печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року ОСОБА_4 Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4., при секретарі ОСОБА_5., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 від 09.09.2022 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001637 від 06.11.2019,-

ВСТАНОВИВ:

05.10.2022 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4. надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 від 09.09.2022 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001637 від 06.11.2019.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 06.11.2019, ТУ ДБР у м. Києві, за ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.09.2019 в справі № 757/49053/19-к, відомості з моєї заяви № Ф-7693 від 10.09.2019 внесені до ЄРДР, зареєстровано кримінальне провадження № 0001637, з правовою кваліфікацією відповідно до ч. 1 ст. 366 КК України.

Станом на 30.09.2022, тобто майже через 2 роки 11 місяців після реєстрації кримінального провадження, ОСОБА_1 не запрошено для допиту у якості потерпілого, при завданій моральній шкоді, яку заявник оцінюю у 50 000 грн.

Жодних пояснень слідчому ОСОБА_1 не надавав.

Через завдану на думку ОСОБА_1 моральну шкоду, у відповідності до норм ст. 55 КПК України, він маю процесуальні права потерпілого.

Станом на 30.09.2022 ОСОБА_1 не отримував від слідчого ТУ ДБР у м. Києві або прокурора, постанову про відмову у визнанні мене потерпілим, передбачену нормами ч. 5 ст. 55 КПК України.

Станом на 30.09.2022 ОСОБА_1 не отримав відповіді на його клопотання про проведення слідчих дій, та про ознайомлення із матеріалами досудового розслідування від 28.11.2019, від 02.03.2020, від 20.04.2021 та від 27.09.2021, як і не виконано рішення ухвал Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2020 в справі № 757/12179/20-к, від 06.05.2021 в справі № 757/22974/21-к, та від 22.10.2021 у справі № 757/53962/21-к, що має ознаки кримінального злочину передбаченого ст. 382 КК України.

16.11.2021, в двох конвертах ТУ ДБР у м. Києві, із штампами Укрпошти - 10.11.2021, як перший адресат, ОСОБА_1 отримав лист старшого слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві - ОСОБА_6 № 11-02-15345/21 від 28.10.2021, та лист № 23667-21/11-02-6199/21 від 18.10.2021, з додатком на 3 аркушах - копією постанови слідчого другого відділу ТУ ДБР у м. Києві - ОСОБА_6 від 17.12.2020 про закриття кримінального провадження № 0001637. 28.02.2022, у справі № 757/61443/21-к, Печерським районним судом м. Києва, зазначена постанова ОСОБА_2 скасована, досудове розслідування відновлено.

23.08.2022р. ОСОБА_1 в п`ятий раз звернувся до слідчого ТУ ДБР у м. Києві у кримінальному провадженні № 0001637, з клопотанням про проведення слідчих дій, та втретє про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а 14.09.2022, у справі № 757/23285/22-к, Печерським районним судом м. Києва задоволена четверта скарга на бездіяльність ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні.

Також зазначено, що 12.09.2020 повістка у справі № 757/23285/22-к направлялася до ТУ ДБР у м. Києві. Відповідно, ОСОБА_3 мав можливість надати слідчому судді докази розгляду клопотань ОСОБА_1 , якщо він їх розглянув до 14.09.2022.

Станом на 30.09.2022 ОСОБА_1 не отримав відповіді встановленої ст. 110 КПК України форми, на клопотання про ознайомлення, як на електронну пошту, у відповідності до прохання моїх клопотань, так і через Укрпошту, а що може свідчити про не розгляд моїх клопотання, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, та системну бездіяльність слідчого .

29.09.2022, у конверті із штампом Укрпошти - 23.09.2022, ОСОБА_1 отримав лист старшого слідчого другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві - ОСОБА_6 № 13912-22/к/11-03-7251/22 від 12.09.2022, з додатком - постановою старшого слідчого другого відділу ТУ ДБР у м. Києві - ОСОБА_6 від 09.09.2022, про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, з якою заявник категорично не згоден.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про розгляд скарги повідомлялась належним чином.

Представник Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.

За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши скаргу, долучені до неї документи, ОСОБА_4 за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).

Судовим розглядом встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001637 від 06.11.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

23.09.2022 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, надійшло клопотання ОСОБА_1 про допит його як потерпілого, попередньо ознайомити його з правами та обов`язками потерпілого, проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні за фактом внесення до офісних документів завідомо неправдивих відомостей окремими службовими особами Дарницького УП ГУНП у м. Києві.

Старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3. винесено постанову від 09.09.2022 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001637 від 06.11.2019, оскільки на даний період досудового розслідування, немає об`єктивних підстав та не отримано достатніх даних, які б свідчили про завдання ОСОБА_1 якої-небудь шкоди, спричиненої кримінальним провадженням, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 3 КПК України сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Зміст процесуального рішення слідчого у формі постанови в кожному випадку повинен відповідати вимогам ст. 110 КПК України.

Аналізуючи доводи адвоката ОСОБА_1., підстави звернення з вказаною скаргою, ОСОБА_4 приходить до висновку, що в постанові слідного про відмову у задоволені клопотання, надано обґрунтування підстав, а відтак приходить до висновку, що постанова прийнята з врахуванням фактичних обставин кримінального провадження, на підставі діючого кримінального процесуального законодавства, стверджувати про її неповноту та необґрунтованість підстав не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, ОСОБА_4, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 від 09.09.2022 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001637 від 06.11.2019 - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

ОСОБА_4 О.Л. Бусик