ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4612/22
провадження № 1-кп/753/1219/22
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
"09" червня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002935, з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду м. Києва надійшло вказане кримінальне провадження.

Прокурор, думку якого підтримали потерпілий ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 , думку якої підтримали обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , у вирішенні вказаного питання покладалась на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Так, у відповідності з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

При цьому хоча слідчий та прокурор на власний розсуд викладають передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обставини, проте обвинувальний акт не може містити положень, що не відповідають положенням кримінального закону, а також містити дані, що суперечать одне одному.

Разом з тим вказані вимоги закону при складанні і затвердженні обвинувального акту належним чином не дотримані, що унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки як фактичні обставини справи, так і викладене обвинувачення містять істотні суперечності з правовою кваліфікацією дій обвинувачених, і для встановлення такої невідповідності проведення оцінки доказів не вимагається.

Так, зі змісту обвинувального акту слідує, що невстановлена досудовим розслідування особа, визначивши вчинення умисних злочинів, спрямованих на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме автомобіля марки «Skoda Rapid», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з НОМЕР_2 , які перебували в Дарницькому районі м. Києва, організував групу до складу якої в різний невстановлений досудовим розслідуванням час увійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також ОСОБА_8 .

Згадані попередньо особи, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, склали при цьому єдиний план злочинних дій та розподілили між собою функції та ролі, де стали діяти як співвиконавці, при цьому продовжуючи підкорюватись під час злочинної діяльності організатору, тобто невстановленій досудовим розслідування особі, і за наведених обставин було вчинено злочини за епізодами від 06.10.2021 року о 02 год. 00 хв. (підпал автомобіля потерпілої ОСОБА_10 ) та від 06.10.2021 року о 04 год. 20 хв. (підпал автомобіля потерпілого ОСОБА_4 )

Крім того, невстановлена досудовим розслідування особа, визначивши вчинення умисних злочинів, спрямованих на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме приватного будинку АДРЕСА_1 , та вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, організувала групу до складу якої в різний невстановлений досудовим розслідуванням час увійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згадані попередньо особи, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, склали при цьому єдиний план злочинних дій та розподілили між собою функції та ролі, де стали діяти як співвиконавці, при цьому продовжуючи підкорюватись під час злочинної діяльності організатору, тобто невстановленій досудовим розслідування особі і за наведених обставин було вчинено злочини за епізодами від 22.10.2021 року о 04 год. 45 хв. (підпал будинку потерпілого ОСОБА_11 ) та від 22.10.2021 року (хуліганство).

Суд звертає увагу, що обставини, викладені в обвинувальному акті, дають підстави зробити висновок про вчинення вказаних злочинів у складі організованої групи, оскільки згідно положень ч. 3 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Крім того, викладаючи фактичні обставини справи за епізодом від 22.10.2021 року о 03 год. 23 хв. (підпал будинку потерпілого ОСОБА_11 ) вказано про вчинення ОСОБА_7 даного злочину повторно, проте при формулюванні обвинувачення вказана ознака не знайшла свого відображення.

Також, у фактичних обставинах справи, при формулюванні обвинувачення та правовій кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за епізодом вчинення хуліганства вказано про вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Проте дії останніх кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України, не зважаючи на те, що вказана частина статті не містить такої кваліфікуючої ознаки як «попередня змова». При цьому посилань на ч. 2 ст. 28 КК України правова кваліфікація дій обвинувачених за даним епізодом не містить.

При цьому, приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до положень ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачені активно сприяли розкриттю злочину, щиро каються у вчиненому, що, на думку суду, свідчить про визнання останніми фактичних обставин, а прокурор апріорі не може не погодитись з фактичними обставинами справи, оскільки саме прокурор затверджує обвинувальний акт, зазначаючи ті фактичні обставини, які він вважає встановленими.

Крім того, згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, що обтяжують покарання, при цьому у даному кримінальному провадженні згідно вимог ст. 92 КК України обов`язок доказування вказаних обставин покладається на слідчого, прокурора.

Згідно положень ч. 1 ст. 67 КК України при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються, зокрема, вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою (частина друга або третя статті 28 КК України), і відповідно до положень ч. 2 ст. 67 КК України такі обставини не можуть бути не визнані судом такими, що обтяжують покарання. При цьому відповідно до положень ч. 3 вказаної статті, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Диспозиція ні ч. 2 ст. 194, ні ч. 2 ст. 296 КК України не передбачає таку кваліфікуючу ознаку як вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, чи організованою групою.

При цьому при викладенні фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення слідчим при складенні обвинувального акту та прокурором при його затвердженні вказано, що злочини, інкриміновані обвинуваченим, вчинені що якнайменше за попередньо змовою групою осіб, а, з урахуванням зазначення про організацію невстановленою досудовим розслідуванням особою групи, до складу якої в різний час увійшли обвинувачені, які умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дії склали єдиний план злочинних дій та розподілили між собою функції та ролі, де стали діяти як співвиконавці, при цьому підкорюючись під час злочинної діяльності організатору вказаній невстановленій досудовим розслідуванням особі можливо і організованою групою.

Проте слідчий та прокурор при зазначенні обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим, не вказали відповідну обставину, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 67 КК України.

Крім того, така обтяжуюча покарання обставина, як вчинення кримінального правопорушення повторно не зазначена щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за епізодом від 22.10.2021 року о 03 год. 23 хв. (підпал будинку потерпілого ОСОБА_11 ). При цьому суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 67 КК України виключно до компетенції суду віднесено право не визнати вказану обставину такою, що отяжує покарання, з наведенням мотивів свого рішення у вироку.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що в разі призначення судового розгляду на підставі поданого до суду обвинувального акту існує надзвичайно висока ступінь ймовірності того, що кримінальне провадження буде розглянуто без дослідження доказів по справі, і тому прокурор буде позбавлений можливості скористатись правом щодо зміни обвинувачення, що в свою чергу призведе до вимушеності суду ухвалити вочевидь незаконне рішення, оскільки відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При цьому суд, враховуючи свою правову природу (неупередженість, безпристрасність, нейтральність, об`єктивність), позбавлений можливості примусити учасників кримінального провадження подавати докази, а дозволеної законом процедури пропозиції, вимоги або примушення прокурора змінити обвинувачення - немає.

Крім того, суд наголошує на тому, що згідно ст. 22 КПК України на суд покладається функція розгляду справи і недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві органам досудового розслідування та державного обвинувачення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що наведені суперечності, допущені при складанні обвинувального акту - вочевидь невідповідність фактичних обставин справи та сформульованого обвинувачення правовій кваліфікації кримінального правопорушення, на думку суду, унеможливлюють призначення судового розгляду, оскільки порушують засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності.

З урахуванням викладеного обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. 314, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002935, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя