Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кп/758/847/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2022 Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження №0001920 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Києва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей 2013 року народження та 2018 року народження, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України

В С Т А Н О В И В :
23 жовтня 2021 року приблизно о 23 годині 35 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рухались у автомобілі таксі марки «Volkswagen Polo», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 .
Під час поїздки, рухаючи по пр-ту Свободи в Києві, у пасажирів виник конфлікт з водієм, в ході якого ОСОБА_7 наніс удар в обличчя ОСОБА_9 , після чого останній зупинився та всі учасники вийшли з салону автомобілю.
В цей час, 23 жовтня 2021 року приблизно о 23 годині 50 хвилин, перебуваючи поряд з автомобілем, який стояв на узбіччі проїжджої частини дороги, за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, не маючи дозволу на керування автомобілем «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість якого становить 259 500 грн, що перевищує сто та не перевищує двісті п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, ОСОБА_5 сів на водійське сидіння, запустив двигун, після чого розпочав рух, тим самим незаконно вилучив транспортний засіб із володіння ОСОБА_9 всупереч його волі.
У подальшому ОСОБА_5 , рухаючись на автомобілі «Volkswagen Polo», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи поміченим працівниками патрульної поліції, не впорпався з керуванням та заїхав на тротуар, де здійснив зіткнення з деревом, після чого вибіг з вказаного автомобіля та покинув місце події.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини скоєного кримінального правопорушення так, як про них зазначено в обвинувальному акті. Пояснив, що він дійсно 23 жовтня 2021 року приблизно о 23 годині 35 хвилин, ОСОБА_5 разом зі своїми друзями рухався в автомобілі таксі марки «Volkswagen Polo» під керуванням водія-іноземця, якого один з його друзів вдарив кулаком в обличчя, тому вони були змушені зупинитися. Вийшовши з машини, між одним із його товаришів та водієм сталася бійка, він злякався, не отримавши дозволу водія, сів за кермо автомобіля «Volkswagen Polo» та поїхав. Побачивши проблискові маячки працівників поліції, він заїхав на тротуар та пошкодив бампер автомобіля. Після цього вийшов з автомобіля та пішов додому.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи час, місце, спосіб вчиненого кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 289 КК України, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Суд, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що вина останнього у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є доведеною поза розумним сумнівом, тобто, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу (раніше не судимий, має постійне місця проживання та реєстрації, на обліках у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває), вік обвинуваченого, сімейний стан (має на утриманні двох малолітніх дітей), пом`якшуючі покарання обставини.
Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті, якою визначена кримінальна відповідальність за вчинений ним злочин, без конфіскації майна (враховуючи, що обвинувачений не мав корисливої мети при вчиненні злочину).
Разом із тим, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи обставини справи, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, дані про особу останнього, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов у кримінальному проваджені відсутній.
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як встановлено судом, витрати на залучення експерта при проведенні судової експертизи № CЕ-19/111-21/55263-АВ від 26 листопада 2021 року складають 858, 10 грн.
Таким чином, до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави підлягають витрати за проведення вищезазначеної експертизи в сумі 858, 10 грн.
Речові докази в рамках кримінального провадження відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст.ст. 124, 349, 368, 369-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні основні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави вартість проведеної по справі судової експертизи № CЕ-19/111-21/55263-АВ від 26 листопада 2021 року в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 копійок.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Подільський районний суд м. Києва.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_10