Справа № 532/308/15-к
Номер рядка звіту 11
У Х В А Л А

12 квітня 2022 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника потерпілих ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу та негайне звільнення, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу та негайне звільнення з-під варти, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу та звільнення особи з-під варти, у кримінальному провадженні за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.377, ч.3 ст.27 п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.377, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу та звільнення особи з- під варти. В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою суду присяжних Пирятинського районного суду Полтавської області від 09.03.2022 було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження тримання ОСОБА_9 під вартою ще на 60 днів, тобто до 07 травня 2022 року включно. Як на підставу зміни обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу вказує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горбачов та інші проти України» (за заявою №14693/20 та 4 інших (включаючи заяву ОСОБА_10 №1442/21 від 22.12.2020 року), ухвалене 10 лютого 2022 року. Цим рішенням встановлено триваюче порушення державою Україна параграфу 3 статті 5 Конвенції щодо невиправданого тривалого тримання ОСОБА_10 під вартою за неможливості розглянути справу в розумний строк. В цій справі ЄСПЛ серед іншого також зазначив, що після 25.06.2020 (дати попереднього рішення ЄСПЛ відносно ОСОБА_10 у справі «Бевз та інші проти України» - заява №17955/13 і 6 інших) необґрунтоване тримання під вартою ОСОБА_10 більше ніж 1 рік та 6 місяців виявилося в порушенні судами припущень та «... за відсутності будь-яких доказів щодо ризиків втечи або перешкоджання правосуддю; слабкість мотивів, які використовують суди». Вважає, що за наявності ідеальної релевантності щодо фактів, скарг обвинуваченого та юридичних висновків судів з приводу продовження йому запобіжних заходів, дане рішення ЄСПЛ підлягає застосуванню і відносно ОСОБА_9 , який також, як і обвинувачений ОСОБА_10 , знаходиться під вартою з 02.09.2014 та за тотожних обставин суди не можуть розглянути справу в межах висунутого йому обвинувачення понад усі розумні строки. При цьому обвинуваченого не звільняють з-під варти до вироку суду за відсутності об`єктивних доказів наявності ризиків ухиляння від виконання своїх процесуальних обов`язків та за відсутності об`єктивних доказів щодо ризиків по відношенні до нього в розумінні ст.177 КПК України. Також без наведення відповідних мотивів судами не береться до уваги ані стан здоров`я ОСОБА_9 , ані позитивні характеристики та міцність його соціальних зв`язків, ані інші обставини, які повністю гарантують виконання обвинуваченим вимог ч.7 ст.42 КПК України в межах іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. З метою припинення свавілля щодо автоматичного продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою понад усі розумні строки (понад 7 років та 7 місяців), втілення практики ЄСПЛ у рішення компетентного суду першої інстанції, який розглядає справу по суті та з самого початку, просив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 змінити на будь-який інший, з ним не пов`язаний, та негайно звільнити з-під варти ОСОБА_9 , який утримується в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Захисник ОСОБА_13 на захист прав та інтересів ОСОБА_8 також звернувся до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу. Зазначає, що після 5 квітня поточного року він дізнався про постановлення 10 лютого 2022 року Європейським судом з прав людини остаточного рішення у справі «Горбачов та інші проти України», яким встановлено порушення параграфів 3 та 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це є вже третє рішення ЄСПЛ у цій кримінальній справі, яке констатує незаконність та безпідставність тримання обвинувачених під вартою. Оцінюючи судові рішення у цій справі, Європейський суд з прав людини зазначив, що вони використовують припущення, за відсутності будь-яких доказів щодо ризиків втечі або перешкоджання правосуддю, а використані судами мотиви є «слабкими». В даному випадку вже третє рішення ЄСПЛ по цій кримінальній справі (в даному випадку за заявою ОСОБА_10 ) є абсолютно релевантним по відношенню до обставин справи відносно ОСОБА_8 (те саме кримінальне провадження, аналогічні фактичні обставини справи, аналогічні застосовані норми права, повністю тотожні мотиви судів, застосовані для обґрунтування незаконного продовження тримання під вартою). Особливістю останнього рішення ЄСПЛ є те, що воно постановлено з урахуванням незаконних по своїй суті рішень і Пирятинського районного суду Полтавської області. Отже рішення ЄСПЛ від 10.02.2022 у справі «Горбачов та інші проти України», з урахуванням усталеної практики Суду з цього питання, посилання на яку міститься в самому тексті судового рішення, є обов`язковим для врахування (застосування) судом при перегляді питання законності подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою. Тому просив змінити запобіжний захід ОСОБА_8 з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням або обмеження волі, негайно звільнити його з-під варти.

На захист обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_14 подав до суду клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу та негайне його звільнення. В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_10 02.09.2014 був незаконно затриманий працівниками міліції без складення протоколу затримання на порушення встановленого КПК України порядку. Лише через майже 15год ОСОБА_10 був доставлений до суду, де йому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому слідчим суддею не були встановлені обставини та час фактичного затримання. Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 Рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ з плином часу для тривалого тримання обвинуваченого під вартою потрібне додаткове обґрунтування, на це теж постійно наголошує ЕСПЛ у своїх рішеннях, а ризик переховування від суду зменшується. 25 червня 2020 року Європейським судом з прав людини було прийнято рішення у справі «Бевз та інші проти України», в межах якої була задоволена заява ОСОБА_10 та встановлено порушення його прав відповідно до ст.5 параграф 3, ст.6 параграф 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у вказаному кримінальному провадженні № 532/308/15-к. Грубо порушуючи закон та положення Конвенції національні суди, в тому числі Пирятинський районний суд Полтавської області, не виконали вказане рішення ЄСПЛ за заявою ОСОБА_10 , не поновили порушене право останнього шляхом забезпечення його негайного звільнення з-під варти. 17.01.2022 суд присяжних, діючи за межами наданих законом повноважень, продовжив ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на чергові 60 днів. 10 лютого 2022 року Європейський суд з прав людини постановив рішення у справі «Горбачов та інші проти України» (заяви номери 14693/20 та інші), в межах якої встановив триваюче порушення права ОСОБА_10 на особисту свободу та недоторканість. Попереднє рішення ЄСПЛ за заявою ОСОБА_10 встановлювало факти порушення прав ОСОБА_10 , гарантованих ст.5 Конвенції за період до 25.06.2020. Чергове рішення ЄСПЛ за новою заявою ОСОБА_10 встановлює порушення прав ОСОБА_10 , гарантованих ст. 5 Конвенції, за період з 25.06.2020 по час постановлення рішення ЄСПЛ (10.02.2022 року), тобто надає правову оцінку всім доводам судів, які вирішували питання продовження ОСОБА_16 запобіжного заходу у вказаний період, в тому числі всім доводам та висновкам Пирятинського районного суду Полтавської області. При цьому щодо конкретного змісту порушень пункту 3 статті 5 Конвенції за заявою ОСОБА_10 . ЄСПЛ зазначив: «Використання припущень, за відсутності будь-яких доказів, щодо ризиків втечі або перешкоджання правосуддю; слабкість мотивів, які використовують суди». Також Європейським судом з прав людини у вказаному рішенні зазначено, зокрема, стосовно заяви ОСОБА_10 , було встановлено порушення прав, гарантованих пунктом 4 статті 5 Конвенції, а саме: «Надмірна тривалість судового розгляду тримання під вартою - скарги заявника від 10.06.2020, 30.07.2020, 30.09.2020 та 26.11.2020 на рішення про продовження його тримання під вартою були розглянуті апеляційними судами із значними затримками 10.08.2020, 23.04.2021, 20.01.2021 та 18.06.2021 відповідно». Отже станом на 10.02.2022 в даному конкретному кримінальному провадженні № 532/308/15-к вже двічі Європейським судом з прав людини встановлено незаконність та безпідставність тривалого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , що є грубим порушенням гарантій, закріплених в ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, другим рішенням ЄСПЛ підтверджено відсутність належного судового контролю за дотриманням конституційних прав ОСОБА_10 в кримінальному провадженні з боку судів апеляційної інстанції при перегляді апеляційних скарг останнього на ухвали судів першої інстанції про продовження його тримання під вартою. Наведене свідчить про системний, умисний, завідомо неправосудний характер судових рішень щодо продовження тримання ОСОБА_10 під вартою, що, в свою чергу, є ознакою умисного катування його підзахисного з метою примусити його змінити правову позицію та оговорити себе та інших обвинувачених, як це зробив раніше, також внаслідок невиконання національними судами рішення ЄСПЛ за його скаргою, ОСОБА_17 09.03.2022 судом присяжних Пирятинського районного суду Полтавської області знову завідомо за межами наданих законом повноважень, тобто свавільно, був продовжений на 60 днів термін тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою. Ухвала суду присяжних від 09.03.2022 залишена апеляційним судом без змін за наслідками розгляду скарги ОСОБА_10 . На час постановлення ухвали від 09.03.2022 та її перегляду Полтавським апеляційним судом учасникам справи (в тому числі ОСОБА_10 , його захиснику) та судам першої і апеляційної інстанцій не було відомо про факт постановлення рішення ЄСПЛ від 10.02.2022 у справі «Горбачов та інші проти України». На даний час захисту стало відомо про існування вказаного рішення. В рішеннях, де ЄСПЛ констатує порушення ст. 5 Конвенції, в тому числі по відношенню до держави Україна, він постійно наголошує на тому, що національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою. Просив змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з обмеженням або позбавленням волі, та негайно звільнити його з-під варти.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтримали клопотання своїх захисників про зміну запобіжного заходу та негайне їх звільнення з-під варти. Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 також підтримав клопотання захисників про зміну обвинуваченим запобіжного заходу та просив їх задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання захисників про зміну запобіжного заходу. Вважає, що вказані клопотання не підлягають розгляду, оскільки в них не наведено інших фактичних обставин (які були наведені в ухвалі суду про продовження строку дії тримання під вартою), що є підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу. Ці клопотання фактично є скаргами на попередні ухвали суду про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу. Клопотання захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_12 містять вимогу виконати рішення ЄСПЛ від 10.02.2022 щодо ОСОБА_10 з огляду на релевантність обставин тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Зазначає, що відновлення юридичного стану при даних обставин не є можливим, оскільки встановлене Європейським судом порушення вже відбулося. Жодна судова інстанція у своїх рішеннях щодо запобіжного заходу обвинуваченим не зазначала, що застосуванням заходів індивідуального характеру є негайне звільнення обвинувачених з-під варти. Додав, що рішення Пирятинського районного суду щодо запобіжного заходу обвинуваченим не було предметом розгляду заяви ОСОБА_10 . ЄСПЛ не розглядав наявність додаткових ризиків щодо тримання обвинувачених під вартою, зокрема запровадження в Україні воєнного стану. ЄСПЛ у своєму рішенні звернув увагу на зволікання з розглядом апеляційним судом скарг обвинувачених на ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, а не щодо розгляду їх по суті. Просив відмовити у задоволені клопотань захисту.

Представник потерпілих ОСОБА_15 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання захисників про зміну обвинуваченим запобіжного заходу та просив відмовити в їх задоволенні з мотивів, викладених у поясненнях прокурора.

Розглянувши клопотання сторони захисту, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Із матеріалів, доданих до клопотань сторони захисту, установлено, що 10 лютого 2022 року ЄСПЛ ухвалено остаточне рішення у справі «Горбачов та інші проти України» (заява № 14693/20, заява ОСОБА_10 №1442/21), в якому констатовано порушення Україною міжнародних зобов`язань щодо деяких осіб, зокрема, і ОСОБА_10 , а саме: порушення п.3 ст.5 Конвенції щодо надмірної тривалості досудового ув`язнення.

У пункті 12 Розділу ІV даного рішення Європейський суд зазначив: «Якщо Суд визнає порушення Конвенції або Протоколів до неї, і якщо внутрішнє законодавство відповідної Високої Договірної Сторони дозволяє здійснити лише часткове відшкодування, Суд, у разі необхідності, надає справедливу сатисфакцію постраждалій стороні».

Загальні принципи, яких дотримувався ЄСПЛ при ухваленні цього рішення, а саме: оцінка та аналіз наведених ним фактів, констатований характер (зміст) порушень Конвенції, присуджена ОСОБА_10 у зв`язку із цим грошова компенсація 1200 євро дають підстави вважати, що щодо нього були допущені такі порушення Конвенції, які за цих обставин неможливо відновити у вигляді того стану чи становища, що існували до вчинення порушень. У таких випадках засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування моральної шкоди, аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів усунення цих порушень, вжиття інших заходів загального характеру.

При цьому у своєму рішенні у справі «Горбачов та інші проти України» ЄСПЛ, присуджуючи ОСОБА_10 справедливу сатисфакцію у вигляді відшкодування моральної шкоди, не вказував на необхідність застосування до ОСОБА_10 таких додаткових заходів індивідуального характеру як відновлення попереднього юридичного стану.

Крім того, відповідно до п. «а» ч.3 ст.10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відновлення попереднього юридичного стану Стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі.

Однак суд присяжних уважає, що Пирятинський районний суд Полтавської області не є тим судом, до компетенції якого віднесені повноваження, передбачені «а» ч.3 ст.10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З огляду на викладене у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу та негайне звільнення слід відмовити.

Щодо клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу та негайне звільнення з-під варти та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу та звільнення особи з-під варти, то суд присяжних уважає неможливим застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 концепції релевантності, оскільки суд присяжних дійшов висновку про відсутність підстав для відновлення попереднього юридичного стану ОСОБА_10 , а тому у задоволенні цих клопотань також необхідно відмовити.

Керуючись ст.201, 331, 350, 372, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу та негайне звільнення відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу та негайне звільнення з-під варти відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу та звільнення особи з-під варти відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, їх захисникам та прокурору після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 15.04.2022.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

ОСОБА_18 Волик

ОСОБА_4

ОСОБА_5