Номер провадження 1-кп/754/629/22
Справа № 754/3086/22
У Х В А Л А
Іменем України

03 жовтня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 ,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває №0002798 від 19.10.2021 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, де обвинувачений перебуває під вартою до 03.10.2022.

Станом на 03.10.2022 продовжити судовий розгляд вказаного кримінального провадження не представляється можливим, оскільки в справі не проведено комплексну стаціонарну психолого - психіатричну експертизу, яка була призначена ухвалою суду від 05.08.2022.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Своє клопотання мотивує тим, що під час підготовчого судового засідання стосовно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який спливає 03.10.2022. З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, необхідно, під час судового розгляду, продовжити строк дії запобіжного заходу, оскільки обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існують і на даний час, в матеріалах кримінального провадження існують достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, тобто не зменшилися ризики, передбачені ст. 177 ч.1 п.п.1,3,4 КПК України.

Крім того, в суді не допитані потерпілий та свідки в даному кримінальному провадженні.

Наявність ризику, передбаченого ст. 177 ч.1 п.1 КПК України, підтверджує тим, що обвинувачений ОСОБА_3 може спробувати переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, розуміючи тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Крім того, в даному кримінальному провадженні допитано як свідків осіб, які знайомі із обвинуваченим ОСОБА_3 (анкетні дані та адреси проживання яких йому відомі), а тому на даний час є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, шляхом погроз, вмовляння чи підбурювання до дачі неправдивих показань, або до безпідставної відмови від дачі показань, що буде перешкоджанням здійсненню об`єктивного досудового розслідування, як цього вимагають норми кримінально процесуального законодавства України, що в свою чергу є ризиком, передбаченим ст.177 ч.1 п.3 КПК України.

Підставами вважати, що існує ризик передбачений ст.177 ч.1 п.4 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому з метою уникнення покарання, може вчиняти дії з метою затягування судового розгляду, що перешкоджатиме прийняттю рішення суду у розумні строки.

Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не пов`язані з утриманням останнього під вартою, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Просила клопотання задовольнити.

Потерпілий заперечив проти продовження стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вважає, що достатнім буде запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник заперечив щодо клопотання прокурора про продовження строку дії стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що необхідним та достатнім для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого буде запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки у обвинуваченого є можливість проживати окремо від потерпілого.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

В рамках розгляду клопотання прокурора був допитаний свідок ОСОБА_7 , який суду повідомив, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 і здатний забезпечити перебування обвинуваченого ОСОБА_3 , який є його сином, під домашнім арештом, забезпечивши його соціально матеріальні потреби, а потерпілий ОСОБА_5 , який, також, є його сином, буде проживати за іншою адресою.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст.331 ч.1 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

В порядку даної норми КПК України прокурор звернулася до суду з клопотанням щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Розглядаючи дане клопотання судом враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав з прав людини, неодноразово, у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.20110.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначені ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

На момент судового провадження ризики, передбачені ст. 177 ч.1 п.п.1,3,4 КПК України, які встановленні під час застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу, зменшилися в частині можливого впливу на потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 .

Суд вважає за необхідне врахувати обставини, які дають можливість застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме повернення до суду кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 без виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2022 про проведення комплексної стаціонарої психолого - психіатричної експертизи.

Непроведення вказаної експертизи перешкоджає розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 у розумні строки.

Крім того, суд враховує показання свідка ОСОБА_7 , щодо наявності у обвинуваченого постійного місця проживання та можливості перебування його вдома цілодобово, при цьому уникнувши спілкування з потерпілим.

Таким чином, суд, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, приходить до висновку про те, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, цілодобово, з носінням електронного засобу контролю, що, також, є обмеженням права особи на свободу і особисту недоторканість, та відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Згідно ст.181 ч.ч.1,2 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного на даному етапі судового провадження не встановлено.

За викладених обставин підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не вбачає.

Застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст. 194 ч.5 КПК України.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 177-178,181,193,199,200,350,376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 залишати постійне місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу суду, крім розумного часу, необхідного для прибуття до суду і часу перебування у суді.

Відповідно до вимог ст. 194 ч.5 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:

-повідомляти суд про зміну місця проживання;

-прибувати до суду за першою вимогою;

-утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_5 та свідками в даному кримінальному провадженні, за винятком участі у судовому засіданні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю.
Згідно ст.202 ч.3 п.1 КПК України обвинуваченого ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти, оскільки згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Копію ухвали направити начальнику Деснянського УП ГУНП у м. Києві, для виконання, відповідно до норм ст. 181 КПК України.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік ОСОБА_3 щодо якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд, оскільки запобіжний захід застосовано під час судового розгляду.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали два місяці, тобто до 03 грудня 2022 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п`яти днів для її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 04.10.2022 о 14:00 год.

Суддя: ОСОБА_1