Справа № 545/1954/22
Провадження № 1-в/545/592/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтава у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області справу за клопотанням засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, з середньо - технічного освітою, раніше судимого:

1) 01.07.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 3, 75 KK України до 3 року позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

2) 10.10.2013 року КИЇВСЬКИМ районним судом м. Харкова за ст. 122 ч. 1,185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 15.05.2015 року умовно- достроково на 8 місяців 7 днів з ВК-12.

3) 21.07.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. З, 75* КТО України до 5 років позбавлення волі;

про умовно-дострокове звільнення, -

в с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області звернувся засуджений ОСОБА_4 із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, обґрунтовуючи вимоги тим, що ним відбута частину призначеного покарання і він став на шлях виправлення.

Від засудженого до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти клопотання заперечив, виходячи з того, що засуджений не досяг необхідного рівня виправлення, тому відсутні підстави для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши думку прокурора, розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд проходить до такого висновку.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 є засудженим: 14.12.2017 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 309 ч. 1, 317 ч. 1 , 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі. В силу ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.07.2016 року та остаточно призначено покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою Харківським районним судом Харківської області від 21.07.2016 року на підставі статті 72 КК України в редакції Закону« України від 22.11.2018 року, вирок приведено у відповідність із законодавством

Початок строку відбування покарання з 14.12.2017 року, кінець строку, 14.01.2023 року

Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення вол знаходиться з 14.11.2017 року. Під час тримання в УВП № 27 м. Харкова характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

З 06.02.2018 року відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується посередньо, порушував режим тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності один раз, на даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку, з метою стимулювання право слухняної поведінки заохочувався тричі. На даний час на виробництві установи не працевлаштований, залучається по роботах по благоустрою установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.

Згідно Характеристики затвердженої начальником ДУ ТВК № 100, встановлено, що засуджений, ОСОБА_5 , не заслуговує на умовно - дострокове звільнення від відбування покарання згідно статті 81 КК України.

Також встановлено, що відносно засудженого ОСОБА_4 , адміністрацією ДУ ТВК № 100 ставились такі питання:

- щодо можливого застосування ст. 100, 101 КВК України було розглянуто 28.08.2019 року та відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стає на шлях виправлення;

- щодо можливого застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України було розглянуто 15.07.2020 року та відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стає на шлях виправлення;

- щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України було розглянуто 03.06.2022 року та відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стає на шлях виправлення.

Також слід зазначити, що гр. ОСОБА_4 , неодноразово засуджувався, однак належних висновків не зробив і вчинив новий злочин.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» , звернено увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України .

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення .

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд враховує особу засудженого, відомості щодо його посередньої поведінки, та виходячи з того, що єдиною та достатньою підставною умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань є виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання у процесі відбування покарання.

За таких підстав суд вважає, що засуджений своєю посередньою поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення і у суду відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини покарання, а тому у задоволенні клопотання засудженого, - слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України, -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого, ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя
Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_1