Справа № 456/6298/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/472/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою,

з участю захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

встановила:

ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2022 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено.
Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів з 07.06.2022 до 05.08.2022 включно.
Не погоджуючись з даною ухвалою захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2022 року та застосувати до ОСОБА_6 заставу у розмірі двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 47 393 грн, внесення якої дасть можливість звільнити його з-під варти, для захисту України на час воєнного стану та взяти участь у боротьбі з російськими загарбниками у складі Збройних Сил України. При внесенні застави, покласти на ОСОБА_6 обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з грубим порушенням кримінального процесуального закону, порушенням права на захист, висновки суду викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що клопотання прокурора про продовження терміну запобіжного заходу підзахисному подане до суду не відповідає вимогам КПК України і було вручено в судовому засіданні підозрюваному та захиснику 07.06.2022, в 15.00, під час проведення судового засідання суду. Вважає, що дії прокурора, який подав клопотання за п`ять днів до закінчення попередньої ухвали, та суду, який прийняв та задоволив вказане клопотання прокурора грубо порушують КПК України та право ОСОБА_6 на захист.

Зазначає, що в клопотання прокурора жодним чином не обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а наявні лише посилання на пункти ст. 177 КПК України, які на думку прокурора не змінились з моменту затримання підзахисного ОСОБА_6 , що підтверджується аналізом клопотань про обрання та продовження запобіжного заходу.

Вказує, що аргументи прокурора, викладені в клопотанні щодо неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді застави, не ґрунтуються на законі, так як жодних наслідків від дій підзахисного не наступило, шкоди нікому не завдано, цивільний позов не заявлявся, потерпіла в судове засідання не з`являється.

Наголошує, що суд всупереч вимогам ч.2 ст. 177 КПК України, та ч.1 п.1 ст. 178 КПК України не дослідив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та вагомість наявних доказів про вчинення ним цього правопорушення, та в оскаржуваній ухвалі виклав виключно позицію сторони обвинувачення, не врахувавши та не спростувавши виправдувальні докази, на які посилалась сторона захисту, зокрема, на протокол одночасного допиту від 25.11.2021 в присутності захисників, підзахисного ОСОБА_6 та підсудного ОСОБА_8 , які є в матеріалах кримінального провадження.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів, в яких його обвинувачують не визнає. На переконання сторони захисту, обвинувачення за ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 304 КК України є необґрунтованим, досудове слідство проведено з процесуальними порушеннями, закінчити розгляд справи без допиту потерпілої є неможливим, натомість потерпіла до суду з`являтись не буде, оскільки перебуває за кордоном.

Акцентує, що ОСОБА_6 має бажання виконати свій конституційний обов`язок та реалізувати своє право на захист Батьківщини, готовий піти на службу в ЗСУ для захисту держави, про що написав на ім`я головуючого судді заяву, в якій просить при застосуванні до нього запобіжного заходу застосувати як альтернативу внесення застави. Після звільнення зпід варти зобов`язується звернутись у військкомат та піти на службу у ЗСУ для захисту України. У випадку відмови від служби обвинувачений просив звернути сплачену заставу в користь держави.

20 червня на адресу Львівського апеляційного суду надійшло заперечення прокурора ОСОБА_9 на апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , в якому він просить ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 202 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім цього, прокурор подав клопотання, в якому просить у зв`язку із зайнятістю у інших судових засіданнях в Стрийському міськрайонному суді Львівської області, з урахуванням положень ч.4 ст. 405 КПК України проводити розгляд даної апеляційної скарги у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (його продовження) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000686 від 22.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 304 КК України.

Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.09.2021 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалою суду від 06.04.2022 ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.06.2022. Підставою обрання запобіжного заходу були забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

У зв`язку із закінченням строку раніше продовженого запобіжного заходу та неможливістю завершити розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2022 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на шістдесят днів з 07.06.2022 до 05.08.2022 включно.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і, що інший менш суворий запобіжний захід, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою необхідно враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського Суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно враховано, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , суворість можливого покарання, пов`язані із цим негативні для особи наслідки.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, зокрема, ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, на даний час продовжують існувати, а також зважаючи на те, що строк запобіжного заходу, обраного обвинуваченому, закінчується 12.06.2022, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.
Колегія суддів вважає, що твердження захисника та обвинуваченого про те, що ОСОБА_6 має бажання виконати свій конституційний обов`язок та реалізувати своє право на захист Батьківщини, готовий піти на службу в ЗСУ для захисту держави, після звільнення зпід варти зобов`язується звернутись у військкомат та піти на службу у ЗСУ для захисту України, не є безумовною підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім цього, враховуючи кримінальні правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 та положення пункту 4 частини четвертої статті 183 КПК України, судом першої інстанції обґрунтовано не визначено розмір застави у даному кримінальному провадженні.
Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому дотримався вимог кримінального процесуального закону та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційну захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: