Справа № 442/4374/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/386/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 квітня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Далява Дрогобицького району, жительки АДРЕСА_1 , обвинуваченої за ч. ч. 1,2 ст. 190 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_6
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_10
представника потерпілої адвоката ОСОБА_11
ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.190 КК України і призначити їй покарання:

-за ч.1 ст.190 КК України штраф в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень;

-за ч.2 ст.190 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 покарання 1 (один) рік позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Окрім того, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 квітня 2022 року виправлено описку, допущену у резолютивній частині вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 квітня 2022 року відносно ОСОБА_6 , та вказано, що « ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.190 КК України і призначити їй покарання за ч.1 ст.190 КК України штраф в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень». В решті вирок постановлено залишити без змін.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел та корисливу мету на заволодіння коштами ОСОБА_10 , на початку травня 2019 року при зустрічі з нею у будинку АДРЕСА_1 , шляхом обману, під приводом продажу житлового будинку, повідомила ОСОБА_10 завідомо неправдиві відомості про те, що вона є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 , представивши на підтвердження даного факту будинкову книгу щодо осіб, зареєстрованих у вказаному будинку та паспорт громадянина України виданого на її ім`я, з відміткою про її реєстрацію у вказаному будинку. Хоча самій ОСОБА_6 було достовірно відомо що така інформація не відповідає дійсності, оскільки вона не була власником будинку АДРЕСА_1 .

21.05.2019 ОСОБА_6 , на виконання свого злочинного умислу, знаходячись біля автобусної зупинки навпроти магазину «Рукавичка» на вул.Лесі Українки 14 в м.Дрогобичі Львівської області, отримала від ОСОБА_10 гроші в сумі 26 000 грн в рахунок попередньої оплати за придбання у ОСОБА_6 житлового будинку згідно договору купівлі-продажу, який повинен був бути укладений в подальшому, чим заволоділа її майном на вказану суму.

Окрім цього, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел та корисливу мету на заволодіння коштам ОСОБА_10 , на початку грудня 2019 року зателефонувала до потерпілої та в ході телефонної розмови, шляхом обману, під приводом продажу житлового будинку повторно, повідомила ОСОБА_10 завідомо неправдиві відомості про те, що вона єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а також що для укладення договору купівлі-продажу потерпілій необхідно додатково передати кошти для оформлення документів на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок. Хоча самій ОСОБА_6 було достовірно відомо що так інформація не відповідає дійсності, оскільки вона не була власником будинку АДРЕСА_1 .

13.12.2019 ОСОБА_6 , на виконання свого злочинного умислу, знаходячись біля автобусної зупинки навпроти магазину «Рукавичка» на вул.Лесі Українки 14 в м.Дрогобичі Львівської області, повторно отримала від ОСОБА_10 гроші в сум 4000 доларів США, що становить 94253,20 грн., згідно офіційного курсу НБУ в рахунок попередньої оплати за придбання у ОСОБА_6 житлового будинку згідно договору купівлі-продажу, який повинен був бути укладений в подальшому, чим повторно заволоділа її майном на вказану суму.

Окрім цього, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел та корисливу мету на заволодіння коштами ОСОБА_10 , на початку лютого 2020 року зателефонувала до потерпілої та в ході телефонної розмови, шляхом обману, під приводом продажу житлового будинку повторно, повідомила ОСОБА_10 завідомо неправдиві відомості про те, що вона є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 а також що для укладення договору купівлі-продажу потерпілій необхідно додатково передати кошти для оформлення документів на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок. Хоча самій ОСОБА_6 було достовірно відомо що така інформація не відповідає дійсності, оскільки вона не була власником будинку АДРЕСА_1 .

07.02.2020 ОСОБА_6 , на виконання свого злочинного умислу, знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , повторно отримала від ОСОБА_10 гроші в сумі 1500 доларів США, що становить 36869 грн., згідно офіційного офіційного курсу НБУ в рахунок попередньої оплати за придбання у ОСОБА_6 житлового будинку згідно договору купівлі-продажу, який повинен був бути укладений в подальшому, чим повторно заволоділа її майном на вказану суму.

Окрім цього, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел та корисливу мету на заволодіння коштами ОСОБА_10 , на початку травня 2020 року зателефонувала до потерпілої та в ході телефонної розмови, шляхом обману, під приводом продажу житлового будинку, повторно, повідомила ОСОБА_10 завідомо неправдиві відомості про те, що вона є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 а також що для укладення договору купівлі-продажу потерпілій необхідно передати кошти на оформлення документів на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок. Хоча самій ОСОБА_6 було достовірно відомо що така інформація не відповідає дійсності, оскільки вона не була власником будинку АДРЕСА_1 .

06.05.2020 ОСОБА_6 , на виконання свого злочинного умислу, знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , повторно отримала від ОСОБА_10 гроші в сумі 500 доларів США, що становить 13488 грн.70 коп., згідно офіційного курсу НБУ в рахунок попередньої оплати за придбання у ОСОБА_6 житлового будинку згідно договору купівлі-продажу, який повинен був бути укладений в подальшому, чим повторно заволоділа її майном на вказану суму.

Окрім цього, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел та корисливу мету на заволодіння коштами ОСОБА_12 , в кінці червня 2020 року зателефонувала до потерпілої та в ході телефонної розмови, шляхом обману, під приводом продажу житлового будинку, повторно, повідомила ОСОБА_10 завідомо неправдиві відомості про те, що вона є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 а також що для укладення договору купівлі-продажу потерпілій необхідно передати кошти для оформлення документів на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок. Хоча самій ОСОБА_6 було достовірно відомо що така інформація не відповідає дійсності, оскільки вона не була власником будинку АДРЕСА_1 .

01.07.2020 ОСОБА_6 , на виконання свого злочинного умислу, знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , повторно отримала від ОСОБА_10 гроші в сумі 500 доларів США, що становить 13333 грн., згідно офіційного курсу НБУ в рахунок попередньої оплати за придбання у ОСОБА_6 житлового будинку згідно договору купівлі-продажу, який повинен був бути укладений в подальшому, чим повторно заволоділа її майном на вказану суму.

У період з 21.06.2019 до 01.07.2020 ОСОБА_6 , в загальному отримала та заволоділа грошима ОСОБА_10 в сумі 183943 гривень 90 копійок.

У той же час, ОСОБА_6 ніколи, зокрема протягом періоду з 21.06.2020 до 01.07.2020 не була власником житлового будинку за АДРЕСА_1 , так як ; 02.12.2019 власником вказаного будинку був ОСОБА_13 (які помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.03.2017, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районної нотаріального округу ОСОБА_14 , спадкова справа №146/2016, зареєстровано реєстрі №239, а після 02.12.2019 власниками по 1/2 цього житлового будинку господарськими будівлями і спорудами були ОСОБА_15 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2019, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_14 , як зареєстроване у реєстрі за №1213, та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №191063008 від 02.12.2019, також ОСОБА_16 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2019, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_14 , яке зареєстроване у реєстрі за №1214, та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за №191065355 від 02.12.2019.

Не погоджуючись із оскарженим вироком обвинувачена ОСОБА_6 подала на апеляційну скаргу, у якій просить оскаржений вирок змінити та виключити з обвинувачення ОСОБА_6 частину 2 ст. 190 КК України - кваліфікацію дій заволодіння чужим майном (шахрайстві), вчинене повторно.

Залишити в силі призначене покарання за ч. 1 ст. 190 КК України - штраф в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень та стягнення з обвинуваченої на користь держави витрати за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 2451,75 грн.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що, з даним вироком суду не погоджується, оскільки вважає його незаконним та надто суворим, і таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

При призначенні міри покарання суд першої інстанції хоч і зазначає в вироку, але не врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої - ОСОБА_6 , яка є пенсіонером та хворіє, раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває.

Вважає, що суд помилково вважає, що моє виправлення і перевиховання можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів в майбутньому.

Зазначає, що , заподіяні потерпілій збитки, будуть відшкодовані. Так само, в разі призначення покарання у виді штрафу, такий буде сплачений.

Також вважає, що кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном (шахрайстві), вчинене повторно, є неправильною і частина 2 ст. 190 КК України повинна бути виключена з обвинувачення, а її дії слід кваліфікувати лише за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки злочин є продовжуваним, об`єднаний єдиним кримінально протиправним наміром.

Заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , не погоджуючись із вироком суду, подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржений вирок змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008) до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати остаточно визначеним ОСОБА_17 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 зазначає, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Наголошує на тому, з 01.07.2020 набирав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018.

Вказаним Законом внесено зміни до санкції ч. 1 ст. 190 КК України «Шахрайство» та передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Відтак зазначена норма кримінального закону поширює свою дію відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України на ті кримінальні правопорушення, що вчинені після набрання нею чинності.

Попередня редакція ч. 1 ст. 190 КК України, що діяла на час вчинення злочину, передбачала покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років. Тобто зазначеною нормою кримінального закону передбачено покарання у виді штрафу у меншому розмірі.

З вироку вбачається, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, 21.05.2019, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018, яким внесено зміни до ч. 1 ст. 190 КК України.

Відтак застосування нової редакції ч. 1 ст. 190 КК України в частині застосування покарання у виді штрафу, розмір якого у редакції статті на момент вчинення кримінального правопорушення був меншим, є погіршенням становища особи, а тому згідно із ст. 5 КК України нова редакція

Частина 1 ст. 190 КК України в частині, що погіршує становище особи (встановлює покарання у виді штрафу у більшому розмірі) не має зворотної сили та не може бути застосована в цій частині до осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Таким чином, суд першої інстанції не дотримався вищезазначених положень щодо дії кримінального закону в часі, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосувавши закон, що не підлягає застосуванню та не застосувавши закон, що підлягає застосуванню.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченої та її захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 , заперечивши проти апеляційних вимог прокурора та прокурора, потерпілу та її представника, які підтримали подану прокурором апеляційну скаргу і просив відмовити у задоволені апеляційних вимог обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 задоволити частково, виходячи із наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 не дотримано в повному обсязі.

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, 21.05.2019, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018, яким внесено зміни до ч. 1 ст. 190 КК України.

01.07.2020 набирав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018., яким внесено зміни до санкції ч. 1 ст. 190 КК України «Шахрайство» та передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Попередня редакція ч. 1 ст. 190 КК України, що діяла на час вчинення злочину, передбачала покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років. Тобто зазначеною нормою кримінального закону передбачено покарання у виді штрафу у меншому розмірі.

Застосування нової редакції ч. 1 ст. 190 КК України в частині застосування покарання у виді штрафу, розмір якого у редакції статті на момент вчинення кримінального правопорушення був меншим, є погіршенням становища особи, що є недопустимим.

Отже, суд першої інстанції не дотримався вищезазначених положень щодо дії кримінального закону в часі, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосувавши закон, що не підлягає застосуванню та не застосувавши закон, що підлягає застосуванню.

Окрім того судом першої інстанції постановлено ухвалу про виправлення описки у резолютивній частині оскаржуваного вироку, та зазначено : « ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.190 КК України і призначити їй покарання за ч.1 ст.190 КК України штраф в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень». В решті вирок постановлено залишити без змін.

У відповідності до вимог ст. 379 КПК України, описки, допущені у судовому рішенні, можу бути виправленні, якщо це не стосується зміни суті судових рішень.

В даному випадку суд першої інстанції самостійно, у спосіб , не передбачений КПК України, змінив текст резолютивної частини вироку від 01.04.2022 року, зазначивши « ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.190 КК України і призначити їй покарання за ч.1 ст.190 КК України штраф в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень», хоча, як вбачається із звукозапису судового засідання і письмового тексту вироку від 01.04.2022 р. було судом проголошено : призначити обвинуваченій покарання «за ч.1 ст.190 КК України штраф в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень».

Слід зазначити, що вирішення питання щодо допущених судом першої інстанції порушень при призначенні покарання віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції і не є опискою, яка може бути виправлена судом першої інстанції самостійно.

Відтак, ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 квітня 2022 року, якою виправлено описку, допущену у резолютивній частині вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 квітня 2022 року щодо ОСОБА_6 , підлягає скасуванню, як незаконна.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , то слід зазначити наступне.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковано вірно, як заволодіння чужим майном (шахрайство), вчинене повторно. Підстав для виключення із обвинувачення ОСОБА_6 ч. 2 ст. 190 КК України апеляційним судом не встановлено. В даному випадку злочин, що інкримінується ОСОБА_6 не є продовжуваним, а в діях ОСОБА_6 наявна повторність, що було предметом дослідження суду першої інстанції. Окрім того, у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 визнала свою винуватість за усіма пунктами обвинувачення, які їй було висунуто органом досудового розслідування.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання, то слід зазначити, що відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Окрім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вже було зазначено вище, застосування судом першої інстанції щодо обвинуваченої ОСОБА_6 нової редакції ч. 1 ст. 190 КК України в частині призначення покарання у виді штрафу, розмір якого у редакції статті на момент вчинення кримінального правопорушення був меншим, є погіршенням становища особи, що є недопустимим. В даному випадку в цій частині вирок суду слід змінити, пом`якшивши обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., що було передбачено редакцією даної частини ст. 190 КК України до 01.07.2020 , тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018.

Колегія суддів погоджується із доводами заступника керівника Львівської обласної прокуратури, про те, що в даному випадку суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 щодо призначення останній покарання лише за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. є безпідставними та необґрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 408 КПК України. суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення або в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Таким чином, вирок суду першої інстанції у частині призначеного обвинуваченій покарання підлягає зміні. ОСОБА_6 слід вважати засудженою за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., а за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. При цьому колегією суддів взято до уваги дані про особу обвинуваченої, яка не відшкодувала потерпілій, яка є інвалідом другої групи, заподіяної шкоди, конкретні обставини справи.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворим покарання менш суворого, ОСОБА_6 слід обрати остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Дане покарання буде необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 нових злочинів.

Відтак, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 підлягає до задоволення частково. Вирок суду першої інстанції слід змінити в частині призначеного покарання обвинуваченій, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 квітня 2022 року виправлено описку, допущену у резолютивній частині вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 квітня 2022 року - скасувати.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 408, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 задоволити частково.
Скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 квітня 2022 року про виправлення описки у резолютивній частині вироку.
Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 квітня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 190КК України змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженою
-за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
-за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворим покарання менш суворого, вважати ОСОБА_6 остаточно засудженою до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4