справа №991/4503/22
провадження №1-кс/991/4520/22
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

«19» жовтня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6., за участю секретаря судового засідання ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2022 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Обставини, якими обґрунтована скарга.

Скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що 05 жовтня 2022 року ним до НАБУ через органи офіційного зв`язку (поштове відділення) було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення - отримання ОСОБА_2 хабаря у сумі 40 млн доларів, яку було отримано 06 жовтня 2022 року. Однак, в порушення вимог КПК України, відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР не внесенні. В зв`язку з цим заявник у скарзі просить зобов`язати службову особу, уповноважену на внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування стосовно ОСОБА_3 по факту отримання хабаря в сумі 40 млн доларів.

Позиція сторін у судовому засіданні.

Заявник ОСОБА_1 в судові засідання13, 17, 18 та 19 жовтня 2022 року, про які був повідомлений належним чином, не з`явився, про причини неявки слідчому судді не повідомив. Враховуючи положення ст. 26 КПК України, відповідно до яких сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачені цим Кодексом, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника.

Національне антикорупційне бюро України явку представника у судове засідання не забезпечило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, будь яких письмових пояснень на скаргу слідчому судді не надало. Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду відповідної скарги.

Встановленні обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Дослідивши матеріали скарги з додатками, слідчий суддя зазначає про наступне.

Перш ніж перейти до розгляду скарги ОСОБА_1 по суті слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

12 жовтня 2022 року до Вищого антикорупційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_8. від розгляду поданої ним скарги (справа №991/4503/22). Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_9. від 13 жовтня 2022 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_8. в справі №991/4503/22 щодо розгляду скарги на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні посадовими особами НАБУ відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

17, 18, 19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду було повторно подано ще 5 заяв про відвід слідчого судді ОСОБА_8. від розгляду його скарги.

Слідчий суддя, керуючись ч.4 ст. 81 КПК України, констатує, що зазначені заяви про повторний відвід слідчого судді ОСОБА_8. мають ознаки зловживання заявником правом на відвід, оскільки ідентичні за змістом заяві від 12 жовтня 2022 року, у задоволення якої уже було відмовлено, в зв`язку з чим ці заяви підлягають залишенню без розгляду.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Ст. 33-1 КПК України встановлено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці ст. 45 КК України, ст. ст. 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до ч.1 цієї статті.

У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України.

У п. 1 ч.5 ст. 216 КПК України йдеться про вчинення кримінального правопорушення державним службовцем, посада якого належить до категорії «А».

Оскільки ОСОБА_1 у заяві про вчинення злочину зазначає про можливу причетність до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема передбачених ст. 368 КК України, а саме щодо факту отримання хабаря в сумі 40 млн доларів США Керівником Офісу Президента України ОСОБА_4 , посада якого належить до посад державної служби, віднесених до категорії «А», слідчий суддя вважає за можливе дослідити подану заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива) в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого (детектива), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що у ній викладені обставини про ймовірне вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 109, 111, 368 КК України, Керівником Офісу Президента України ОСОБА_4 , а коротким викладом обставин зазначено про отримання ОСОБА_4 від росіян хабаря близько 40 млн. доларів США за відстоювання інтересів рф в Україні; ймовірне привласнення ОСОБА_4 у незаконний спосіб допуску до роботи політичних і державних справ, якими наділений лише Президент України, тобто усунення Президента від регулювання державних справ в державних органах РНБО, ЗСУ, СБУ, ГПУ, та інших йому підпорядкованих; антидержавну діяльність ОСОБА_4 проти Українського народу, що на його думку, є державним злочином проти самостійної української держави України та спрямованою корупцією із застосуванням та витратами державних бюджетних фінансів в особливо великих розмірах.

На думку слідчого судді, викладених у повідомленні ОСОБА_1 обставин, які ним прочитані у матеріалі для «Новинарні» журналіста-розслідувача ОСОБА_5 , статті «Ціна зради….» недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, яке в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається з самого повідомлення, у ньому не наведено конкретних відомих заявнику відомостей (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), що можуть свідчити про отримання Керівником Офісу Президенка України ОСОБА_4 хабаря в сумі 40 млн. доларів США та вчинення ним злочинів, відповідальність за які передбачена ст. ст. 109, 111, 368 КК України, а також не вказано будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене. При цьому, заявник лише висуває загальне припущення про можливе вчинення зазначених ним у заяві протиправних дій, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності таких дій, та власному аналізі і бачені норм законодавства про кримінальну відповідальність, та не зазначає відомостей, за якими можна визначити наявність елементів об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 109, 111, 368 КК України, у діях ОСОБА_4 .

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана, в тому числі, для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду "Артіко проти Італії" (Artico c. Italie) від 13 травня1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення керівником Офісу Президента України ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, викладених у заяві ОСОБА_1 від 05 жовтня 2022 року, відсутні, а тому в задоволенні таких його вимог слід відмовити.

Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що 16 вересня 2022 року ОСОБА_1 уже звертався до Вищого антикорупційного суду з аналогічною скаргою, де оскаржував бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання його заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 02 липня 2022 року з аналогічними обставинами, викладеними в його заяві, невнесення відомостей за якою ним оскаржується тепер.

Ухвалою слідчого судді від 18 серпня 2022 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання його заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105803585).

Ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 20 вересня 2022 року ухвалу слідчого судді від 18 серпня 2022 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106349771).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_8