Справа 556/2663/21
Номер провадження 1-кп/556/46/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Рядок статзвіту № 21

10.08.2022

Володимирецький районний суд Рівненської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої, цивільного відповідача ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець кримінальне провадження №0000238 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, раніше не судимої,-

за ч.1 ст.125 КК України;
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження при наступних обставинах.

Так, 20 грудня 2021 року, приблизно о 20 годині 35 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи на вул.Центральній в с. Радижеве Вараського району Рівненської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, протиправно, з метою заподіяти шкоду здоров`ю потерпілої, нанесла один удар своєю правою рукою в область лівої щоки ОСОБА_6 чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянці лівого ока, які відносяться до розряду легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в заподіянні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Будучи допитаною в судовому засіданні, ОСОБА_4 визнала свою вину, підтвердила фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, відмовилась від дачі показань в судовому засіданні, пояснила, що у вчиненому розкаюється, просить її суворо не карати, цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнає частково.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання надала письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Підтримала обвинувачення відносно ОСОБА_4 та свій цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, визначення міри покарання поклала на розсуд суду.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена сукупністю інших досліджених судом доказів, в т.ч.

- заявою потерпілої, в якій вона вказує на обставини отримання тілесних ушкоджень та особу, яка їх заподіяла (а.с.8);

- висновком судово-медичної експертизи №151 від 23.12.2021 (а.с. 24), з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівого ока, правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, можливо, від удару кулаком та ногою.

- протоколами слідчих експериментів з потерпілою ОСОБА_7 (а.с.18-21), свідком ОСОБА_8 (а.с.28-30) та підозрюваною ОСОБА_4 (а.с. 44-47), під час яких учасники кримінального провадження показали, в які частини тіла потерпілої наносились удари.

Проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена в ході досудового розслідування належними, допустимими та доствірними доказами, які в своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджують вину обвинуваченої.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України є правильною.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 у відповідності до п.1) ч.1 ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено

Обвинувачена ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, працює, має на утриманні неповнолітню дитину.

Враховуючи сукупність вказаних обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченій слід обрати міру покарання у межах санкції ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу.

З приводу заявленого потерпілою цивільного позову судом встановлено наступне.

Потерпіла ОСОБА_7 заявила позов про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в загальному розмірі 12000 грн, яка складається з матеріальної шкоди, в розмірі 2000 грн, а також моральної шкоди в сумі 10000 грн..

В судове засідання потерпіла ОСОБА_7 надала письмову заяву в якій заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Обвинувачена та цивільний відповідач ОСОБА_4 та її представник заперечили проти позову в частині відшкодування матеріальної шкоди та частково визнали позов в частині стягнення моральної у розмірі 1000 грн. Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію обвинуваченої та вказала про те, що розмір шкоди є значно завищеним та необґрунтованим.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, надавши належну оцінку зібраним доказам з точки зору їх належності та допустимості, дійшов висновку, що цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема, до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 1166 ЦПК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Частинами 1,2,3 ст.22, ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року за №3 встановлено, що вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

В той же час, потерпіла ОСОБА_6 не надала суду жодних доказів, які б підтвердили як факт, так і розмір понесених нею витрат, пов`язаних із вчиненням кримінального проступку. При цьому твердження цивільного позивача про придбання заспокійливих ліків, витрати на проїзд тощо, також жодними доказами не підтверджені.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди не доведені і не підлягають задоволенню.

З приводу моральної шкоди судом встановлено наступне.

У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, при наявності вини.

Як вбачається з Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, болю, пригніченні, втраті часу, порушенні звичного життя, відносин з оточуючими та в сім`ї, необхідності затрачання зусиль для відновлення звичних життєвих зв`язків.

При визначенні розміру шкоди суд враховує тривалість та інтенсивність обмеження життєвої активності потерпілого, ступінь порушення звичних для них життєвих зв`язків та зусилля по їх відновленню.

Враховуючи викладене, виходячи з вимог розумності, справедливості та виваженості, суд приходить до висновку, що заявлений потерпілою позов про стягнення моральної шкоди на суму 10000 грн не відповідає глибині та інтенсивності моральних страждань, у зв`язку з чим стягненню з обвинуваченої підлягає моральна шкода в сумі 2000 грн.

З приводу відшкодування витрат на правову допомогу суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ч.2 ст.120, ч.1 ст.124 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається зі ст.ст.137, 141 ЦПК України, які підлягають застосуванню до даних правовідносин в силу приписів ст.128 ч.5 КПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених та відхилених позовних вимог

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено судом частково, суд приходить до висновку, що відшкодуванню в частині судових витрат підлягають кошти в сумі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Позов потерпілої задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_6 , 2000 (дві тисячі ) гривень моральної шкоди

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, направити копію вироку потерпілій.

Суддя: <Суддя>