Справа № 442/3001/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/660/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дрогобицького районного суду Львівської області від 27 червня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

вищевказаною ухвалою відмовлено засудженому ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні.

Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що основним критерієм умовно дострокового звільнення від відбування покарання, є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 1/2 від терміну покарання, а й ставлення засудженого до праці й сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу, відшкодування завданих злочином збитків. З огляду на це, судом не отримано належних доказів про досягнення цілей призначеного покарання швидше ніж зазначено у вироку суду.

Не погоджуючись із даною ухвалою захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , задоволити повністю.

Зазначає, що засуджений ОСОБА_7 на даний час відбув визначену законом частину покарання як необхідну умову для застосування умовно-дострокового звільнення.

Вказує, що за період відбування покарання засуджений характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених у колонії правил поведінки та розпорядку дня. До виконання обов`язків ставиться сумлінно, добросовісно, бере участь в заходах, що проводяться в колонії. На заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно. Вину в скоєному злочині визнає повністю, розкаюється у вчиненому, 07.04.2022 року отримав заохочення за сумлінну працю на промисловій зоні виправної колонії.

Стверджує, що суд не врахував доводів, які стосуються стану здоров`я засудженого. Зокрема, у листопаді 2021 року ОСОБА_7 захворів на коронавірус, який мав негативні наслідки для його здоров`я. 10 листопада 2021 року засуджений переніс хірургічну операцію на спині. Виявили у засудженого також глибинну закупорку вен. На даний час ОСОБА_7 необхідна консультація судинного хірурга, однак колонія немає для цього необхідної медичної апаратури.

Крім того вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати засудженого, тому ОСОБА_7 необхідно оформити вступ у спадщину.

Сторона захисту вважає, що сумлінною поведінкою, чесним ставленням до виконання обов`язків засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Колегія суддів заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників процесу, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України, підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутної частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, встановлено, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України. Поряд з цим, у пункті 2 даної постанови визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з характеристики адміністрації ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)», ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий. Засуджений: 12.08.2020 Трускавецьким міським судом Львівської області за ст.126-1 КК України до 150 годин громадських робіт, згідно ст. 91-1 КК України застосовано обмежувальні заходи. 19.11.2020 ухвалою Львівського апеляційного суду вирок в частині призначеного покарання скасовано, засуджений до 2 років позбавлення волі; 01.02.2020 Трускавецьким міським судом Львівської області за ч.1 ст.125 КК України до 800 грн. штрафу, згідно ч.4 ст.70 КК України вирок виконується самостійно; 27.05.2021 Трускавецьким міським судом Львівської області за ст.126-1, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі.

Початок терміну відбування покарання 26.11.2020, кінець терміну: 26.11.2022.

При винесенні ухвали місцевим судом враховано особу засудженого, матеріали особової справи й характеристику надану суду ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40», якою встановлено, що ОСОБА_7 з 26.11.2020 відбуває покарання в місцях попереднього ув`язнення та місцях позбавлення волі, за весь цей час до дисциплінарної відповідальності притягувався один раз та один раз заохочувався в ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)». В ДВК №40 ініціативи працевлаштування не проявляє. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, не має достатнього рівня вмінь та навичок для їх самостійного виконання. До виконання робіт з благоустрою території установи ставиться задовільно. Участь у проведенні виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. До реалізації програм диференційованого виховного впливу не задіяний. Участі у самодіяльних організаціях засуджених не приймає.

З огляду на наведене, апеляційний суд не бере до уваги доводи сторони захисту, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою, чесним ставленням до виконання обов`язків довів своє виправлення, що є підставою звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, оскільки виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання та його належна поведінка є для засудженого обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, і виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Провівши системний аналіз матеріалів справи, апеляційний суд приходить до переконання, що наведені в апеляційній скарзі обставини свідчать про наявність у засудженого позитивної тенденції, спрямованої на доведення ним факту свого виправлення, однак на даний час ОСОБА_7 ще не довів остаточно своє виправлення, а тому застосування до нього умовно - дострокового звільнення на даному етапі є передчасним.

Покликання апелянта на неврахування місцевим доводів, які стосуються погіршення стану здоров`я засудженого не обґрунтовані належними доказами, тому не знайшли свого підтвердження при перегляді справи апеляційним судом.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у застосуванні положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_7 , як такому, що ще не довів своє виправлення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді подання, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не містить правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, а отже є необґрунтованою.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Ухвала Дрогобицького районного суду Львівської області від 27 червня 2022 року відносно засудженого ОСОБА_9 постановлена відповідно до вимог ст.370 КПК України, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст.81 КК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2022 року про відмову засудженому ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4