У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 001409.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2022 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04.09.2022 р. включно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вважає помилковими висновки суду першої інстанції з приводу відсутності у нього джерел доходів та міцних соціальних зв`язків, оскільки він працює по найму, офіційно одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, вагітну дружину та батьків пенсіонерів літнього віку, які перебувають в зоні проведення бойових дій.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, а саме: може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілого та свідка, а також може продовжити свою злочинну діяльність.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, обізнаний про місце проживання потерпілого та свідка, раніше судимий, на теперішній час також притягується до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 296 КК України та за ч. 3 ст. 185 КК України, офіційно не працевлаштований, суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні ризики є дійсними, триваючими, та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, раніше судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, додатково притягується до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України, офіційно не працевлаштований, тобто не має стабільного офіційного джерела доходу, обізнаний про місце проживання потерпілого та свідка, судове провадження на даний час триває, що дає підстави припустити, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на потерплого або свідка, вчиняти нові кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуюче наведене, є безпідставними доводи апелянта стосовно необґрунтованості ухвали суду першої інстанції про наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням наявних ризиків, тяжкості кримінального правопорушення та покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом враховується й характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини «Летельє проти Франції», зазначено про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З приводу тверджень обвинуваченого на те, що він має міцні соціальні зв`язки, зокрема вагітну дружину, чотирьох неповнолітніх дітей та батьків пенсіонерів, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, відповідно яким, вказана обставина не може бути стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки, оскільки факт спільного проживання з дружиною не перешкоджав обвинуваченому вести такий спосіб життя, який в подальшому призвів до його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, що не спростовує можливості вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3