Справа №173/856/22
Провадження №1-кс/173/126/2022
У Х В А Л А
іменем України

07 липня 2022 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід за кримінальним провадженням №173/839/22 (провадження №1-кп/173/150/2022) за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Суддею Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 , подано заяву про самовідвід за кримінальним провадженням №173/839/22 (провадження №1-кп/173/150/2022) за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, обґрунтованою тим, що вона не може брати участь у розгляді цього кримінального провадження з тих підстав, що ОСОБА_5 , яка працює у Верхньодніпровському районному суді Дніпропетровської області на посаді помічника судді ОСОБА_3 , є двоюрідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_4 , а ОСОБА_6 , яка працює у штаті вказаного суду на посаді секретаря судових засідань є дружиною рідного брата обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому будь-яке прийняте нею рішення як в процесі розгляду даного кримінального провадження, так і за наслідками його розгляду потенційно ставить під сумнів її об`єктивність та неупередженість.

У судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

З`ясувавши зміст заяви про самовідвід та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Встановлено, що ОСОБА_5 , яка працює у Верхньодніпровському районному суді Дніпропетровської області на посаді помічника судді ОСОБА_3 , є двоюрідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_4 , а ОСОБА_6 , яка працює у штаті вказаного суду на посаді секретаря судових засідань є дружиною рідного брата обвинуваченого ОСОБА_4 .

Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки судді, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання своїх обов`язків.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року, зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

З метою забезпечення права на справедливий розгляд справи безстороннім судом та усунення будь-яких обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді під час розгляду кримінального провадження, зважаючи на наведені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що розгляд вказаного кримінального провадження суддею суддею ОСОБА_3 може викликати сумнів в неупередженості судді, що буде порушенням п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а тому заява про самовідвід підлягає задволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81 КПК України суд,-
У Х В А Л И В:
Задовольнити заяву про самовідвід судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №173/839/22 (провадження №1-кп/173/150/2022) за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
В зв`язку з задоволенням заяви про самовідвід кримінальне провадження №173/839/22 (провадження №1-кп/173/150/2022) за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України підлягає перерозподілу.

Слідчий суддя ОСОБА_1