Провадження № 1-кп/369/1294/22
В И Р О К
іменем України
10.06.22 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001738 від 25 серпня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює на посаді водія в ТОВ «Краща Серверна Компанія», раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

25 серпня 2021 року, близько 04:00 год., водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW», реєстраційний номерний знак Литовської Республіки НОМЕР_2 , на 35 км автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп», в смугах для руху, в напрямку до м. Києва, в межах території Бучанського району Київської області, в порушення вимог пп. «б, д» п. 2.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), під час руху проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не зреагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини на розділювальну смугу, яка поділяє транспортні потоки зустрічних напрямків руху, створивши загрозу безпеці дорожнього руху, в результаті чого відбулося зіткнення автомобіля із металевим колесовідбійником.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «BMW», реєстраційний номерний знак Литовської Республіки НОМЕР_2 , потерпілому ОСОБА_4 , були заподіяні тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пп. «б, д» п. 2.3 та п. 12.1 ПДР України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причиновому зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Вказаними діями водій ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненому визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та додав, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив вищевказане кримінальне правопорушення. Також вказав, що потерпілому відшкодував завдані збитки понесені ним на лікування, всіляко сприяв розкриттю злочину, в судових дебатах та під час проголошення останнього слова просив суворо його не карати, а саме обмежитись умовним терміном та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки останній працює в ТОВ «Краща Серверна Компанія» на посаді водія з 01 грудня 2021 року, що є його основним джерелом його доходу та існування.

Прокурор в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, вирішити питання стосовно процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, заподіяна шкода йому відшкодована, стосовно міри покарання просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його права керування.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просив суд при ухваленні рішення врахувати, що його підзахисний є раніше не судимим, у вчиненні кримінального правопорушення щиро розкаявся та всіляко сприяв його розкриттю, потерпілому відшкодував понесені ним витрати у зв`язку з лікуванням. Також звернув увагу суду, що його підзахисний працює на посаді водія в ТОВ «Краща Серверна Компанія», дохід від якого є його єдиним джерелом для існування, тому враховуючи введений військовий стан в країні просив призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги що обвинувачений визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, пояснення потерпілого, захисника, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини скоєння злочину, дані про особу обвинуваченого, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює на посаді водія, а також враховує думку потерпілого, який просив пробачити обвинуваченого, суворо не карати та не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому витрат на лікування.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_5 , покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано дії останнього у виді позбавлення волі, яке дорівнює його мінімальній межі та не призначає додаткове покарання у виді позбавлення права керування, яке є альтернативним.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винуватого ОСОБА_5 та інші обставини справи, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України, звільняє останнього від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При вирішенні питання про не призначення обвинуваченому ОСОБА_5 додаткового покарання, яке в даному випадку є факультативним, суд враховує як особу обвинуваченого, так і обставини кримінального правопорушення, яке сталося внаслідок грубого порушення обвинуваченим ПДР у звичайній дорожній обстановці. При цьому, суд враховує насамперед поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який заподіяну шкоду потерпілому відшкодував, а також думку прокурора та потерпілого, які просили не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами. При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 згідно з наданої суду довідки працює на посаді водія в ТОВ «Краща Серверна Компанія».

Тобто, робота обвинуваченого ОСОБА_5 нерозривно пов`язана з керуванням транспортним засобом, а позбавлення його спеціального права, на думку суду, ускладнить пошуки нової роботи та вирішення побутових питань, в умовах складної епідеміологічної ситуації та воєнного стану в країні на день ухвалення судового рішення.

Призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, з подальшим звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, без застосування додаткового покарання є необхідним і достатнім для його перевиховання, попередження вчинення нових злочинів, є домірним скоєному, відповідає меті покарання та жодним чином не порушує права потерпілого.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, 369, 370, 373, 374, 376, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 5 148 (п`ять тисяч сто сорок вісім) грн. 60 (шістдесят) к:

-вартість проведення судової інженерно-технічної експертизи за видом експертної спеціальності «Транспортно-трасологічні дослідження» на суму 1 716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн 20 (двадцять) к;

-вартість проведеної судової інженерно-технічної експертизи за видом експертної спеціальності «Дослідження технічного стану транспортного засобу» на суму 1 716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн 20 (двадцять) к;

-вартість проведення судової інженерно-технічної експертизи за видом експертної спеціальності «Дослідження механізму і обставин дорожньо-транспортних пригод» на суму 1 716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн 20 (двадцять) к.

Речові докази: автомобіль марки ««BMW», реєстраційний номерний знак Литовської Республіки НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику утримання транспортних засобів, за адресою: вул. В. Стуса, 36, м. Макарів, Бучанський район, Київська область, повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1