Справа №:755/15/22
Провадження №: 1-кс/755/555/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального праводження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000013 від 03.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, встановив :

прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з цим клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, яке умотивував тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що впродовж дня 02.01.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , де вживав алкогольні напої.
Ввечері того ж дня у ОСОБА_5 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження останньому.
02.01.2022 приблизно о 18 год. 20 хв., ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 вийшли з помешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , після чого почали рух по Дніпровському району міста Києва.
Через деякий час, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що знаходиться поруч з будинком АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 побачив потерпілого ОСОБА_6 , що йшов по протилежній стороні вулиці.
В подальшому, реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи настання тяжких наслідків ОСОБА_5 підбіг до потерпілого та почав наносити останньому удари кулаками рук в область обличчя. Після цього ОСОБА_5 дістав з кишені свого одягу ніж та тримаючи його у правій руці наніс потерпілому ОСОБА_6 одне ножове поранення в область живота останнього.
Того ж дня потерпілого ОСОБА_8 , з отриманими внаслідок дій ОСОБА_5 тілесними ушкодженнями, було госпіталізовано до КМКЛ ШМД.
Згідно довідки № 298 від 03.01.2022, виданої КМКЛ ШМД, потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: проникаюче колото-різане поранення зліва з евентрацією сальника і пошкодженням діафрагми селезінки шлунка, брижі попереково-ободової кишки, гемоперитонеум, двобічний гемопневматоракс.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
03.01.2022 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні наведеного кримінального правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: рапортом від 02.01.2022; протоколами огляду місця події від 02.01.2022; довідкою КМКЛ ШМД № 298 від 03.01.2022; заявою про злочин від 03.01.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 03.01.2022; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 від 27.01.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.01.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.01.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 03.01.2022; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 від 03.01.2022; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 03.01.2022; протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 03.01.2022; речовими доказами, іншими доказами в їх сукупності.
04.01.2022 слідчим суддею Дніпровського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.03.2022, однак 10.02.2022 колегією суддів Київського апеляційного суду відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 01.03.2022 (згідно даних мотивувальної частини ухвали).
21.02.2022 керівником Дніпровської окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців, так як завершити досудове слідство у встановлений п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України строк не представляється можливим у зв`язку з необхідністю виконати ряд процесуальних, слідчих (розшукових) дій.

Разом з тим прокурор зауважує, що у діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 121 КК України, що згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу на ОСОБА_5 покладається необхідність запобігти спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема виконання покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Тому, враховуючи перелічені ризики, прокурор вважає, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тмоу просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного заборонивши йому залишати житло за вказаним місцем проживання: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години по 06 годину наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду, та на підставі ч. 5 ст. 194 КК України покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до старшого слідчого за першою вимогою у даному кримінальному провадженні; 2) не відлучатись за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, з підстав викладених у його мотивувальній частині, крім того, наголосивши на тому, що на даний час неможливо прийняти обґрунтоване рішення по кримінальному провадженню, оскільки необхідно проведення певних слідчих та процесуальних дій, а строк домашнього арешту підозрюваного спливає, виникає необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Сторона захисту заперечували проти продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної у розрізі не доведення, на їх переконання обставин регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

В силу ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Також, з положень норм ст. 199 КПК України випливає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

З урахуванням того, що відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

У цьому випадку, в ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 3121 КК України за обставин викладених у підозрі.

Надалі, ухвалою слідчого судді цього місцевого суду до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, однак ухвалою Київського апеляційного суду за результатами апеляційного перегляду до останього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби та покладенням обов`язків.

Передумовою застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження, згідно даних відображених у судовому рішенні слідчого судді про застосування цього запобіжного заходу, слугувало те, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановив, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В подальшому керівником прокуратури досудове слідство по цьому кримінальному провадженню було продовжено до 3 місяців.

Також слідчим суддею, на час порушеного у клопотанні питання про підозрювану встановлено, такі відомості: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з середньою освітою, працевлаштований фахівцем ділянки в ТОВ «Нова пошта», не одружений, на утриманні будь-яких осіб не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров» я, має типові соціальні зв`язки для особи її віку та статусу, прийнятну репутацію.

А тому, слідчий суддя надаючи оцінку доводам заявника про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаних кримінальних правопорушень враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Та дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Зокрема, такі висновки слідчого судді обумовлені, у тому числі, але не тільки, тим, що згідно протоколу огляду, допитів свідків у своїй сукупності, у цей час, підтверджуються дані відображені у підозрі в тій мірі, яка дає змогу, саме в цей період часу говорити проте, що такі докази об`єктивно підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати у тому, що підозрюваний зв`язаний з цим злочином.

Аналізуючи питання того, чи є у провадженні наявними ризики регламентовані ст. 177 КПК України слідчий суддя враховує те, що їх дійсну та реальну наявність було встановлено слідчим суддею при обранні запобіжного заходу уперше.

Зокрема, у той період було встановлено наявність ризиків визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У цей період, на час розгляду питання про продовження дії запобіжного заходу, на думку слідчого судді, встановлені судом ризики є дійсними, реальними та триваючими, тобто заявлені ризики не зменшилися.

Вказані висновки слідчого судді обумовлені у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, з огляду на, що об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України, які вказані у клопотанні заявника, є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами.

Також, в судовому засіданні встановлено, що строк тримання під арештом підозрюваного закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити досудове розслідування, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ще ряд слідчих дій.
Вказані обставини, які, на даний час, унеможливлюють закінчення досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої ухвали, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим та підтверджуються наявними матеріалами.

Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то слідчий суддя у світлі факторів пов`язаних з характером особи підозрюваного, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.
Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.

Строк утримання особи під домашнім арештом не виходить за межі визначені КПК України, зокрема його ч. 6 ст. 181, та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто тривалість строк утримання під арештом відповідає критерію розумності.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з зобов`язанням прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади на строк до 03.04.22.

Щодо обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК, то слід відмітити таке.

Указана норма (ч. 5 ст. 194 КПК) передбачає у собі, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Ухвалою КАС на підозрюваного було покладено обов`язки такі: утриматися від спілкування, прибувати за першою вимогою; не відлучатися з м. Києва; здати документи; носити електронний засіб контролю.
Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу (ч. 7 ст. 194 КПК).
Тобто, у разі подання клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, саме питання про продовження обов`язків визначених судом апеляційної інстанції може йти мова відповідно до речення 2 частини 7 статті 194 указаного Кодексу.
Прокурор у клопотанні з указаних в ухвалі КАС обов`язків просить продовжити тільки не відлучатися з м. Києва.
В цій ситуації, за наслідками розгляду клопотання, ураховуючи обставини підозри та дані про особу підозрюваного Суд уважає дійсними указаний обов`язок та слушним, який буде пропорційним, помірним, та таким, що не становитиме надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.), а тому продовжує його дію до 03.03.2022, тобто на розумний строк необхідний для уникнення обставин визначених ст. 177 КПК.

Питання про продовження інших обов`язків визначених за ухвалою КАС від 10.02.22, а тому їх дій закінчується у строк до 01.03.22.

Щодо питання покладення обов`язку повідомляти про зміну місця проживання, то Суд не убачає підстав для його застосування з огляду на дані про особу підозрюваного та фактичні обставини справи, адже останні в своїй сукупності указують на те, що такий обов`язок є надмірним на цій стадій провадження, тобто не корелює з критеріями пропорційності, помірності, тим самим становитиме неприйнятний тягар, зо не кореспондується з нормами ч. 3 ст. 132 КПК, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Щодо обов`язку прибувати за першою вимогою, не дивлячись на те, що він був визначений при застосування запобіжного заходу, тим самим міг би бути продовженим згідно ч.7 ст. 194 КПК, звернення усе ж таки слід відхилити, так як ч. 5 ст. 194 КПК України, визначено імперативний перелік альтернативних обов`язків, які слідчий суддя вправі покласти на обвинуваченого, проте вказані у клопотанні обов`язки до даного переліку не віднесено взагалі.

При цьому, дана правова норма регламентує, що слідчий суддя, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, а також виконувати один або і кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Зміст зазначеної норми свідчить про те, що законодавець визначив, що зобов`язання прибувати за кожною вимогою уповноваженого органу є складовою запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, та зберігається за підозрюваним весь час протягом дії запобіжного заходу, у зв`язку з чим не потребує обрання або ж продовження.

Однак, положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України, взагалі не передбаченого обов`язку прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а наявний обов`язок з`являтися із встановленою періодичністю, а тому слідчий суддя не убачає підстав для задоволення клопотання в даній частині.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 199, 309, 372-376, 395 КПК України, слідчий суддя постановив:

клопотання - задовольнити частково.

Строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом з забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня продовжити до 03.04.2022.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого в межах строку дії заходу забезпечення кримінального провадження та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, до 03.03.2022 продовжити дію обов`язку не відлучатися із населеного пункту м. Київ без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

В іншій частині у задоволенні клопотання - відмовити.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники УП з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу передати через прокурора для виконання органу УП за місцем проживання підозрюваної та зобов`язати останніх негайно поставити її на облік і повідомити про це суд.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваної, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення її винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, з урахуванням того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
Копія ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08:10 год. 25.02.2021.

Слідча суддя ОСОБА_12