У Х В А Л А
іменем України
Справа № 201/8636/21
Провадження № 1-кп/210/249/22
"01" серпня 2022 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю адвокатів ОСОБА_4
ОСОБА_5
з участю обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 255-1 ч.2, 307 ч.2, 309 ч.1 КК України, ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 27 ч.2, 307 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 255-1 ч.2, 307 ч.2, 309 ч.1 КК України, ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 27 ч.2, 307 ч.2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2016 року у виді 8 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 спливає 02.08.2022 року.

Прокурор заявив клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою,так як на даний час у вказаному кримінальному провадженні судовий розгляд не розпочато, а тому в разі виходу ОСОБА_6 з місць позбавлення волі без визначення обвинуваченому запобіжного заходу він зможе переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Обвинувачення ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована обвинувачення» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).
Вимога розумного обвинувачення передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують обвинувачуваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливати на свідків, у цьому ж провадженні та вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Вважає, що на даний час встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у обранні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
1.з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду,
зважаючи на те, злочин, який інкримінують ОСОБА_6 є тяжким та особливо тяжким кримінальним правопорушенням і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Зважаючи на цю обставину, якими доведено цей ризик, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, перебуваючи на волі, обвинувачений матиме реальну можливість покинути територію України з метою уникнення в подальшому кримінальної відповідальності.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 вказав на те, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування його від суду;
2.з метою запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого та свідків, які можуть дати
показання щодо протиправної діяльності, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь, зокрема зважаючи на ту обставину, що йому відоме місце проживання більшості із таких. Також зважаючи на обставини справи, будучи на волі, обвинувачений матиме можливість сам, чи за участі своїх знайомих застосувати насильство чи інший тиск на свідків, їх знайомих чи родичів, що було вже встановлено за обставинами та характером вчиненого ним кримінального правопорушення. Свідки не допитані в судовому засіданні, а тому обвинувачений може незаконно на них впливати, а з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, обвинувачений перебуваючи на волі зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.
3.вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у
якому обвинувачується, в обґрунтування неможливості запобігання вказаному ризику для обвинуваченого ОСОБА_6 слід зазначити, що він обвинувачується у сукупності вчинених кримінальних правопорушень, що вказує на схильність останньої до кримінально-протиправної поведінки. Кримінальне правопорушення вчинив перебуваючи в місцях позбавлення волі, що навіть ізоляція від суспільства не виправила поведінку ОСОБА_6 , а перебуваючи на волі він достеменно продовжить вчиняти кримінальні правопорушення
Таким чином, підставою обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність вищевказаних ризиків, а інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім того, ч. 2 ст. 178 та ч. 3 ст.199 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів, про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини та утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення, чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».
На даний час на всій території України введено військовий стан через вторгнення Росії в України. Відповідно до роз`яснення Верховного Суду №1/0/2-22 від 03.03.2022, оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд), як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.
У зв`язку з тим, що запобігти вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо існує необхідність у подальшому забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думки обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожного окремо, які заперечують проти застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою, так як прокурором не доведені ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, вважає необхідним застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою, так як останній не працює, не має постійного джерела доходу, обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, а отже зазначені обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від суду, незаконно здійснити психологічний або інший вплив на свідків, вчинити інші злочини, враховуючи, що до спливу терміну відбування покарання винести вирок суду у справі не можливо, суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, тому суд вважає необхідним застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою до 28.09.2022 року включно, без визначення розміру застави, відповідно до ст.. 183 ч.4 п.2 КПК України, так як ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, крім іншого, і за ст.255-1 ч.2 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 01.08.2022 року до 28.09.2022 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст складено 04.08.2022 року.

Суддя: ОСОБА_1