Номер провадження: 11-сс/813/552/22
Номер справи місцевого суду: 522/3948/22 1-кс/522/2116/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 18.03.2022 року
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2022 року було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.05.2022 року із визначенням розміру застави у розмірі20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 47860 гривень.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.
Зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, оскільки ризики, заявлені прокурором нічим не підтверджені та необґрунтовані, ОСОБА_7 є військовослужбовцем, позитивно характеризується, має постійне місце проживання у м. Одесі; слідчим суддею необґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судове засідання апеляційного суду не був доставлений, оскільки в апеляційної скарзі його захисника не ставилось питання про обов`язкову участь підозрюваного в апеляційному розгляді.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в апеляційній скарзі заявив клопотання про проведення апеляційного розгляду без його участі.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку прокурора, який вважав за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі підозрюваного та його захисника, враховуючи їх належне повідомлення про день та час розгляду справи, відсутність клопотання про розгляд справи за участю підозрюваного та клопотання захисника про розгляд справи за його відсутності, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності підозрюваного та його захисника.
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також мотиви визначення розміру застави.
За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені слідчого СВ відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000327 від 18.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
У межах даного кримінального провадження 19.03.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 в іншому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, обвинувальний акт по якому направлено до суду, що підтверджується відповідною довідкою.

Враховуючи наведене, з урахуванням вимог п.3 ч.2 ст.183 КПК України увідношенні ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_7 ніким не оскаржується, апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України за кваліфікуючим ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Не погоджуючись із доводами захисника про те, що прокурором стосовно ОСОБА_7 недоведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність прокурором існування ризику того, що підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування чи суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років.

Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого що існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою змінити свої показання у під час судового розгляду для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення злочину, адже потерпілий та свідки безпосередньо судом допитаний не були, а показання, що надавалися на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч.4 ст.95 КПК України.

Також апеляційний суд вважає, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, про що свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у іншому кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги захисника, що слідчим суддею незазначено, чому не можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, спростовуються з містом оскаржуваної ухвали, у мотивувальній частині якої слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлено не було, тому застосування тримання під вартою, на даному етапі є виправданим.
Апеляційний суд відхиляє доводи захисника стосовно того, що підозрюваний потребує лікування у зв`язку з пораненням, оскільки стороною захисту не надано жодних медичних висновків щодо стану здоров`я підозрюваного, з яких вбачається про неможливість перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятору та отримання в цих умовах необхідного лікування.
Також апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем, позитивно характеризується, має постійне місце проживання у м. Одесі, оскільки, враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину та притягнення його до кримінальної відповідальності у іншому кримінальному провадженні, зазначене у даному випадку зменшує вищенаведені ризики не настільки, щоб слугувати підставою для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні а також ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності у іншому кримінальному провадженні, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для обвинуваченого не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави
Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.
Керуючись ст. 177, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 18.03.2022 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4