, що при цьому сторони керуються афоризмом про те, що «правосуддя не лише має бути здійсненим, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, у разі, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу здійснення правосуддя.

Водночас слід враховувати те, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Як встановлено судом, 11.04.2022 року ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє вінтересах ОСОБА_5 на рішення заступника начальника СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання про повернення безпідставно утриманого особистого майна відмовити повністю (а.с.7-11).

Враховуючи вищезазначене, з метою забезпечення права обвинуваченої на справедливий судовий розгляд та недопущення сумніву у незалежного, достатньо поінформованого спостерігача та інших учасників судового провадження, громадськості, щодо неупередженості та необ`єктивності розгляду даної справи, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_4 на підставі ч.1 ст. 76 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 81, 372 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 20.10.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000498 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України- задовольнити.

Передати обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000498 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України до канцелярії суду для визначення через автоматизовану систему документообігу судді, який розглядатиме даний обвинувальний акт.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1