Справа № 349/153/22
Провадження № 1-кп/349/73/22
В И Р О К
іменем України
26 травня 2022 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Залип`я Рогатинського району Івано-Франківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, неодруженого, визнаного особою з другою групою інвалідності, який не працює, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та у незаконній переробці вогнепальної зброї .

Кримінальні правопорушення вчинено за таких встановлених судом обставин.

Наприкінці 2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи на горищі свого домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , поблизу глинобитної стіни горища, віднайшов серед частин осипу стіни пістолет - восьмизарядний револьвер "МЕ" моделі "38 Magnum".

Не маючи передбаченого законом дозволу на зберігання вогнепальної зброї, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622 ( із змінами та доповненнями), ОСОБА_4 переніс знайдений ним пістолет до приміщення спальної кімнати житлового будинку за місцем свого проживання, де заховав у шафі для одягу та незаконно зберігав до 20 січня 2022 року.

20 січня 2022 року в ході проведення санкціонованого обшуку житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_4 , працівниками поліції було виявлено та вилучено пістолет, який є 5,6 мм восьмизарядним револьвером придатним до стрільби, тобто є вогнепальною зброєю.

Окрім цього, ОСОБА_4 наприкінці 2015 року, перебуваючи у одній із кімнат свого житлового будинку, всупереч передбаченому законом порядку, не маючи передбаченого законодавством відповідного дозволу, самовільно прикріпив до рамки з курком вищевказаного револьвера додаткову виту пружину, після чого за допомогою наявної у нього елетродрелі та свердлів розточив вісім із дев`яти камор барабану револьвера до діаметру 5,8 мм зі сторони храпового колеса і 5,7 мм на передньому торці барабану та канал вкладишу ствола до кінцевого діаметру 6,2 мм, що надало додаткову можливість до проведення пострілів з восьми камор барабану спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм, у результаті чого даний револьвер втратив своє попереднє цільове призначення, як такий, що призначений для спортивної стрільби, а набув властивостей короткоствольної вогнепальної зброї.

Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_4 за участі захисника в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушенеь, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, а тому суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого.
Обвинувачений надав показання про те, що наприкінці 2015 року на горищі свого будинку знайшов револьвер, який в подальшому переробив та зберігав по місцю проживання, який під час обшуку житлового будинку виявили та вилучили працівники поліції. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 263 та ч.1 ст. 263-1 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та у незаконній переробці вогнепальної зброї.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
За загальними положеннями призначення покарання, які зазначені в приписах частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Згідно з досудової доповіді, складеної 04 березня 2022 року Івано-Франківським районним сектором №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється, як середній.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, дані про особу винного, який визнаний особою з другою групою інвалідності , за місцем проживання скарг на його поведінку до органу місцевого самоврядування не поступало, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі згідно санкцій передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України і за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст.70 КК України застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим .
Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи особу винного ОСОБА_4 , стан його здоров`я є особою з інвалідністю ІІ групи, наявність обставин, які пом`якшують йому покарання, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд вважає можливим виправлення його без відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ч.4 ст.75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

При визначені тривалості іспитового строку та обов`язків, які необхідно покласти на обвинуваченого, суд враховує характер і тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, вид і строк призначеного покарання, наведені дані, що характеризують особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання.
На підставі наведеного, суд визначає для обвинуваченого іспитовий строк тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Таке призначене обвинуваченому покарання на думку суду є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин в кримінальному провадженні у їх сукупності, та буде відповідати ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого і є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішувались судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Питання речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На проведення експертизи було витрачено кошти в сумі 1 716 грн 20 коп., які є процесуальними витратами, оскільки вони виникли та пов`язані зі здійсненням даного кримінального провадження і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На час ухвалення вироку до обвинуваченого не застосований жодний вид запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 368-370, 373- 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки ;

- за ч.1 ст. 263-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки 6 ( шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки 6 ( шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки 6 ( шість) місяців з випробуванням з іспитовим строком на 1 ( один) рік.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

- вогнепальну зброю восьмизарядний револьвер "МЕ" моделі "38 Magnum" знищити;

- елктродрель зеленого кольору марки " Сraft- TE" , два свердла 06 мм та 0,3 мм повернути обвинуваченому.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави з зарахуванням на рахунок: UA 0009612, отримувач коштів: ГУК у м. Івано-Франківську/ТГ м.Ів.-Фр./24060300, код отримувача за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 24060300, процесуальні витрати на залучення експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в розмірі 1 716 грн 20 коп. (висновок № СЕ-19/109-22/629-БЛ від 25 січня 2022 року ).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1