Єдиний унікальний номер справи 185/5542/22
Провадження № 1-кп/185/543/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому закритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду в м.Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 від 09.06.2022 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Малин Житомирської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за контрактом, водія-моториста взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ), -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді водія-моториста взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , 08 червня 2022 року, приблизно о 22.00 годині, знаходячись на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 28-33, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану, будучи невдоволеним виконанням обов`язків з військової служби своїм начальником за військовим званням та посадою підполковником - командиром роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вчинив насильство щодо начальника ОСОБА_6 , що виразилось у завданні останньому не менше двох ударів, прикладом автомату, у область шиї, плеча та голови, як з лівого боку так і з правого, що спричинили потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому нижньої стінки лівої орбіти з емфіземою м`яких тканин навколо та гемосинусом лівої верхньощелепної пазухи, закритого перелому кісток носу ліворуч без зміщення та крайового перелому носової ості, синця у правій параорбітальній області, забійної рани верхньої губи, закритого косого перелому основи 4-ї п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.405 КК України, як заподіяння тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, із застосуванням зброї, вчинене в умовах воєнного стану.

26.07.2022 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, активно сприяв розкриттю злочину, щиро кається.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.4 ст.405 КК України із застосуванням ст.69 КК Україниу вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, замінивши на підставі ст.62 КК України покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки та із застосуванням ст.54 КК України з позбавленням військового звання «старший солдат».

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, що йому інкримінований, у вчиненому щиро розкаявся. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Потерпілий підтвердив свою згоду, викладену в письмовій формі, щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином. Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди та надав суду письмову заяву, в якій підтвердив свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, претензій до обвинуваченого не має.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Обставинами, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Що стосується особи обвинуваченого, то суд враховує, що він є військовослужбовцем, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше несудимий, його вік.

Згідно статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Положеннями ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи кілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, саме те, що обвинувачений під час досудового розслідування та судового розгляду визнав свою вину, щиро покаявся у вчиненому та висловив жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку, співпрацював зі слідством, та з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, а також враховуючи індивідуальні особливості вказаного діяння, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, ставлення особи до своїх дій, позиції потерпілого, відсутності будь-яких претензій від нього, то суд вважає необхідним призначити обвинуваченому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.405 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, що запропоновано сторонами угоди.

Стаття 62 КК України передбачає, що покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Згідно статті 54 КК України, засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 26.06.2022 року, яка укладена між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, замінивши на підставі ст.62 КК України покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки та із застосуванням ст.54 КК України з позбавленням військового звання «старший солдат».
Суд вважає, що таке покарання відповідатиме ступені тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та буде справедливим, і не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи». Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого застосований у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не підлягає змінам.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України, та відповідно до ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягає стягненню вартість проведеної експертизи у розмірі 1510.24 гривень.

У відповідності вимог ч.4 ст.174 КПК України накладений ухвалою слідчого судді арешт на автомат та патрони, камуфльовані футболку та штани, мобільний телефон HONOR моделі YAL-L21 з сім-картами, - підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 липня 2022 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 , та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0000218 від 09.06.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням військового звання «старший солдат».

На підставі ст.62 КК України ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки замінити на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити обраний тримання під вартою на гауптвахті .

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 09.06.2022 року.

Речові докази:

- автомат АКС-74У № НОМЕР_2 та патрони у кількості 27 шт., передані на зберігання до ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили повернути до військової частини НОМЕР_3 ;

- камуфльовані футболку та штани, мобільний телефон HONOR моделі YAL- НОМЕР_4 з сім-картами, які передані на зберігання ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності.

Стягнути на користь держави вартість проведеної експертизи з ОСОБА_3 у розмірі 1510.24 гривень.

Скасувати арешт автомата АКС-74У № НОМЕР_2 та патронів, камуфльованих футболки та штанів, мобільного телефону HONOR моделі YAL-L21 з сім-картами, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.06.2022 року.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1