УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2022 Справа №607/10009/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

під час проведення судового засідання у кримінальному провадженні №0000330 від 14.06.2020р. про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Під час проведення судового засідання прокурор подав клопотання, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, звертаючи увагу на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_3 .
Обвинувачений та його захисник відносно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, мотивуючи тим, що прокурором у відповідності до вимог КПК України не доведено наявність обґрунтованої підозри, не підтвердженні наведенні ризики, а лише йдеться про нібито вчинення ОСОБА_3 особливо тяжкого злочину, судовий розгляд у кримінальному провадженні постійно відкладається у зв`язку із неможливістю забезпечити свідків для допиту, а обвинувачений у даному провадженні перебуває під вартою уже більше півтора року, а тому захисник просить змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.
Суд, заслухавши прокурора з даного приводу, захисника і обвинуваченого, приходить до наступного висновку.
Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Враховуючи зазначені обставини, вказані прокурором у клопотанні наявні ризики, які підтриманні в судовому засіданні прокурором та встановленні при їх розгляді ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 17 грудня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 і був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який відповідав обставинам вчиненого кримінального правопорушення, на етапі судового розгляду такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовував таке втручання у право обвинуваченого на особисту свободу та недоторканість.

В подальшому, запобіжний захід у виді тримання під вартою був неодноразово продовжений на стадії судового розгляду і обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою більше одного року, внести визначений ухвалою суду розмір застави не має можливості. Судовий розгляд в кримінальному провадженні, зокрема, в частині дослідження доказів по інкримінованого ОСОБА_3 злочину, продовжується і неодноразово відкладається за неявки свідків, що в сукупності свідчить про подальше і тривале перебування обвинуваченого під вартою.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 є раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке є особливо тяжким і санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою (в даному випадку обмеження прав) обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно, а необхідно дослідити і довести серйозність пред`явлених обвинувачень, обґрунтованість підозри, ризик ухилення та перешкоди здійсненню правосуддя, а згідно п. 3 ст. 5 Конвенції з прав людини і основоположних свобод зі спливом часу перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання під вартою (рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Доронін проти України (п. 63), «Сергій Волосюк проти України».

Приймаючи до уваги вищенаведене суд прийшов до висновку, що під час вирішення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , незважаючи на те, що останній хоч і обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, враховуючи обставини, які описані вище, прокурором не доведено, що шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків, як це клопочуть захисник і обвинувачений, не буде забезпечено виникнення наявних ризиків, які вказуються прокурором, виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і дотримання їх належної поведінки.
Таким чином, суд вважає за доцільне змінити раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням відповідних обов`язків терміном до 60 діб.
Керуючись ст.ст. 331, 376 КПК України, розділом ІІ КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 від 16.05.2022р. про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_8 , яке підтримане обвинуваченим ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту задовольнити.

Змінити раніше застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, звільнивши ОСОБА_3 з під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період із 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.;
-- прибувати до суду на першу вимогу;
-- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або перебування;

-- здати на зберігання прокурору у кримінальному провадженні документи для виїзду за межи території України;

-- не спілкуватися із свідками у кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали до 15 липня 2022 року.
Копії ухвали вручити захиснику, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення та обвинуваченому для виконання.
Копії ухвал направити до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для відому.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддяОСОБА_1