Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/221/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 189 (86-1, 86-2, 144) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000351 від 15.10.2020, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2022 року.

Цією ухвалою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, повернуто прокурору, для усунення порушень вимог КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції за результатами підготовчого судового засідання, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, повернуто прокурору, для усунення порушень вимог КПК України.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте, із змісту обвинувального акта, фактичних обставин кримінального правопорушення, обвинувачення висунуте ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є різним за своїм змістом та обсягом.

Висунуте ОСОБА_8 обвинувачення за ч. 2 ст. 189 КК України, з такими кваліфікуючими ознаками як погроза вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та з пошкодженням чи знищенням майна є неконкретним та суперечить іншій частині обвинувального акта у якій зазначено що, нібито, була попередня змова між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та з якої вбачається, що попередньої змови на вказане між обвинуваченими не існувало.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 достеменно було відомо, що роль особи, яка безпосередньо висловлює погрози та вдається до застосування насильства є ОСОБА_7 . Тобто, ні погрози та їх характер ні насильства та його характер з боку ОСОБА_8 в обвинувальному акті не зазначено.

При цьому, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 неодноразово погрожував потерпілому з метою заволодіння майном останнього.

Таким чином, з обвинувального акта не вбачається об`єктивної сторони складу злочину у діях ОСОБА_8 , а саме час, місце, спосіб та які саме неодноразово погрози висловлювалися ОСОБА_8 потерпілому.

Також, в обвинуваченні не зазначено хто, в який час та в якому місці, у який спосіб здійснив погрозу вбивством чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та в чому це виражалось.

Вказані недоліки формулювання обвинувачення можуть негативно вплинути на ефективність реалізації сторонами їх процесуальних прав та захисту обвинувачених та реалізацію цього процесуального права.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2022 про повернення прокурору обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні за № 0000351 від 15.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обгрунтовує свої вимоги тим, що формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор.
Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.
Вказує на те, що не підлягають розгляду у підготовчому судовому засіданні питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення. На цій стадії суд лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи суть обвинувачення, а тому не вправі пропонувати прокурору зазначати в обвинувальному акті інші обставини чи події або викладати їх в інший спосіб.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК) стосуються не змісту обвинувального акта, а його форми (реквізитів).
Зазначає, що під час підготовчого засідання суд першої інстанції не вправі перевіряти правильність обраної кваліфікації, наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується особі (їх повноту).
Суд на цьому етапі не може оцінювати процесуальне рішення прокурора про закінчення досудового розслідування в частині достатності доказів та повноти формулювання офіційної версії обвинувачення.
Здійснення у ході підготовчого судового засідання перевірки відповідності обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК передбачає формальне з`ясування наявності в такому рішенні прокурора наступних обов`язкових реквізитів:
виклад фактичних обставин, існування яких буде доводити прокурор у ході розгляду судом пред`явленого обвинувачення;
наведення правової кваліфікації відносно вказаних обставин зазначення частини статті КК, якою передбачено відповідальність за дії/бездіяльність обвинуваченої особі;
формулювання обвинувачення, тобто конкретизація, у яких діях/бездіяльності наведених обставин винна особа (аналіз її поведінки через призму норми закону про кримінальну відповідальність, обвинувачення за якою їй пред`являється).
Зазначає, що відсутність доказової бази щодо вчинення обвинуваченим дій, які містять ознаки злочинів, в принципі, не можуть бути підставами для повернення обвинувальної акта, оскільки під час підготовчого засідання суд не вправі надавати оцінку відсутності чи наявності доказів - така оцінка може бути здійснена лише у ході розгляду кримінального провадження по суті.
Висновки про неповноту, необґрунтованості обвинувального акта, невідповідність формулювання обвинувачення правові кваліфікації на цьому етапі суперечать засадам змагальності сторін.
У свою чергу, встановлення судом бездоказовості пред`явленої обвинувачення у результаті дослідження і оцінки доказів, на яких воно базується передбачає цілком прогнозовані наслідки у вигляді виправдувального вироку або змін правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_9 в їх інтересах, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

За змістом ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно із ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України ґрунтується на тому, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, є неконкретним та різним за своїм змістом щодо кожного обвинуваченого та обсягом. Недотримання вимог закону при складенні обвинувального акта може негативно вплинути на право обвинуваченого ефективно підготуватися для захисту від висунутого обвинувачення.
Проте, такі висновки місцевого суду не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження № 0000351 від 15.10.2020, стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачених за ч. 2 ст. 189 КК України, колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт містить усі відомості, які передбачено ст. 291 КПК України,

Зокрема, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, та дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 189 КК України.

В обвинувальному акті викладені відомості про час, місце, і спосіб вчинення кримінального правопорушення саме так, як прокурор вважав беззаперечно встановленими і не містить перешкод для розгляду кримінального провадження в судовому засіданні, де це обвинувачення і повинно доводитися стороною обвинувачення.

При цьому, правильність викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не може оцінюватися судом в контексті відповідності обвинувального акта вимогам КПК України.

У підготовчому провадженні суд першої інстанції не може давати оцінку конкретності та доведеність обвинувачення, правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого та обґрунтованості обвинувачення, оскільки це є предметом дослідження під час судового розгляду.

Отже, твердження місцевого суду, про порушення права обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , є безпідставними.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за своєю формою та змістом відповідає вимогам ст. 291 КПК України, разом із долученими до нього додатками, а наведені в ухвалі районного суду підстави для його повернення, не грунтуються на законі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно визнав обвинувальний акт у кримінальному проваджені відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000351 від 15.10.2020, стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, таким, що не відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2022 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0000351 від 15.10.2020, стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, повернуто прокурору, для усунення порушень вимог КПК України скасувати.

Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4