Справа №592/3976/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1188/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000781 від 18.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

Під час підготовчого судового засідання суду першої інстанції прокурор заявив клопотання про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки є ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: ОСОБА_8 може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки є особою раніше судимою, не має постійного джерела доходів, може впливати на потерпілих, а інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, враховуючи, що особистість ОСОБА_8 не заслуговує на довіру, він може вчиняти інші кримінальні правопорушення, враховуючи введення воєнного стану на території України.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник заперечували проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили суд застосувати запобіжний захід домашній арешт, оскільки вважали недоведеними існування ризиків.

31 серпня 2022 року ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 жовтня 2022 року включно з визначенням застави в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 52000 грн.

Не погодившись з ухвалою судді, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких:

- обвинувачений просив ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2022 року скасувати, обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу.

- захисник просила ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу про обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

-

Свої вимоги обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовував тим, що судом не було враховано, що він має місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував, що прокуратурою було подано клопотання, яке є ідентичним з тими, що були подані раніше, прокурор посилається на ті самі ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які є необґрунтованими та не доведеними.

Зазначав, що він не збирається переховуватися від органів суду чи досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілих, вчиняти інші правопорушення, хоче відшкодувати понесені потерпілими збитки до винесення вироку або рішення по кримінальному провадженню, працевлаштуватись офіційно, про що надасть суду підтверджуючі документи.

Вважав, що прокурором не доведені обставини про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Апелянт зобов`язувався проживати за адресою: АДРЕСА_1 та не порушувати покладені на нього зобов`язання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник адвокат ОСОБА_7 вказувала, що ОСОБА_8 повністю визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, тобто не заперечує проти обґрунтованості підозри.

Вважала, що наведені прокурором ризики не давали підстави для обрання ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначала, що оскільки ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вчиненні крадіжок, то ризик незаконного впливу на свідка з його боку є безпідставним та недоведеним, ризик переховування від органів досудового слідства та суду також є недоведеним з огляду на те, що ОСОБА_8 постійно проживає в м. Суми та має міцні соціальні зв`язки, до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 06.06.2022 року, він не переховувався від органів досудового слідства, з`являвся на всі виклики слідчого та прокурора.

Вказувала, що відповідно до правової позиції Європейського суду, відсутність у особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилитись до вчинення нових злочинів, так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне.

Вважала, що посилання суду на те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не можуть запобігти ризикам, є безпідставними.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг, думку обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України та обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтований наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких було встановлено з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у систематичному вчиненні тяжких корисливих злочинів, будучи раніше судимою особою за вчинення подібних діянь, не має офіційних постійних джерел доходів, не має сталих власних міцних соціальних зв`язків, що в сукупності з тяжкістю покарання, яке йому загрожує, говорить про наявність ризиків ухилення від суду, можливості впливу на учасників провадження, про яких обізнаний та стосовно можливості продовження неправомірних дій, а також доводить неможливість застосування більш м`яких заходів. Крім цього судом враховано і характер обвинувачення, а також те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні дій в період військового стану в області, яка межує з країною-агресором, що збільшує заявлені ризики та переважає над доводами сторони захисту в контексті їх заперечень.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Щодо тверджень обвинуваченого про те, що що він не збирається переховуватися від органів суду чи досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілих, вчиняти інші правопорушення, хоче відшкодувати понесені потерпілими збитки до винесення вироку або рішення по кримінальному провадженню, працевлаштуватись офіційно, про що надасть суду підтверджуючі документи, то колегія суддів визнає їх необгрунтованими, оскільки поведінка обвинуваченого суперечить даним твердженням.

Щодо доводів захисника про те, що оскільки ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вчиненні крадіжок, то ризик незаконного впливу на свідка з його боку є безпідставним та недоведеним, ризик переховування від органів досудового слідства та суду також є недоведеним з огляду на те, що ОСОБА_8 постійно проживає в м. Суми та має міцні соціальні зв`язки, до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 06.06.2022 року, він не переховувався від органів досудового слідства, з`являвся на всі виклики слідчого та прокурора, то їх колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки вони були досліджені при винесенні оскаржуваної ухвали, жодним чином не зменшують встановлені судом ризики та не є беззаперечними обставинами для висновку щодо можливості застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4