ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/399/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва
в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7
розглядаючи у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 125КК України

ВСТАНОВИВ:
На розгляді суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, так як відповідно до обвинувального акту по даному кримінальному у провадженню ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, санкція даної статті передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року. Згідно обвинувального акту, дії та обставини, які інкримінуються ОСОБА_5 мали місце 07.08.2019 року. Відповідно до класифікації злочинів, наведеної у диспозиції ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком. Згідно положень п. 1 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, минуло понад два роки. Крім цього, захисник вказав, що ОСОБА_5 взагалі не погоджується з висунутим йому обвинуваченням та категорично заперечує свою вину. Однак, враховуючи поведінку потерпілих ОСОБА_5 не має більше бажання продовжувати боротьбу та просить закрити кримінальне провадження відносно нього. Разом з цим, захисник вказав, що позиція потерпілих, які будуть заперечувати щодо такого клопотання, оскільки, на їх думку, перебування ОСОБА_5 в розшуку є перешкодою для задоволення такого клопотання, викладена у Постанові ВСУ від 19.03.2015 року, відповідно до якої, підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного може бути визнано невідомим лише у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не може бути встановлено його місцезнаходження.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.
Прокурор не заперечувала щодо заявленого клопотання, вважає, що дійсно пройшли строки, передбачені ст. 49 КК України.
Представник потерпілої ОСОБА_7 категорично заперечував щодо заявленого клопотання, вважає за необхідне продовжувати судовий розгляд, допитати потерпілих, встановити вину обвинуваченого, тобто виконати всі процесуальні дії, а потім це питання вирішити в нарадчій кімнаті. На думку представника, строки притягнення до кримінальної відповідальності не пройшли, суд має встановити причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до вчинення даного кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала думку представника ОСОБА_7 .

Так, згідно обвинувального акту, 07.08.2019 року приблизно о 20-00 год. ОСОБА_5 очікував біля ліфту на третьому поверсі в будинку по АДРЕСА_2 , де мешкає його колишня дружина ОСОБА_8 та її матір ОСОБА_6 .
В подальшому, під час того як у ліфті на третьому поверсі відчинилися двері, ОСОБА_5 , заздалегідь знаючи, що у ньому перебувають ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та їх з ОСОБА_8 малолітня ОСОБА_9 , 2016 року народження, на ґрунті неприязних відносин маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та її матері ОСОБА_6 , розпилив у ліфті вміст балончика з невідомою речовиною з метою завдання болю і втрати координації колишньою дружиною та її матір`ю. Здійснивши вказані дії, ОСОБА_5 відібрав у ОСОБА_8 їх спільну дитину ОСОБА_10 , та керуючись виниклим умислом, направленим на нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій і бажаючи їх настання, біля ліфту наніс ОСОБА_8 один удар ліктем лівої руки в область шиї та кулаком лівої руки в область живота, завдавши останній легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні шиї по центру та справа у нижній третині, на передній поверхні живота зліва вище пупка. Після цього, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання сильно рукою штовхнув у живіт ОСОБА_6 , внаслідок чого вона вдарилася об стіну ліктями обох рук, лівим плечем, отримавши легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні лівого плеча у верхній третині, в проекції нижнє грудного відділу хребта та саден на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на заднє-внутрішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині. після цього, ОСОБА_5 разом з їх спільною з ОСОБА_8 дитиною ОСОБА_5 побіг і зник з місця події.
Стороною обвинувачення дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України.

Вислухавши думку учасників провадження, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ст.9 КПК).

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст. 125 КК України нанесення умисних легких тілесних ушкоджень карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_11 відноситься до кримінального проступку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення кримінального проступку, п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що датою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, яке інкримінується ОСОБА_5 , є 07.08.2019 року, та з того часу минуло більше двох років, відтак закриття провадження з цих нереабілітуючих підстав є обов`язковим, а ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.
При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Також, при ухваленні вказаного рішення, суд враховує позицію Верховного Суду колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к, в якій вказано, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Постановою Верховного суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к зауважено, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.
Наведені обставини Верховного суду дотримані судом, тому суд не пов`язує звільнення від кримінальної відповідальності із фактом визнання обвинуваченим своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, або ж за фактом його відсутності.

Щодо заперечення представника потерпілої ОСОБА_7 з приводу відсутності підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України, оскільки на його думку строки притягнення до кримінальної відповідальності не пройшли, оскільки обвинувачений був оголошений в розшук під час досудового слідства, свою вину не визнає та є необхідність у допиті потерпілої, суд вважає, що підстав для продовження розгляду кримінального провадження немає, виходячи з наступного.

Відповідно до тлумачення поняття «ухилення особи від слідства або суду», що міститься у постанові ВСУ від 19.03.2015 (провадження № 5-1кс15), та враховуючи правову позицію, яка викладена у постанові ВС від 27.03.2019, відповідно до якої підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження, тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК у такому випадку має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства. Однак, в момент оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в розшук, органу досудового розслідування було достовірно відоме місце проживання і місце роботи ОСОБА_5 , в цей й час останній вів звичайний спосіб життя, проживав за місцем реєстрації та був на роботі за місцем свого постійного працевлаштування, та не вчиняв жодних дій, спрямованих на ухилення від явки на вимогу слідчого.

Таким чином, у зв`язку із встановленням підстав, передбачених статтею 49 Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, з наведених вище мотивів та підстав.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 284, 350 КПК України, на підставі ст. 49 КК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_4 - задовольнити.
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №0005931 відносно ОСОБА_5 - закрити.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 756,00 грн. на користь держави.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: