печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2022 Печерський крайонний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_16 ,

обвинуваченого ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000701 від 25 липня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_17 , 24.07.2018 приблизно о 22 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «HUMMER H2» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по бул. Л. Українки в місті Києві зі сторони вул. Г. Алмазова у напрямку площі Спортивної, зі швидкістю 73-83 км/год., яка значно перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці 50 км/год.

Рухаючись у вказаному напрямку, займаючи другу смугу руху з чотирьох наявних попутного напрямку, він наближався до регульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.2, де рух регулюється світлофором, та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1-5.35.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України.

В цей час по вказаному регульованому пішохідному переходу справа наліво відносно руху вищевказаного автомобіля «HUMMER H2» д.н.з. НОМЕР_2 на зелений сигнал світлофора для пішоходів, рухалась малолітня ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час руху ОСОБА_17 допустив порушення вимог п.п. 8.7.3 підпункту «е», 8.10, 12.4 та дорожньої розмітки 1.12 Правил дорожнього руху України:

- п. 8.7.3 «е»: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;

- п. 8.10: у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитись перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 (місце зупинки), якщо їх немає не ближче 10 метрів до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів;

- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

- п. 1.12 (стоп-лінія) позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_17 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «HUMMER H2» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по бульв. Л. Українки в місті Києві зі сторони вул. Г. Алмазова у напрямку площі Спортивної з перевищенням максимально допустимої швидкості на даній ділянці, при наближенні до регульованого пішохідного переходу, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не зупинився на забороняючий червоний сигнал світлофору перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією), навпроти буд. № 5, розташованого по бульвару Л. Українки, виїхав на червоний сигнал світлофору на регульований пішохідний перехід, позначений дорожньою розміткою 1.14.2, де рух регулюється світлофором, та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1-5.35.2 «Пішохідний перехід», тим самим грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_18 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_18 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди в кареті швидкої медичної допомоги під час проведення реанімаційних заходів.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 164/2368 від 13.08.2018, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_18 виявлено ушкодження ( поєднану травму тіла численні переломи кісток з ушкодженнями внутрішніх органів і м`яких тканин): - відкрита черепно-мозкова травма садна на обличчі та лівій скроні; великі крововиливи у м`які тканини голови справа і зліва; відкриті переломи склепіння та основи черепа; розривні ушкодження твердої мозкової оболонки; великий крововилив під м`які оболонки головного мозку; відрив хребта від основи черепа, ушкодження стовбура і лівої ніжки мозку; травма грудей та живота і тазу садно на спині; розмічення та розшарування клітковини в сідничній ділянці зліва; перелом лівих і правих кісток тазу; перелом лівої ключиці; осаднекння на правій сідниці і животі справа; розрив лівої нирки; розрив печінки; крововилив у ворота і тканину селезінки; ушкодження кінцівок забійно-рвані рани на правому стегні; відкритий перелом правої стегнової кістки; забійна рана на правому лікті; забійно-рвана рана в зоні лівої пахви; синці, садна, крововиливи на правому стегні. Гомілці. Ступні, плечі, передпліччі та кисті; на лівому коліні, гомілці, ступні. На лівому плечі і лікті. Враховуючи характер травми, особливості розташування ушкоджень, всі ушкодження виникли в короткий проміжок часу (секунди, долі секунди) від дії тупих предметів в результаті зіткнення автомобіля з пішоходом. Відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_18 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Враховуючи наявність виражених морфологічних ознак внутрішньої, зовнішньої і тканинної кровотечі, а також шоку і відкритого перелому стегнової кістки, практичну одномоментність утворення ушкоджень, травма грудей, живота, тазу і кінцівок також мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Виходячи із ступеня розвитку трупних явищ та характеру вищевказаної поєднаної травми тіла ОСОБА_18 , всі ушкодження утворились 24.07.2018 близько 22 години 30 хвилин та могли виникнути при зіткнення автомобіля з пішоходом. Між поєднаної травмою тіла у ОСОБА_18 та настанням її смерті існує прямий зв`язок. Безпосередня причина смерті ОСОБА_18 відкрита черепно-мозкова травма. В момент первинного контакту з автомобілем ОСОБА_18 знаходилась у вертикальному чи близькому до нього положенні, в динаміці та була повернута до автомобіля лівою частиною тіла.

Так, у вказаній дорожній обстановці водій ОСОБА_17 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_18 шляхом дотримання вимог п.п. 8.7.3 «е» та 8.10 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, в діях водія автомобіля «HUMMER H2», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_17 вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.4, 8.7.3 «е» та 8.10 Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог п.п. 8.7.3. «е», 8.10, 12.4 та дорожньої розмітки 1.12 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_17 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_17 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 286 ч.2 КК України визнав частково, заперечивши факт порушення ним п.п.2.3 «б», 8.7.3 «е» ПДР України, факт керування ним технічно справним автомобілем, і як наслідок те, що він мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода. В решті інкримінованих йому обставин - події визнав повністю, як і свою причетність до ДТП 24.07.2018, що мало наслідком смерть малолітньої ОСОБА_18 . По суті фактичних обставин обвинувачений ОСОБА_17 пояснив, що 24.07.2018 приблизно за 2 години до подій, він сів за кермо автомобіля «Хаммер Н2» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить іншій особі, але яким він керував вже близько 4-6 місяців. При цьому він помітив, що автомобіль «погано відкликається на педаль гальм», але вирішив доїхати за місцем призначення, а з приводу перевірки технічного стану, планував звернутись наступного дня. В подальшому він відвідав спортклуб, з якого погодився підвезти товариша, з яким вони разом тренувались. Приблизно о 22 год. 30 хв. він рухався на вказаному автомобілі по бул. Л.Українки у м. Києві, зі сторони вул. Г.Алмазова у напрямку прощі Спортивної зі швидкістю приблизно 73-83 км/год, та наближався до регульованого світлофором пішоходного переходу у другій смузі руху зправа, з чотирьох наявних смуг попутного напрямку. У крайній правій смузі впритул до стоп-лінії стояв якийсь високий автомобіль мінівен, який перешкодив йому помітити той факт, що по тротуару до пішохідного переходу наближались в той момент люди. Коли він помітив жовтий сигнал світлофору, приблизно за 50-70 метрів до нього, він почав застосовувати заходи гальмування, але з гальмівною системою в цей день вже були проблеми. Разом з тим, коли він порівнявся з цією автівкою, що стояла на смузі праворуч, несподівано із-за неї, відносно руху його автомобіля зправа наліво, вибігло двоє дітей, як йому вже наразі відомо. Тоді він цього не бачив і не міг усвідомлювати, хто це, оскільки лише почув глухий специфічний звук. При цьому, як йому тоді здалось, коли він перетинав стоп-лінію та виїздив на пішохідний перехід, йому горів жовтий сигнал світлофору, але він точно не пам`ятає. Зауважив, що в нього не було, навіть, можливості помітити, хто це вибіг, встигнути вивернути кермо, що уникнути удару, адже все це сталось миттєво, у долі секунди. Спочатку він навіть подумав, що це звук, пов`язаний із трансміссією (коробкою передач), адже в нього були проблеми з гальмівною системою. Після цього звука він секунд на 5 зупинився, обдумуючи, що трапилось, і будучи у шоковому стані, продовжив рух, уповільнюючись. В цей момент його товариш сказав, що ймовірно він когось збив. Він йому відразу не повірив. Але проїхавши метрів 70 від цього місця, після цих слів він подивився у дзеркало заднього виду і помітив, що на дорогу вибігли люди, і там позаду щось відбувається, не властиве для проїзної частини, щось трапилось. Тоді він відразу, шляхом «повільного гальмування», змістив автомобіль у крайню праву смугу руху, заїхавши на бордюр, і зупинив його. Йому знадобилось близько 5-7 секунд щоб зупинити автомобіль, і таким чином він від`їхав від місця аварії лише на 150-200 метрів. При цьому він не чув звукових сигналів водіїв інших автомобілей, будь-яких дій по його «переслідуванню» з метою зупинки іншими автомобілями теж не було, він зупиняв свій автомобіль сам. Інші автомобілі лише згодом під`їхали і встали ліворуч від його авто, але до нього ніхто з водіїв не звертався. Він вийшов з автомобіля і відразу, приблизно за 2 хвилини після ДТП, піднявся пішки вгору по бул. Л.Українки на місце, де сталась аварія. Ніхто не намагався його при цьому ані зупинити, ані перешкодити йому у доступі до місця ДТП. Там він побачив дівчину, яка лежала на проїзній частині, вона була ще жива, але стан її був важкий. Поруч з нею знаходились вже якийсь люди, близько 10-15 осіб. Весь цей час поруч з дівчиною, близько 5 хвилин, він перебував у шоковому стані, спостерігав за обстановкою. Потім він вирішив спуститись до свого автомобіля, в якому вже очікувати на приїзд працівників поліції, що він і зробив. Причину він точно не пам`ятає, можливо для того, щоб взяти телефон, а можливо йому важко було дивитись на все це особисто. Але нікуди втікати він не збирався, хоча така можливість у нього і була. Очікуючи в салоні свого автомобіля на приїзд поліції, він помітив, як до нього підійшли люди з камерами, які стали знімати його автомобіль на відео. З метою недопущення потрапляння номерного знаку в ЗМІ та соціальні мережи та дискредитації особи, якій в дійсності належить цей автомобіль «Хаммер Н2», за фактом цієї ДТП, він вийшов з автомобіля і став знімати державний номерний знак. При цих обставинах вже були присутні працівники поліції, які під`їхали раніше швидкої. Вказані дії він робив саме з цією метою, а не з метою уникнути відповідальності, адже він залишався на місці і вчиняв це в присутності працівників поліції. Потім, коли він вже збирався виходити з автомобіля, працівники поліції його затримали, надягли на нього кайданки і посадили до свого службового авто, в якому спілкування між ними стосувалось лише стану здоров`я дівчини. Ніхто його з автомобіля не витягував, опору працівникам поліції він не чинив. Через деякий час працівники поліції повідомили йому, що дівчинка померла в кареті ШМД. Обвинувачений ОСОБА_17 визнав, що порушив п.п. 8.10, 12.4, та дорожньої розмітки п.1.12 ПДР України, внаслідок яких малолітня ОСОБА_18 отримала тілесні ушкодження, які викладені у висновку СМЕ, від яких настала її смерть. Зауважив, що оскільки він з перших днів перебував у місцях попереднього ув`язнення, всі дії по компенсації матеріальних та моральних страждань перед родиною дівчини взяла на себе його родина, яка повністю супроводжувала мати померлої у всіх питаннях щодо організації і проведення перевезення і поховання дитини, відшкодування їй збитків в тому виді і об`ємі, який зазначала потерпіла, до початку військових дій в Україні, вони здійснювали щомісячне перерахування їй коштів на банківські картки до Росії. Обвинувачений ОСОБА_17 висловив розкаяння у подіях, які стались 24.07.2018, що призвели до смерті дитини, зауважив, що все усвідомив, жалкує, просив суворого не карати.

Не зважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого в судовому засіданні, вина ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Свідок ОСОБА_19 показав, що 24.07.2018 приблизно о 22 год. 15 хв. він рухався на своєму автомобілі Тойота по бул. Л.Українки у крайній лівій (четвертій) смузі. Пора доби була темна, але дорога була добре освітлена, дорожнє покриття було сухе. Наближаючи до світлофора він зупинився на червоний сигнал, перед ним у смузі зупинились ще два автомобілі. Через деякий час з правого боку у другій смузі зі швидкістю близько 70-80 км/год проїхав автомобіль, як потім йому стало відомо «Хаммер», який виїхав на червоний сигнал світлофору. Він почув глухий звук удару. Перед цим промайнув силует дитини, це був хлопчик, який встиг перебігти дорогу перед аварією. Потім він почув крик жінки. Через декілька секунд цей автомобіль призупинився, а потім продовжив рух у бік «Бессарабки». Все це зайняло 5-7 секунд, після чого загорівся зелений, і автомобілі продовжили рух, поїхавши за цим автомобілем. В цей момент він також продовжив рух, змістившись у крайню праву смугу. Там він зупинив автомобіль, вийшов з нього і побачив, що на дорозі лежить дівчина, біля якої кричала мати. Він сів до свого автомобіля і разом з іншими водіями автомобілів поїхав вниз за автомобілем «Хаммер», який приблизно через 150-200 метрів вже був припаркований біля Укрсиббанку. Автомобіль стояв по діагоналі, пів корпуса на тротуарі, водія в ньому вже не було. З моменту ДТП це було приблизно через 30-40 секунд. Він поставив свій автомобіль позаду «Хаммеру», щоб той не зміг рушити назад і уїхати. Водій «Хаммеру», як він зрозумів пізніше, пішов на місце аварії. Як він виходив, хто був із ним в автомобілі, він не бачив. Він бачив вже, як цей водій повернувся, приблизно через 3 хв. За ним за 10-20 метрів йшли працівники поліції охорони. Це був обвинувачений ОСОБА_17 . Приблизно через 2-3 хв. під`їхали працівники поліції в складі СОГ, які попросили в нього документи. Зауважив, що ОСОБА_17 відразу, як він його вперше побачив, коли той повертався до свого автомобіля, відповідав на питання людей, що він той водій, який вчинив це ДТП. Він визнавав цей факт і в його присутності, і в присутності працівників поліції. В подальшому, дії ОСОБА_17 були йому не зрозумілі, в присутності його та працівників поліції ОСОБА_17 став зривати задній номерний знак свого автомобіля з рамки, кинув його, потім сів до салону, закрився, з якого його витягли працівники поліції, застосовуючи фізичну силу, поклали на асфальт, наділи кайданки і посадили до свого службового автомобіля. Коли свідок повернувся на місце ДТП, там було багато людей, якась жінка прощупувала пульс. Через 2-3 хв. під`їхала швидка. Потім він бачив вже як мати сиділа в кареті ШМД, в якій лікар казав, що шансів вижити у дитини не має. З часом від працівників швидкої він дізнався, що дитина померла.

Крім того, в судовому засіданні досліджувались письмові докази, а саме:

- Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.07.2018, схема та фототаблиця до нього (т.4 а.с. 5-24), за змістом якого у період часу з 23 год. 45 хв. 25.07.2018 о 02 год. 15 хв. за участі захисника ОСОБА_13 було оглянуто ділянку дороги по бул. Л.Українки у м. Києві, поблизу буд.5 , де сталось ДТП. Ділянка дороги має сухе чисте асфальтнобетонне покриття без пошкоджень з чотирма смугами для руху в попутному напрямку. Вказана ділянка регулюється світлофором, об`єктів, що обмежують оглядовість робочого місця водія у напрямку руху руху праворуч і ліворуч не виявлено.

При цьому оглянуто автомобіль «Hummer H2» д.н.з. НОМЕР_2 , який має пошкодження, а саме: тріщина декоративної решітки радіатора, відшарування лакофарбованого покриття на капоті автомобіля над передньою лівою фарою (тріщини); тріщина лакофарбованого покриття на решітці радіатора; потертості навколо вказаних подряпин; зміщенні скріплення декоративної накладки решітки радіатора; деформація пластикового утримувача переднього номерного знаку; тріщина пластикового покриття правого зовнішнього дзеркала заднього огляду.

Вказаний транспортний засіб перебуває на відставі 201 метр від місця пригоди.

На дорожньому покриттю виявлено кросівок біло-рожевого кольору з лівої ноги дитини, пляма бурого кольору, схожа на кров у другій смузі руху (фото 13-14);

- Висновок судово-медичної експертизи №164/2368 від 13.08.2018 (т.4 а.с. 25-30), згідно якого при дослідженні трупа ОСОБА_18 , 2008 р.н. (10 років) виявлено ушкодження ( поєднану травму тіла численні переломи кісток з ушкодженнями внутрішніх органів і м`яких тканин): - відкрита черепно-мозкова травма садна на обличчі та лівій скроні; великі крововиливи у м`які тканини голови справа і зліва; відкриті переломи склепіння та основи черепа; розривні ушкодження твердої мозкової оболонки; великий крововилив під м`які оболонки головного мозку; відрив хребта від основи черепа, ушкодження стовбура і лівої ніжки мозку; травма грудей та живота і тазу садно на спині; розмічення та розшарування клітковини в сідничній ділянці зліва; перелом лівих і правих кісток тазу; перелом лівої ключиці; осаднекння на правій сідниці і животі справа; розрив лівої нирки; розрив печінки; крововилив у ворота і тканину селезінки; ушкодження кінцівок забійно-рвані рани на правому стегні; відкритий перелом правої стегнової кістки; забійна рана на правому лікті; забійно-рвана рана в зоні лівої пахви; синці, садна, крововиливи на правому стегні. Гомілці. Ступні, плечі, передпліччі та кисті; на лівому коліні, гомілці, ступні. На лівому плечі і лікті. Враховуючи характер травми, особливості розташування ушкоджень, всі ушкодження виникли в короткий проміжок часу (секунди, долі секунди) від дії тупих предметів в результаті зіткнення автомобіля з пішоходом. Відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_18 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Враховуючи наявність виражених морфологічних ознак внутрішньої, зовнішньої і тканинної кровотечі, а також шоку і відкритого перелому стегнової кістки, практичну одномоментність утворення ушкоджень, травма грудей, живота, тазу і кінцівок також мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Виходячи із ступеня розвитку трупних явищ та характеру вищевказаної поєднаної травми тіла ОСОБА_18 , всі ушкодження утворились 24.07.2018 близько 22 год. 30 хв. та могли виникнути при зіткнення автомобіля з пішоходом. Між поєднаної травмою тіла у ОСОБА_18 та настанням її смерті існує прямий зв`язок. Безпосередня причина смерті ОСОБА_18 відкрита черепно-мозкова травма. В момент первинного контакту з автомобілем ОСОБА_18 знаходилась у вертикальному чи близькому до нього положенні, в динаміці та була повернута до автомобіля лівою частиною тіла;

- висновок судової автотехнічної експертизи №12-1/1443 від 20.08.2018 (т.4 а.с. 40-61)та фототаблиця до нього, згідно якого на момент огляду автомобіля «Хаммер Н2» д.н.з. НОМЕР_2 його робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина знаходяться у працездатному стані, стоянкова гальмівна система знаходиться в технічно несправному стані. Виявлена неправність технічного стану стоянкової гальмівної системи виникла до настання ДТП;

- висновок комплексної судової відеотехнічної, фототехнічної та автотехнічної експертизи №19/12-1/238/239-СЕ/18-19/9-2/3/67-СЕ/18 від 04.09.2018 (т.4 а.с. 62-100), згідно якого:

Зміни в дані відеозапису відеофайл «192.168.0.210_ch4_3252.avi», який наданий адміністрацією пункту обміну валют, розташованому за адресою: м. Київ, бул. Л.Україки, буд.3, та медіафайл «IP камера38_nvr5_Леси,5 (№103)_1937_1937_3222_821308.mp4», об`ємом 58,1 Мб, який наданий ТОВ «Фінансова компанія «Альфа-Груп», що розташоване за адресою: м. Київ, бул. Л.Українки, буд.5, - не вносились, їх відеозйомка не переривалась.

Швидкість руху автомобіля «HUMMER H2» н.з. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_17 перед наїздом на пішохода на ділянці його руху становить 73-83 км/год.

У даній дорожній обстановці наїзд на пішохода ОСОБА_18 відбувся в межах регульованого пішоходного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.3 ПДР, у другій смузі руху.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «HUMMER H2» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_17 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.4, 8.7.3 «е» та 8.10 ПДР.

У даній дорожній обстановці водієві ОСОБА_17 не виникає небезпека для руху, а його дії з технічної точки зору, не регламентуються з вимогами п.12.3 ПДР.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_17 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_18 , шляхом дотримання вимог п.п. 8.7.3 «е» та 8.10 ПДР.

У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «HUMMER H2», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_17 вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.4, 8.7.3 «е» та 8.10 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками;

- висновок КМНКЛ «Соціотерапія» №007595 від 28.07.2018, згідно якого 25.07.2018 о 02:10 год. був оглянутий ОСОБА_17 , ознак сп`яніння не виявлено (т.4 а.с. 103-109);

- висновки токсикологічних досліджень та висновок комісійної судово-медичної експертизи №99-2018/о від 05.09.2018, згідно якої у Островського ані ані в сечі, ані в крові, ані в зрізах нігтьових пластин пальців рук не виявлено ознак будь-якого сп`яніння, він не є особою, яка систематично вживає наркотичні/психотропні засоби (т.4 а.с. 110-118)

- речові докази по справі, зокрема переглянуті в судовому засіданні 2 CD-R диски 700 Мб 80 мин, на яких міститься відеофайл «192.168.0.210_ch4_3252.avi», який наданий адміністрацією пункту обміну валют, розташованому за адресою: м. Київ, бул. Л.Україки, буд.3, та медіафайл «IP камера38_nvr5_Леси, ІНФОРМАЦІЯ_3 », об`ємом 58,1 Мб, який наданий ТОВ «Фінансова компанія «Альфа-Груп», що розташоване за адресою: м. Київ, бул. Л.Українки, буд.5 (т.4 а.с. а.с. 34-37, 100а), зміст яких відповідає даним протоколу перегляду висновкам комплексної судової відеотехнічної, фототехнічної та автотехнічної експертизи №19/12-1/238/239-СЕ/18-19/9-2/3/67-СЕ/18 від 04.09.2018

Оцінюючи все вищенаведене, суд дішов висновку, що обвинувачення ОСОБА_17 за ч.2 ст. 286 КК України знайшло своє об`єктивне підтвердження доказами, дослідженими в в судовому засіданні.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_17 на той факт, що він намагався уникнути виїзду на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, оскільки намагався ще за 50-70 метрів до стоп-лінії перед пішохідним переходом застосовувати заходи гальмування, не допустив порушень п.8.7.3 «е» ПДР України (виїзд на перехрестя не червоний сигнал світлофору), оскільки виїхав на жовтний, а також посилання на те, що помітити вибігання малолітньої ОСОБА_18 на пішохідний перехід йому завадив «високий автомобіль мінівен», який стояв у крайній правій смузі безпосередньо перед стоп-лінією, - судом перевірялись і визнаються безпідставними, надуманими і такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_17 кримінальної відповідальності за свої злочинні дії, оскільки спростовуються сукупністю зібраних і досліджених в судовому засіданні вищенаведених доказів, в тому числі висновком комплексної судової відеотехнічної, фототехнічної та автотехнічної експертизи від 04.09.2018 та змістом переглянутих в судовому засіданні речових доказів СД-Р дисків (до вказаного висновку експертів), зміст яких відповідає фототаблицям у експертому висновку. Так, наявність автомобіля у крайній правій смузі руху перед стоп-лінією до пішоходного переходу хоча і вбачається з переглянутого судом відео, проте цей автомобіль не є «високим мінівеном», як стверджував ОСОБА_17 . До того ж вказаний автомобіль вже стоїть в момент, коли відбується вихід пішоходів на проїзну частину, в той час як автомобіль ОСОБА_17 на порушення п.п.8.7.3 «е», 8.10, 12.4 ПДР, не зупиняючись в порушення п.1.12 ПДР перед стоп-лінією, здійснює виїзд на пішохідний перехід з перевищеням швидкості руху на червоний, а не на жовтний, як він пояснював, сигнал світлофору, що і стало наслідком цієї аварії. Вказане відео було предметом експертного дослідження, оцінка зазначеним ОСОБА_17 обставинам дана у складеному ними висновку. Крім того, вказана позиція обвинуваченого спростовується показанням свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні, який стверджував, що автомобіль «Хаммер» виїхав на пішохідний перехід на червоний сигнал світлофору, не зупиняючись, коли інші автомобілі, в тому числі і він, вже стояли перед стоп-лінією. При цьому зауважив, що червоний сигнал світлофора загорівся раніше, ніж він в потоці автомобілів під`їзжали до нього і почали зупинятись. Стверджував, що автомобіль «Хаммер» виїхав на пішохідний перехід через 5-7 секунд після того, як його автомобіль вже стояв на червоному сигналі світлофора. При цьому він не чув ані звуків гальмування, ані звуків тертості шин об асфальт, які б свідчили про спроби ОСОБА_17 якось зупинити свій автомобіль перед виїздом на пішохідний перехід.

Позиція ОСОБА_17 щодо несправності гальмівної системи в автомобілі «Хаммер Н2», яким він керував, як на підставу того, що він буцім-то 24.07.2018 керував не технічно справним транспортним засобом, як встановлено слідством, спростовуються змістом вищенаведеного висновку судової автотехнічної експертизи №12-1/1443 від 20.08.2018 щодо справності робочої гальмівної системи та рульового керування вказаного автомобіля «Хаммер». При цьому, за змістом цього висновку вказаний автомобіль надійшов на огляд експерту в опечатаному викляді, з опломбованим кузовом, а сам огляд проводився за участю слідчого та захисника ОСОБА_13 . Ті несправності, які були виявлені експертом і зазначені у цьому висновку, стосувались лише стоянкової гальмівної системи, якою ОСОБА_17 не міг користуватись, здійснюючи керування транспортним засобом 24.07.2018 по бул. Л.Українки у м. Києві у русі до моменту настання аварії.

Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок недотримання ОСОБА_17 вимог п.п. 12.4, 8.7.3 «е», та 8.10 Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 8.7.3 «е»: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;

- п. 8.10: у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитись перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 (місце зупинки), якщо їх немає не ближче 10 метрів до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів;

- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Саме недотримання ОСОБА_17 під час керування ним 24.07.2018 технічно справним автомобілем вказаних пунктів ПДР і стало причиною наїзду на пішохода ОСОБА_18 і даної дорожньо транспортної пригоди, тобто між діями обвинуваченого та наслідками у виді смерті пішохіда ОСОБА_18 існує прямий причинний зв`язок.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність винності ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і правильність кваліфікації його дій органом досудового розслідування за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В той же час, посилання у висунутому ОСОБА_17 обвинуваченні на порушення останнім п.п. 1.3;1,5; 2.3(б) Правил дорожнього руху України суд вважає зайвим з наступних підстав.

Ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 286 КК України, є не будь-яке з порушень Правил безпеки дорожнього руху України, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, визначених даною нормою, а отже перебувають з ними в причинному зв`язку. Судом визнано доведеним, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_17 вимог п.п. 12.4, 8.7.3 «е» та 8.10 Правил дорожнього руху України. Положення пунктів п.п. 1.3; 1,5; 2.3 (б) Правил дорожнього руху України носять загальний характер і їх порушення не знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку комплексної судової відеотехнічної, фототехнічної та автотехнічної експертизи №19/12-1/238/239-СЕ/18-19/9-2/3/67-СЕ/18 від 04.09.2018 (т.4 а.с. 62-100), а відтак суд вважає необхідним виключити посилання на них у змісті фактичних обставин обвинувачення, що було визнано судом доведеним.

Крім того ОСОБА_17 , 24.07.2018, вчинивши злочин за ч.2 ст. 286 КК України за вищенаведених фактичних обставин, які визнані судом доведеними, в подальшому, згідно висунутого обвинувачення також вчинив злочин за ч.1 ст. 135 КК України, зокрема допустивши порушення вимог пункту 2.10 підпункти «а», «б», «г», «д» та «е» Правил дорожнього руху України, а саме :

- п. 2.10: у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

- підпункт «а»: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

- підпункт «б»: увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

- підпункт «г»: вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

- підпункт «д»: повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

- підпункт «е»: вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_17 виявились в тому, що він, будучи особою, що керує джерелом підвищеної небезпеки, а саме автомобілем HUMMER H2» д.н.з. НОМЕР_2 , усвідомлюючи, що він скоїв наїзд на пішохода, спричинивши їй тілесні ушкодження і в результаті чого ОСОБА_18 опинилася на проїзній частині в небезпечному для життя стані і без сторонньої допомоги не могла вийти з нього, зобов`язаний був і мав можливість надати допомогу потерпілій, незважаючи на це він у порушення вимог пункту 2.10 підпункти «а», «б», «г», «д» та «е» Правил дорожнього руху України, маючи можливість надати необхідну допомогу потерпілій не вжив заходів по наданню першої медичної допомоги, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив останню на проїзній частині, яка перебувала у небезпечному для життя стані, внаслідок спричинених їй в результаті дорожньо-транспортній пригоди тілесних ушкоджень.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_18 від спричинених тілесних ушкоджень померла на місці пригоди в кареті швидкої медичної допомоги.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в завідомому залишенні без допомоги ОСОБА_18 , яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження в результаті безпорадного стану, коли той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, як зазначено у пред`явленому йому обвинуваченні.

Обвинувачений ОСОБА_17 свою вину у вчиненні вказаного злочину категорично заперечував, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні. Щодо своїх дій після ДТП 24.07.2018, свою причетність до якої він визнавав ще на місці ДТП, обвинувачений ОСОБА_17 пояснив, що помітити, хто це вибіг на дорогу перед ним, встигнути вивернути кермо, що уникнути удару, він не міг, адже все це сталось миттєво, у долі секунди. Спочатку він навіть подумав, що це звук, пов`язаний із трансміссією (коробкою передач), адже в нього напередодні були проблеми з гальмівною системою. Після цього звука він зупинився на декілька секунд, після чого продовжив рух, уповільнюючись і обдумуючи, що трапилось. Ніхто з водіїв інших транспотних засобів його в цей момент не наздоганяв, не переслідував, і рух його не блокував. Приблизно за 200 метрів від місця ДТП він протягом 5-7 секунд після аварії, шляхом «повільного гальмування» зупинив автомобіль «Хаммер», заїхавши на бордюр, і пішов по бул. Л.Українки вгору, де сталось ДТП. Лише там він вперше побачив дитину на проїзній частині і зрозумів, що сталось. Тобто з місця ДТП він нікуди не тікав, повернувся туди відразу за 2 хвилини, без стороннього супроводження, самостійно. Поруч з нею знаходились вже якийсь люди, близько 10-15 осіб. Він запропонував викликати швидку, але серед цих осіб був чоловік, який повідомив оточуючим, що він лікар, він знає, що робити, і щоб ніхто не чіпав дівчину до приїзду швидкої. При цьому, зі слів цього чоловіка, а також ще двох осіб, які були поруч, він зрозумів, що ними вже викликана ШМД, тому він її і не викликав, оскільки підстав не довіряти цим словам в нього не було. Він знаходився поблизу дівчини і її матері близько 5 хвилин, перебував у шоковому стані, спостерігав за обстановкою. Лише будучи переконаним в тому, що сторонніми особами вже викликана на місце аварії ШМД та поліція, він спустився по дорозі до свого автомобіля, в якому чекав на приїзд працівників поліції. За таких обставин вважав твердження обвинувачення про той факт, що він умисно не викликав швидку і залишив потерпілу ОСОБА_18 таким чином у небезпечному для життя становищі, безпідставними.

Суд, провівши судове слідство у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази сторони обвинувачення та докази сторони захисту, приходить до висновку, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами обставини наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_17 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку з чим від підлягає виправданню з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений і жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вказане встановлено і в ст. 17 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або даними слідчому судді на стадії досудового розслідування. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Як зазначено у вироку вище, органом досудового розслідування ОСОБА_17 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України, який з об`єктивної сторони полягає у суспільно небезпечній бездіяльності, що виражається у залишенні без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження в результаті безпорадного стану, коли той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

При цьому, залишення без допомоги передбачає невжиття особою заходів, необхідних для відвернення небезпеки для життя потерпілого.

З суб`єктивної сторони злочин характеризується прямим умислом: винний усвідомлює суспільне небезпечний характер своєї бездіяльності, а саме те, що він залишає без допомоги особу, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, те, що він має реальну можливість надати їй допомогу, або що він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і бажає чинити саме так.

Прокурор послався на доведеність вини ОСОБА_17 у вчиненні вказаного злочину доказами, зібраними стороною обвинувачення, які описані у вироку вище.

Разом з тим, в своєму висновку про необхідність виправдання ОСОБА_17 у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст. 135 КК України суд виходив з власної оцінки сукупності доказів, досліджених в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу перегляду відеозапису від 25.07.2018 (т.6 а.с. 9-19), зміст якого відповідає змісту відтвореного в судовому засіданні CD-R диску, наданого адміністрацією ПрАТ «Мандарин Плаза» за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 2 з камери, що здійснює відеоспостереження за правим краєм від проїзної частини бул. Л. Українки по ходу руху зі сторони вул. Немировича-Данченка в напрямку вул. Басейної, за регульованим пішохідним переходом, де відбулась ДТП, встановлено наступне. 24.07.2018 о 22:26:10 автомобіль «Хаммер», що рухається по бул. Л. Українки у напрямку площі Спортивної, зміщається до правого краю проїзної частини і зупиняється. 22:26:32 автомобіль «Хаммер» рухається заднім ходом в намрямку наближення до місця ДТП і о 22:27:06 зупиняється біля правого краю проїзної частин по діагоналі на тротуарі. 22:27:17 із автомобіля «Хаммер» виходить ОСОБА_17 , який рухається по проїзній частині бул. Л.Українки у напрямку вул.Г.Алмазова.

Вказані обставини переглянутого відео спростовують позицію сторони державного обвинувачення про те, що ОСОБА_17 намагався втекти з місця ДТП, але не зміг цього зробити, оскільки був затриманий водіями іншим транспортних засобів, які його переслідували, блокували йому рух, щоб він не зміг залишити місце ДТП до приїзду працівників поліції. Навпаки, з даного відео вбачаються первинні дії ОСОБА_17 по зміщенню його до правого краю проїзної частини ще за відсутності будь-яких танспортних засобів в зоні оглядовості відеокамери, самостійну зупинку ним автомобіля "Хаммер", вихід ОСОБА_17 з автомобіля без стороннього супроводження і рух у напрямку місця аварії.

При цьому, протягом тривалого періоду судового розгляду (24.06.2021 - 17.05.2022) суд вживав всіх заходів по сприянню прокурору у забезпеченні участі чотирьох свідків сторони державного обвинувачення, заявлених у клопотанні (т.7 а.с. 39), проте забезпечити їх прибуття в судове засідання прокурор не зміг та відмовився від їх допиту в судовому засіданні, що було прийнято судом з огляду на принцип змагальності та диспозитивності судового процесу (т.9 а.с 47-49).

Єдиний свідок сторони державного обвинувачення - ОСОБА_19 показав, що коли він під`їхав до автомобіля «Хаммер» 24.07.2018, він вже був припаркований, а сам водій пішов на місце аварії і його не було. При цьому, з моменту аварії пройшло близько 30-40 секунд. Особисто він дій по блокуванню руху автомобіля «Хаммер» не вчиняв, а також не бачив такого, щоб це робили водії інших транспортних засобів. Коли ОСОБА_17 повернувся та через 2-3 хв. під`їхали працівники поліції в складі СОГ. ОСОБА_17 відразу і в його присутності також визнавав факт того, що саме він є водієм і вчинив це ДТП. ОСОБА_17 не намагався залишити місце ДТП з самого моменту пригоди і до приїзду працівників поліції. При цьому біля ОСОБА_20 всі кричали, всі хотіли «його розірвати». Водій був у шоковому стані, ні з ким в конфлікт не вступав.

Вказані показання свідка знайшли своє підтвердження подальшим змістом перегляду цього відео і протоколу до нього, згідно якого о 22:32:07 ОСОБА_17 повертається до свого автомобіля «Хаммер», перебуває поруч із ним, і о 22:37:08 вже в присутності поруч з його автомобілем з лівого боку на проїзній частині автомобіля поліції, самих поліцейських, людей на тротуарі та проїзній частині, ОСОБА_17 вчиняє дії по зняттю номерних знаків із задньої частини автомобіля «Хаммер», які поміщає до салону свого авто, після чого о 22:42:09 працівники поліції його затримують та поміщають до службового автомобіля.

Згідно переглянутого в судовому засіданні CD-R диску з медіафайлом «video.MP4» об`ємом 57,8 Мб та протоколу його перегляду від 25.07.2018 (т.6 а.с. 6-8), слідчим здійснено перегляд наданого стороною захисту відеозапису, зробленого на любительську відеокамеру на місці ДТП по бул.Л.Українки, 5 у м. Києві із зеленої зони нижче від регульованого пішохідного переходу. Встановлено перебування малолітньої ОСОБА_18 в лежачому положенні на проїзній частині, біля якої перебуває, сидячи поруч жінка, до неї підходить ОСОБА_17 та перебуває поруч на близькій відстані. Поруч також перебувають три жінки та інші особи.

Згідно нотаріальної заяви потерпілої ОСОБА_21 (матері дитини) від 01.10.2020, остання зазначила, що ОСОБА_17 знаходився поруч із ними, була викликана швидка допомога, всі, хто знаходився поруч до приїзду лікарів, не могли надати кваліфіковану медичну допомогу. (т.6 а.с. 169).

Таким чином, сукупністю наведених доказів підтерджується позиція обвинуваченого ОСОБА_17 про те, що він нікуди з місця ДТП не втікав та не збирався, зупинився на незначній відстані (200 метрів) від місця аварії самостійно, зрозумівши, що сталось, в подальшому відразу повернувся на місце ДТП і перебував поруч із потерпілою та її матір`ю. Повернувся він до свого автомобіля з метою очікування на приїзд працівників поліції, будучи вже обізнаним у тому, що на місце пригоди викликана ШМД, біля дівчини перебуває особа, яка назвалась лікарем і сказала нікому її не чіпати до приїзду швидкої.

Вказані обставини, в сукупністю із тим, що ОСОБА_17 на той момент було 23 роки, останній перебував у шоковому стані, на думку суду підтверджують факт того, що дії ОСОБА_17 після вчинення ним ДТП 24.07.2018 не мали ознак складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 135 КК України.

При цьому, диспозицією вказаної статті кримінального закону не передбачено саме порушення певних ПДР, зокрема п.2.10 підпункти «а», «б», «г», «д» та «е» Правил дорожнього руху, які вміняються ОСОБА_17 стороною обвинувачення.

При прийнятті цього рішення суд також зважував на той факт, що смерть потерпілої настала невдовзі від самої ДТП, згідно висновку судово-медичної експертизи №164/2368 від 13.08.2018 (т.4 а.с. 25-30), всі описані тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_18 утворились 24.07.2018 близько 22 год. 30 хв. та могли виникнути при зіткнення автомобіля з пішоходом. Між поєднаної травмою тіла у ОСОБА_18 та настанням її смерті існує прямий зв`язок. Безпосередня причина смерті ОСОБА_18 відкрита черепно-мозкова травма.

З огляду на все вищенаведене, судом не встановлено, що допущена ОСОБА_17 на місці дорожньої пригоди 24.07.2018 бездіяльність, а саме: щодо невиклику безпосереднього ним карети швидкої для потерпілої ОСОБА_18 , недоставлення її самостійно до лікувального закладу ( адже таке було недопустимим у даній ситуації), невиклику ним працівників поліції, - були вчинена ним саме з прямим умислом, як того вимагає кримінальний закон для ознак суб`єктивної сторони даного кримінального правопорушення.

Тобто, судом не встановлено, що ОСОБА_17 усвідомлював би суспільне небезпечний характер своєї бездіяльності після вчинення ним ДТП, до якої він причетний, а не як у даному випадку, був переконаний у тому, що такі дії вже вчинені сторонніми особами до його прибуття на місце аварії, і бажав чинити саме так, тобто хотів щоб малолітня потерпіла ОСОБА_18 залишилась без кваліфікованої медичної допомоги в безпорадному стані на проїздній частині і про це не було повідомлено поліцію.

Таким чином, в діях ОСОБА_17 після ДТП 24.07.2018, до якої він причетний, у формі проявленої ним бездіяльності, судом не встановлено ознак суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 135 КК України, яка повинна характеризуватись виключно прямим умислом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_17 повинен бути виправданий у вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 135 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність ( відсутність ) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, судом визнається добровільне повне відшкодування потерпілій ОСОБА_21 завданого збитку (матеріальної і моральної шкоди) (т.1 а.с.55, т.6 а.с. 169).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_17 суд враховував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, те що наслідком цього злочину стало настання смерті 10-річної дитини, обвинувачений неодноразово (26.12.2017, 05.07.2018, 11.07.2018) притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 122 КупАП - перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, і знов вчинив дане ДТП на порушення п.12.4 ПДР України, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з огляду на той факт, що обвинувачений ОСОБА_17 до кримінальної відповідальності притягується вперше, частково визнав свою вину і висловив розкаяння у наслідках, які настали від його дій, вчинив вказане кримінальне правопорушення у 23-річному віці, позитивно характеризується директором ГДОКБ «Козак», в якому він займається боксом з 2010 року і є кандитом у майстри спорту України, позитивно характеризується ГО «Військово-патріотичний клуб «Айдар», з якою обвинувачений співпрацює, надаючи волонтерську допомогу та проводячи тренування боксу для молоді, веде активну громадську діяльність і позитивно характеризується ГО «Народ і право», ГО «Організація миротворців України», на даний час працює в СП ТОВ «Транс-Груп) заступником директора з комерційних питань (т.8 а.с.11-18), а також з огляду на позицію потерпілої ОСОБА_21 (матері) в її нотаріальних заявах до суду від 10.09.2018 (т.1 а.с.55) та від 01.10.2020 (т.6 а.с.168-169), яка просила призначити Островському покарання, не пов`язане з позбавлення волі, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у середніх межах, передбачених санкцією статті кримінального закону, що буде необхідним, справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_17 і досягнення цілей покарання.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України. При цьому, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів на підвердження належності автомобіля марки «HUMMER Н2», д.н.з. НОМЕР_2 , який переданий на зберігання на територію майданчика тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4 (т.4 а.с. 33), на праві власності ОСОБА_22 , на якого посилався у письмовому клопотанні від 08.06.2022 обвинувачений ОСОБА_17 , суд дійшов висновку про необхідність повернення вказаного речового доказу овинуваченому, як особі, у якої він був вилучений слідчим, скасувавши при цьому арешт, накладений на вказаний автомобіль ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 02.08.2018 року як захід забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

На підставі п.3 ч.1 ст. 118, ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_17 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_17 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ роки 6 /шести/ місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 /три/ роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_17 обраховувати з моменту затримання 25 липня 2018 року по 04 жовтня 2021 року та з моменту повторного взяття під варту із зали суду з 11 жовтня 2021 року, зарахувавши в строк відбуття покарання зазначений строк перебування обвинуваченого під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_17 на користь держави (Банк отримувача: ДКСУ, м.Київ, , МФО 820172, рахунок отримувача: UA1012089) процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення експертиз, а саме:

- судово-медичного експертизи №164/2368 від 13.08.2018 та судово-токсикологічного дослідження №1360 від 31.07.2018 трупа ОСОБА_18 (т.4 а.с. 32) на суму 2466 грн. 60 коп.;

- судової автотехнічної експертизи №12-1/1443 від 20.08.2018 (т.4 а.с. 41) на суму 1716 грн. 00 коп.;

- комплексної судової відеотехнічної, фототехнічної та автотехнічної експертизи №19/12-1/238/239-СЕ/18-19/9-2/3/67-СЕ/18 від 04.09.2018 (т.4 а.с. 63) на суму 3861 грн. 00 коп.;

- комісійної судово-медичної експертизи №99-2018/о від 05.09.2018 (щодо ознак сп`яніння ОСОБА_17 ) (т.4 а.с. 118) на суму 8458 грн. 20 коп., -

а всього на загальну суму 16 501 грн. 80 коп.

Речові докази, а саме:

- Автомобіль марки «HUMMER Н2», д.н.з. НОМЕР_2 , який переданий на зберіганні на територію майданчика тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4 (т.4 а.с. 33),- повернути обвинуваченому ОСОБА_17 ;

- CD-R диск 700 Мб 80 хв, на якому міститься 1 відеофайл «IP камера38_nvr5_Леси,5 (№103)_1937_1937_3222_821308.mp4» об`ємом 58,1 Мб; CD-R диск 700 Мб 80 хв, на якому міститься 1 відеофайл «192.168.0.210_ch4_3252.avi» об`ємом 535 Мб (т.4 а.с. 34-37, 100а), - які приєднані до матеріалів даного кримінального провадження, залишити там же;

- Вилучені під час огляду салону автомобіля «Хаммер Н2» скляну пляшку 0,5 л «Боржомі», сумку чорного кольору, змиви на марлеві тампони (т.4 а.с.38-39), - які приєднані до матеріалів справи, залишити там же.

Арешт, накладений на автомобіль «HUMMER Н2», д.н.з. НОМЕР_2 ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 02.08.2018 року, скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_17 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копію вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1