Справа № 145/1691/21
Провадження №11-кп/801/283/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000172 від 24.09.2021, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.12.2021, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше несудимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, і призначено покарання:
-за ч. 1 ст. 357 КК України - 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі;
-за ч. 1 ст. 185 КК України - 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання - 3 (три) роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців він не вчинить нового злочину.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_7 , 10.09.2021, близько 16 години, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , маючи намір на заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою останнього, отримав від останнього банківську картку для виплат № НОМЕР_1 разом із пін - кодом до неї №2191, яка видана на ім`я ОСОБА_9 , з технологією «Рау Раss», що передбачає відсутність необхідності введення пін-коду для розрахунку за товари вартістю до 1000 грн., та, маючи умисел, спрямований на привласнення офіційного документу, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою подальшого використання у корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами, залишив собі належну ОСОБА_9 банківську картку АТ «Ощадбанк» № 5167-ХХХХ-ХХХХ-1583, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.
Таким чином ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.
Крім того, ОСОБА_7 , 10.09.2021 близько 16 години, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , маючи намір на заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою останнього, отримавши від останнього банківську картку для виплат № НОМЕР_1 разом із пін - кодом до неї №2191, яка видана на ім`я ОСОБА_9 , з технологією «Рау Раss», що передбачає відсутність необхідності введення пін-коду для розрахунку за товари вартістю до 1000 грн., направився із вказаною карткою до свого місця проживання.
11.09.2021, реалізуючи свій єдиний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, впевнившись в тому, що за його діями ніхто, в тому числі власник картки, не спостерігає/ вирішив викрасти грошові коштів з даної банківської картки, для чого попрямував до магазину «Гніванчанка», що по вулиці Соборна, 66 Б, м. Гнівань Вінницької області, де близько 11 години 50 хвилин, здійснюючи розрахунок банківською карткою «Ощадбанк» № 5167-ХХХХ-ХХХХ-1583, яка видана на ім`я ОСОБА_9 , придбав продукти харчування на суму 80,00 грн.
Таким чином ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.12.2021 скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити новий вирок. Прокурор зазначає, що судом не досліджено частину пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України та не зазначено про неї в мотивувальній частині вироку.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку вимог апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цім не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
При цьому згідно ч. 3 ст. 382 КПК України, суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Прийняття рішення про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадження свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку, а сторони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками привласнення офіційних документів, вчинених з корисливих мотивів, та ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно оскаржуваного вироку, судовий розгляд проведено у спрощеному порядку за клопотанням прокурора про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
Розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , суд послався на письмову заяву обвинуваченого, складену в присутності захисника ОСОБА_11 , відповідно до якої ОСОБА_7 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступках, передбачених ч. 1 ст.357, ч. 1 ст. 185 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
Проте, під час апеляційного перегляду справи обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що не погоджується із встановленими органом досудового розслідування обставинами вчинених правопорушень та заперечує свою винуватість у їх вчиненні. ОСОБА_7 стверджує, що не вчиняв крадіжки, а банківську картку дав йому під час спільного розпиття алкогольних напоїв потерпілий ОСОБА_9 для зняття готівки. Після знаття готівки вони продовжили разом відпочивати.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.10.2021 у справі № 185/7793/20 (провадження № 51-1860км21) спрощене кримінальне провадження щодо кримінальних проступків є обмеженням фундаментального права людини на справедливий судовий розгляд, а тому суди повинні належним чином звертати увагу на забезпечення права на захист обвинуваченого. Підписання обвинуваченим заяви про беззаперечне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, стосовно якого можливе спрощене кримінальне провадження, за відсутності захисника та неналежне роз`яснення обвинуваченому органом досудового розслідування суті обмежень під час розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.
Заява обвинуваченого, на яку послався суд першої інстанції у вироку, не давала можливості встановити, що підозрюваний надав пояснення, які повністю відповідали обставинам встановленим органом досудового розслідування.
Разом з тим, зі змісту пояснень обвинувачуваного в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що останній повністю заперечує свою вину у вчиненні правопорушень.
З наведеного слідує, що обвинувачений, підписуючи документи на вимогу слідчого, не розумів правових наслідків підписання заяви про визнання винуватості та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.
Суд першої інстанції, прийнявши рішення про здійснення судового розгляду у спрощеному порядку, належним чином не перевірив добровільності волевиявлення ОСОБА_7 при підписанні заяви про визнання винуватості та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судових рішень, у тому числі вироку, при розгляді справи в апеляційному суді є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Згідно зі ст. 415 КПК України, якщо апеляційний суд, перевіряючи правильність вироку, встановить судову помилку, яку він не може виправити, використовуючи свої повноваження, він скасовує вирок і повертає провадження на новий судовий розгляд.
Зважаючи на те, що обвинувачений фактично заперечує свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, судом було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому колегія суддів вважає, що вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суд першої інстанції на ту обставину, що зміст мотивувальної частини вироку не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, адже в ній не в повному обсязі зазначено формулювання пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України.
При новому судовому розгляді провадження необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, ретельно перевірити доводи учасників провадження, й ті, що наведені в апеляційній скарзі та створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості, й ухвалити рішення, яке відповідатиме вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.12.2021 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, скасувати.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4