ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/749/20

Провадження № 11-кп/4820/185/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000649 від 22 грудня 2019 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою спеціальною освітою, вдову, не працює, особу з 2-ю групою інвалідності, не має судимостей,
визнано винною за ч.1 ст.122 КК України та призначено їй покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку 1 (один) рік та на підставі ст.76 КК України покладено на неї обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 10 000 грн моральної шкоди та 7 000 грн витрат на правову допомогу.
Позовні вимоги про стягнення 758 грн 50 коп майнової шкоди залишено без розгляду.
Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
За вироком суду, 10 листопада 2019 року близько 09 год 00 хв у с. Жуків Шепетівського (Славутського) району Хмельницької області ОСОБА_6 зайшла на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 і на грунті неприязних відносин розпочала словесний конфлікт з ОСОБА_9 . Потім схопила ОСОБА_9 лівою рукою - за волосяний покрив в області голови, а правою рукою - за ліву руку та, вигнувши потерпілій пальці лівої руки, відштовхнула її від себе. Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 . ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому проксимального кінця основної фаланги п`ятого пальця лівої кисті, які відносяться до категорії тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просила вирок Славутського міськрайонного суду від 05 жовтня 2021 року скасувати і провадження закрити за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Посилалася на істотне порушення судом норм застосування Закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Зазначала, що висновки суду ґрунтуються на доказах, які мають суб`єктивний та упереджений зміст.

Уважала, що судом безпідставно визнано її винною, оскільки з урахуванням всіх обставин в її діях відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просила вирок Славутського міськрайонного суду від 05 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Уважала, що вирок є законним, обґрунтованим та справедливим.

Зазначала, що суд першої інстанції під час розгляду справи та ухвалення вироку повно та об`єктивно провів судове слідство, висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, правильно застосовано кримінальний закон, який підлягав застосуванню, а також дотримано норм кримінально-процесуального закону під час розгляду справи та ухвалення вироку.

Зауважувала, що винуватість ОСОБА_6 доведена в ході судового розгляду поза розумним сумнівом належними і допустимими доказами.

Судом правильно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність; обираючи вид та міру покарання обвинуваченій було враховано характер і ступінь тяжкості вчинення діяння, особу винної та причини скоєння суспільно-небезпечних дій. Також ураховано обставини, що обтяжують покарання. Водночас суд при ухваленні вироку прийшов до правильного висновку щодо можливості виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, застосувавши ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та узагальнених доводів апеляційної скарги; обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу про скасування вироку суду та закриття провадження; представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , яка заперечила проти її задоволення; думку прокурора ОСОБА_5 про безпідставність апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 України відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим, підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів, яким судом дана належна оцінка.

Обвинувачена ОСОБА_6 у суді свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні не визнала та пояснила, що 10 листопада 2019 р близько 09 год виявила, що ОСОБА_9 обмастила її хвіртку коров`ячим гноєм. Тому пішла до ОСОБА_9 з`ясовувати відносини. Постукала в браму потерпілої, але до неї вийшов син потерпілої ОСОБА_10 . Вони розмовляли на дорозі. До них вийшла з двору ОСОБА_9 і стала бити її батогом. Вона захищалася від батога, закриваючись руками. ОСОБА_9 стала відходити назад у двір. Вона зайшла на подвір`я до ОСОБА_9 , але не била її, остання присіла біля штахет у дворі, а вона пішла додому. Потім чула з подвір`я ОСОБА_9 крик. Уважає, що її побив син. Цивільний позов потерпілої не визнала.

Суд не взяв до уваги такі її показання та спростував сукупністю таких доказів.
У судовому засіданні місцевого суду потерпіла ОСОБА_9 показала, що перебуває в неприязних стосунках з ОСОБА_6 10 листопада 2019 р близько 09 год до неї у двір прибігла ОСОБА_6 , схопила її за ліву руку, стала викручувати пальці, іншою рукою схопила за голову та кинула спиною до плоту, вона впала, а ОСОБА_6 втекла з двору. Того ж дня в неї набрякла ліва рука, вона відчувала сильний біль, лівий мізинний палець був завернутий догори. При зверненні до лікаря їй наклали гіпс на ліву руку, з яким вона ходила два тижні. Після зняття гіпсу болі не припинились, тому в січні 2020 р вона знову вимушена була звернутись за медичною допомогою та перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні до 24 січня 2020 р.

Свідок ОСОБА_11 показав, що він разом з матір`ю ОСОБА_9 проживає на АДРЕСА_2 . 10 листопада 2019 р близько 09 год до них на подвір`я прибігла ОСОБА_6 , викрутила ОСОБА_9 ліву руку, схопила за голову та кинула на землю. Потерпіла впала біля штахет. Він виштовхав ОСОБА_6 з двору, допоміг матері піднятися та завів у хату. У матері одразу ж спухла рука, вона звернулась в лікарню, де їй наклали гіпс на ліву руку. Під час події 10 листопада 2019 р близько 09 год сусідки ОСОБА_12 на вулиці не було, інших осіб теж не було. ОСОБА_9 виходила до ОСОБА_6 без батога і нікого не била; батіг знаходився в хліві і ОСОБА_9 не могла його взяти, бо все розвивалося дуже швидко. За віком і за станом здоров`я ОСОБА_9 не могла завдати удари ОСОБА_6 .

Винуватість ОСОБА_6 підтверджується іншими дослідженими доказами:

- заявою ОСОБА_9 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , яка 10 листопада 2019 р заподіяла їй тілесні ушкодження;

- медичною карткою амбулаторного хворого ОСОБА_9 , з якої вбачається, що 12 листопада 2019 року вона зверталася за медичною допомогою до лікаря-травматолога Славутської ЦРЛ із скаргами на болі в ділянці лівої кисті і 5-го пальця лівої кисті, оскільки 10 листопада 2019 року близько 09 год її побила відома жінка. Об`єктивно в ОСОБА_9 виявлено: набряк по тильній поверхні лівої кисті і в ділянці ІІ-ІІІ-ІV п`ясто-фалангових суглобів; закритий перелом основної фаланги V-го пальця лівої кисті з пошкодженням капсул міжфалангового суглобу тощо;

- висновком судово-медичної експертизи №120 від 17 січня 2020 року, відповідно до якого в ОСОБА_9 , 1932 року народження, виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому проксимального кінця основної фаланги п`ятого пальця лівої кисті. Вказаний перелом спричинений за конструктивним механізмом виникнення внаслідок перерозгинання п`ятого пальця в тильному напрямку лівої кисті. Відповідно до відомостей медичних документів та властивостей перелому на представлених для дослідження рентгенограмах, закритий перелом п`ятого пальця лівої кисті в ОСОБА_9 міг виникнути в час, вказаний в постанові, 10 листопада 2019 року.

- протоколом та відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 від 28 лютого 2020 року, під час якого вона розказала та показала місце вчинення протиправних дій, а також за допомогою статиста показала, яким чином ОСОБА_6 підбігла до неї 10 листопада 2019 року близько 09 год, правою рукою схопила її за ліву руку, а лівою рукою за хустку з волоссям, штовхнула в напрямку дерев`яного паркану та як вона вдарилася об паркан і впала, а ОСОБА_6 вибігла з її двору;

- висновком додаткової судової медичної експертизи №48 від 24 березня 2020 року, з якого вбачається, що в потерпілої ОСОБА_9 , виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому проксимального кінця основної фаланги п`ятого пальця лівої кисті. Вказаний перелом спричинений за конструктивним механізмом виникнення внаслідок перерозгинання п`ятого пальця в тильному напрямку лівої кисті. Механізм виникнення вказаного перелому п`ятого пальця лівої кисті не характерний для виникнення внаслідок падіння з висоти. Відповідно до відомостей медичних документів та властивостей перелому на представлених для дослідження рентгенограмах, закритий перелом п`ятого пальця лівої кисті в ОСОБА_9 міг виникнути в час, вказаний у постанові, 10 листопада 2019 року та за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості (загоювання переломів фаланг пальців кистей триває більше трьох тижнів). Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень на час проведення додаткової експертизи не змінена.

Крім того, експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні першої інстанції підтвердив, що виявлений у потерпілої ОСОБА_9 перелом п`ятого пальця міг виникнути тільки в результаті його вигинання догори, на що вказує рентгенограма, і таке вигинання можливе лише сторонньою особою та не властиве для падіння чи для удару.

Водночас суд навів належні мотиви неврахування показань свідка ОСОБА_14 , визнавши її прямо зацікавленою особою. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Ретельно проаналізувавши докази, зокрема, показання обвинуваченої, потерпілої, свідків, висновок судово-медичної експертизи, місцевий суд дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відтак, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченої в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження та правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.122 КК України.

Отже, слід погодитися з позицією суду І-ї інстанції про те, що показання обвинуваченої ОСОБА_6 про непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 надані з метою захисту та є намаганням ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності за інкримінований їй злочин.
Згідно з вимогами ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання за вчинений злочин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, урахував тяжкість вчиненого нею злочину, особу винної.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Обвинувачена ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась; перебуває на обліку в лікаря психіатра з діагнозом біполярний афективний розлад, деприсивний епізод; на обліку в нарколога, невропатолога не перебуває; позитивно характеризується за місцем проживання; не працює; є пенсіонером, особою з другою групою інвалідності. Тому суд, ураховуючи тяжкість злочину, вважав, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції її від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України і звільнення від відбування основного покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Таке покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 вирішено судом відповідно до вимог цивільного і кримінального процесуального законодавства. Суд навів у вироку докази на обґрунтування позовних вимог потерпілої та розмір їх задоволення на відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3