Справа № 750/3166/22
Провадження № 1-кс/750/1054/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 18.04.2022 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курінь Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.ч.2, 3 ст.365 КК України,

в с т а н о в и л а
Слідчий П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.07.2022.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав. Додав, що 24.06.2022 був проведений допит підозрюваного ОСОБА_5 , в ході якого останній визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро каявся, матеріальні збитки відшкодував. Підтвердив, що потерпілій підозрюваним було передано грошові кошти в сумі 250 000 грн в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічній час. Посилався на те, що матеріальна та моральна шкода потерпілій відшкодована дійсно напередодні даного судового засідання, але це не пов`язано саме із проведенням останнього, так як саме потерпіла просила надати їй час для того, щоб відійти від смерті сина. Переховуватися підозрюваному не має сенсу. Вплинути на показання свідків, потерпілої він не має можливості. Залишилась невиконаною судова психологічна експертиза, проте на хід її проведення він також не може вплинути. Потерпіла висловила своє відношення до підозрюваного, шляхом подання відповідних заяв, зокрема, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжних захід, про незастосування до підозрюваного покарання у виді позбавлення волі, відшкодування їй в повному обсязі матеріальної та моральної шкоди, відсутність претензій до підозрюваного. Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього нічного арешту надасть останньому можливість вибачитися перед потерпілою. Також захисник зауважив, що злочин вчинено з необережності, обставини були спровоковані певним чином самою потерпілою. Просив врахувати, що підозрюваний є учасником бойових дій, має сім`ю та дитину, постійне місце проживання.

Підозрюваний повністю підтримав позицію свого захисника. Доповнив, що має сім`ю, яка нещодавно повернулась до міста, тому просить надати йому можливість бути разом із нею.

Заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.ч. 2, 3 ст.365, КК України.

29.04.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.365, ч.1 ст.396 КК України.

29.04.2022 постановою керівника Чернігівської обласної прокуратури відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, та цього ж дня затримано останнього на підставі зазначеної постанови. В подальшому ухвалою слідчого судді від 24.05.2022 строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до 29.06.2022 включно.

20.05.2022 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.ч. 2, 3 ст.365 КК України.

20.06.2022 постановою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до 29.07.2022.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. При розгляді клопотання про продовження тримання під вартою мають враховуватися у відповідності до ч.3 ст.199 КПК України й наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Розглядаючи заявлене клопотання, слідчий суддя послідовно враховує положення ст.ст.177, 178, 183 КПК України, а також ч.2 ст.29 Конституції України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження підозрюваному терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що така доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Водночас, слідчий суддя виходить із необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, а саме: запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання чи схиляння їх до зміни даних ними показань.

ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він одружений, має дитину, раніше не судимий.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, інші обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, в тому числі ризику переховування обвинуваченого від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченого за висунутим йому обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні трьох злочинів, у тому числі тяжких, а також дані про його особу, слідчий суддя приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи і таке втручання в право обвинуваченого на свободу та особисту недоторканість має легітимну мету та відповідає вимогі пропорційності.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на нічний домашній арешт, слідчий суддя враховує, що домашній арешт сам по собі не здатний запобігти можливості переховування від суду, впливу на потерпілу та свідків, оскільки, перебуваючи в умовах домашнього арешту, підозрюваний не буде позбавлений можливості залишити житло та пересуватись на власний розсуд.

Доводи сторони захисту відносно того, що потерпіла не має претензій до підозрюваного, також не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на домашній арешт та відмови в клопотанні прокурора, оскільки підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання шляхом застосування тих чи інших запобіжних заходів, а не позиція потерпілого у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно положень КПК України потерпілий не є особою, яка має право ініціювати застосування або зміну запобіжного заходу та, відповідно, особою, думка якої має вирішальне значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Саме тому слідчий суддя вважає, що позиція потерпілої має бути перевірена у ході судового розгляду справи, проведеного за правилами, передбаченими главою 28 КПК.
На теперішній час судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, остаточне рішення по справі не прийнято, свідки підлягають безпосередньому допиту судом, тому суд вважає, що в даному випадку існує ризик можливого впливу обвинуваченого на свідків в зазначеному кримінальному провадженні.
Виходячи з положень КПК України та висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в п. 33 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 288/1158/16-к, суд на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості надавати юридичну оцінку діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, слідчий суддя не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для подальшого тримання підозрюваного під вартою та наявності підстав для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризики вчинення обвинуваченим вищезазначених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, так і про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно, з наведених вище підстав суд відмовляє в клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Враховуючи вищенаведене та ризики визначені ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, такий з урахуванням його тривалості, обсягу доказів, не виходить за межі розумного строку.

Слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи положення ч. 4 ст.183 КПК України підстави для визначення розміру застави відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.183, 197 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и л а:
В задоволенні клопотання захисника про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 29.07.2022, з подальшим триманням у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали встановити до 29.07.2022 включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1