печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2022, у рамках кримінального провадження № 0000313, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту накладеного ухвалою Печерського районного суду від 07.07.2022 року по справі № 757/16352/22-к в рамках кримінального провадження № 0000313.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2022 року у справі № 757/16352/22-к у кримінальному провадженні № 0000313, накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, які містяться на рахунках ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у наступних банківських установах: у АТ «ТАСКОМБАНК» (МФО 339500) рахунок НОМЕР_2 (українська гривня), у Філії Дніпропетровське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» (МФО 305482): НОМЕР_3 (гривня), НОМЕР_4 , із забороною користування та розпорядження вказаними грошовими коштами та можливістю надходження коштів на вище перелічені рахунки.

Зазначає, що арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги визначені у клопотанні підтримав просить задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, просить відмовити.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення адвоката та прокурора, вивчивши матеріали провадження та додані до нього документи дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлнням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000313, розпочатому 21.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України.

У зв`язку з цим, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2022 року у справі № №757/16352/22-к у кримінальному провадженні № 0000313, накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, які містяться на рахунках ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у наступних банківських установах: у АТ «ТАСКОМБАНК» (МФО 339500) рахунок НОМЕР_2 (українська гривня), у Філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (МФО 305482): НОМЕР_3 (гривня), НОМЕР_4 , із забороною користування та розпорядження вказаними грошовими коштами та можливістю надходження коштів на вище перелічені рахунки.

Вказаний арешт на нерухоме майно накладався, оскільки воно відповідало критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володати своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, прокурором не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майно містить сліди вчинення кримінального правопорушення та яким ознакам ст. 98 КПК України воно відповідає.

Крім того, ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2022 року у справі № 757/16352/22-к про накладення арешту на майно не містить відомостей про те, яке відношення власник майна ОСОБА_5 має до вказаного кримінального правопорушення та з чого слідчий суддя виходив застосовуючи саме таке обмеження ОСОБА_5 в праві користування, розпорядження та володіння майном, що належить йому на праві власності.

Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Поряд з цим, має місце посилання прокурора на визнання грошових коштів речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесена відповідна постанова, при цьому в даній постанові не зазначено родових ознак грошових коштів за їх кількісним показником, та відомостей що дані грошові кошти мають відношення до кримінального провадження.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

Враховуючи вказане, відсутні правові підстави вважати, що майно є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується та вбачається безпідставне обмеження права власності на володіння, користування та розпорядження належним майном, а також зважаючи на досить тривале перебування майна під арештом, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2022 в рамках кримінального провадження № 0000313 задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2022, справа № 757/16352/22-к, на грошові кошти, які містяться на рахунках ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у наступних банківських установах:

- у АТ «ТАСКОМБАНК» (МФО 339500) рахунок НОМЕР_2 (українська гривня), відкритий 12.04.2022, діючий;

- у Філії Дніпропетровське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» (МФО 305482): НОМЕР_3 (гривня), НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1