Справа № 442/654/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/318/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у дистанційному судовому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання проумовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Розділ Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

представника ДУ ВК №40 ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного судом м. Києва від 13.10.2017 ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі. Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України зараховано час попереднього ув`язнення з 01.06.2017 по 21.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Дрогобицького міськрайсуду Львівської області від 15.11.2021 за ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 22.06.2017 до 13.11.2017 (включно).
Початок строку відбуття покарання 01 червня 2017 року.
Кінець строку відбуття покарання 18 грудня 2023 року.
Засуджений ОСОБА_5 подав заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2022 року в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 проумовно-дострокове звільнення відмовлено.

На ухвалу суду засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити його заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ухвала винесена передчасно, без з`ясування усіх обставин, що повинні бути підставою для задоволення заяви.
Вважає, що не є підставою для відмови в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відсутність працевлаштування, оскільки праця в установі виконання покарань не є обов`язком.
Стверджує, що стягнень за весь час відбування покарання не має, також залучається до робіт по благоустрою установи.
При апеляційному розгляді засуджений ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні дистанційно, апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви.
Захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 підтримав та просить її задовольнити.
Представник державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)» ОСОБА_9 апеляційну скаргу засудженого не підтримала, вважає умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання передчасним.
Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечила, просить судове рішення залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 , виступ захисника ОСОБА_8 , представника ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)» ОСОБА_9 , прокурора, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. При цьому воно можливе лише у випадку доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці та з врахуванням особи засудженого, його поведінки за весь час відбуття покарання, обставин та наслідків вчиненого злочину.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення тяжкого злочину, під час перебування у ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, вимоги встановленого режиму утримання не порушував, стягнення не накладались, адміністрацією установи не заохочувався. До державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)» прибув 19.01.2018. За час відбування покарання характеризується негативно, до дисциплінарної відповідальності притягувався 11 разів (дисциплінарні стягнення погашені згідно КВК України), тричі заохочувався. Отримав під час відбування покарання робітничу професію «Верстатник широкого профілю», однак ініціативи щодо працевлаштування на виробництві установи не проявляє. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце, не завжди має охайний вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди добре через особисту неорганізованість. Участі у проведенні виховних заходів, які проводяться в установі, а також у реалізації диференційованого виховного впливу не бере. Вину у скоєному злочині не визнає. Вироком суду задоволено цивільний позов на загальну суму 103 225 грн 05 коп. Виконавчі листи не надходили, участі в добровільному відшкодуванні не приймає.
На підставі ст.ст. 100, 101 КВК України 09.10.2019 переведений до дільниці соціальної реабілітації установи, однак за допущене злісне порушення повернутий до дільниці ресоціалізації.
Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання, суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, негативну характеристику, відсутність ініціативи до працевлаштування на виробництві установи, дійшов правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Колегія суддів не бере до уваги доводи ОСОБА_5 про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, неврахування судом першої інстанції відсутність у нього стягнень, того, що він залучається до робіт з благоустрою установи, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції заслухав засудженого, представника виправної установи, думку прокурора, ретельно дослідив усі обставини та матеріали особової справи ОСОБА_5 й на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності дійшов правильних висновків, які виклав у судовому рішенні й з якими погоджується колегія суддів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4