єдиний унікальний номер справи 546/176/22
номер провадження 1-кп/546/38/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2022 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка кримінальне провадження № 0000668, відомості про яке 10 листопада 2021 року внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, розлученої, маючої на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не інваліда, не депутата, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
06 серпня 2021 року ОСОБА_5 , перебуваючи у будинку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , отримала від ОСОБА_4 його банківську карту, який повідомив їй ПІН-код, з метою придбання продуктів харчування. Після чого ОСОБА_5 пішла до магазину «Добриня» у с. Покровське Полтавського району Полтавської області, де придбавши продукти харчування повернулася до місця проживання потерпілого.

В подальшому у неї виник умисел за викрадення грошових коштів, що належать ОСОБА_4 та які знаходяться на його банківському рахунку.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , маючи картку потерпілого ОСОБА_4 , 07 серпня 2021 року об 00 год. 45 хв., переслідуючи корисливий мотив, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, пішла до банкомату № А161913, який розташований біля магазину «Продукти» по вул. Мічуріна, 1 у с. Покровське Полтавського району Полтавської області, де шляхом зняття з картки в банкоматі із рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_4 , викрала грошові кошти в сумі 2000 грн, які в подальшому витратила на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_5 заподіяла потерпілому ОСОБА_4 матеріальні збитки на суму 2000 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

06 жовтня 2021 року потерпілий ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 передав ОСОБА_5 банківську картку, повідомив ПІН-код з метою зняття грошових коштів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно, 06 жовтня 2021 об 23 год. 30 хв., переслідуючи корисливий мотив, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, пішла до банкомату № А161913, який розташований біля магазину «Продукти» по вул. Мічуріна, 1 у с. Покровське Полтавського району Полтавської області, де шляхом зняття в банкоматі з картки із рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_4 , викрала грошові кошти в сумі 500 грн, які в подальшому витратила на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_5 заподіяла потерпілому ОСОБА_4 матеріальні збитки на суму 500 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

21 квітня 2022 року між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 укладена угода про примирення. Зі змісту угоди про примирення вбачається, що обставини вчинення кримінальних правопорушень повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України. Розмір завданої шкоди становить 2500,00 грн. Сторони угоди узгодили міру покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України сторони угоди узгодили порядок визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку. Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди сторонам угоди роз`яснені.

У підготовче судове засіданні з`явилися прокурор, потерпілий, обвинувачена.

Обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що в повному обсязі беззастережно визнає свою провину у вчиненні даних кримінальних правопорушень, підтверджує обставини їх вчинення в обсязі, визначеному обвинувальним актом та угодою. Зазначила, що угода була укладена добровільно за обоюдною ініціативою. Просила затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену нею міру покарання. Зазначила, що наслідки укладення угоди та її невиконання їй зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що добровільно уклав угоду про примирення з обвинуваченою, угода була укладена за обоюдною ініціативою. Просив суд затвердити угоду про примирення, призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання. Зазначив, що порядок відшкодування завданої шкоди ним узгоджено з обвинуваченою.

Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення. Зазначила, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Підстави для відмови у затвердження даної угоди відсутні. Зазначила, що процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши потерпілого, обвинувачену, думку прокурора та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачена визнала себе виннуватою за ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а за ч. 2 ст. 185 КК України згідно з ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що угода про примирення була укладена за обоюдною ініціативою підозрюваного та потерпілого у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, які кримінальним законом віднесено до кримінального проступку та нетяжкого злочину та які не пов`язані з домашнім насильством.

Обвинувачена ОСОБА_5 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнала свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях. При цьому, як обвинувачена, так і потерпілий, погоджуються на призначення покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки із визначенням остаточного покарання шляхом поглиненням менш суворого покарання більш суворим згідно з вимогами ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку.

Судом з`ясовано, що обвинувачена, потерпілий цілком розуміють права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченій роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також можливість притягнення до кримінальної відповідальності за умисне невиконання угоди. Наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України також роз`яснені потерпілому.
Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про примирення не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд враховує: ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які за ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а за ч. 2 ст. 185 КК України згідно з ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином; дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що ОСОБА_5 раніше не судима в силу ст. 89 КК України, розлучена, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, негативні характеризуючі ознаки відсутні, свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень визнала повністю.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України, а також правилам призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень згідно з нормами статті 70 КК України.

Сторони угоди узгодили також можливість застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Умовами укладеної угоди узгоджено звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Якщо сторони угоди узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого від його відбування з випробування суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення.

Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначені статтею 76 КК України.

Враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, суд приходить до висновку про необхідність встановлення іспитового строку на два роки, застосувавши положення ст. 75 КК України із покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 2 статті 76 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 70, 75, 76 КК України, ст. ст. 314, 369-371, 373-376, 393-395, 468, 469, 471, 473-475, 532 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про примирення від 21 квітня 2022 року, укладену між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1