Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/204/22
Провадження № 1-кп/499/31/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт кримінального провадження №0000004 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Петрівка Генічеського району Херсонської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні неповнолітніх дітей не має, одружений, офіційно не працює, раніше не судимий в силу ст..89 КК України, освіта середня, в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , тобто обвинувачений, приблизно в 2000 році, більш точний час встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 перебуваючи у Вінницькій області, точне місце не виявилося можливим встановити, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, у невстановленої особи придбав мисливську гвинтівку «ТОЗ-17-01» калібру НОМЕР_1 ,6 мм R) № НОМЕР_2 , яку в подальшому перевіз до місця свого мешкання та зберігав її у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 без передбаченого на те дозволу. Надалі, 21.01.2022 року в ході санкціонованого обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 працівниками поліції було вилучено мисливську гвинтівку «ТОЗ-17-01» калібру НОМЕР_3 (5,6Х15,6 мм R) № НОМЕР_2 , яка являється стандартною нарізною вогнепальною зброєю, виготовленою промисловим способом на підприємстві «Тульський оружейний завод» м. Тула СРСР у 1984 році без конструктивних змін, придатну для стрільби штатними спортивно-мисливськими патронами кільцевого займання калібру 22 Lr (5,6Х15,6 мм R).

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 порушив вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 року №576, вимоги Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року №622 та у порушення п.1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затверджених постановою ВРУ «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року (зі змінами та доповненнями).

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав вогнепальну зброю, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений визнав винним себе з повному обсязі, щиро розкаювався, зазначив, що дійсно у 2000 році приблизно працював у Вінницькій області на тракторі, там йому запропонували придбати рушницю, на що він погодився. Після того як він повернувся додому у нього був намір відразу належним чином оформити зброю, однак його знайомі повідомили йому, що так як рушниця є нарізною зброєю, то її оформити неможливо, тому він залишив її в себе, жодного разу не використовував, та коли в нього проводили обшук, він сам віддав її співробітникам поліції. При цьому повідомив суду, що розумів що такі дії є незаконними.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, ці особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, їм роз`яснено про позбавлення їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, так як ОСОБА_4 придбав та зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи наведене, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України є доведеною, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 67 КК України враховує відсутність обтяжуючих обставин.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого - визнання провини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При призначенні міри покарання суд також враховує, що обвинувачений раніше не судимий в силу ст.89 КК України, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався, вчинення злочину не потягло негативних наслідків для суспільства, на період дії воєнного стану в Україні обвинувачений являється учасником громадського формування «Свої».

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах відповідної статті Особливої частини КК України. При цьому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75,76 КК України.

Цивільний позов по справі не поданий.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи належить стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжні заходи не застосовувались.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

У відповідності зі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Скасувати арешт, накладений відповідно до ували слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 25.01.2022 року на мисливську гвинтівку «ТОЗ-17-01» калібру НОМЕР_1 ,6 мм R) №2231.

Речові докази, а саме мисливську гвинтівку «ТОЗ-17-01» калібру НОМЕР_3 (5,6Х15,6 мм R) №2231- конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертизи на користь держави у розмірі 1201 (одна тисяча двісті одна) гривні 34 копійки.

Запобіжні заходи не застосовувались.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1