Справа № 932/3143/22
Провадження № 1-кс/932/1585/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001614 від 23.12.2021 року, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся слідчий СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 із вищевказаним клопотанням, в якому просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Клопотання згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 15.06.2022 року, надійшло слідчому судді ОСОБА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001614 від 23.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи підробили офіційні документи, а саме свідоцтво про право власності на житло, видане Дніпропетровським державним підприємством по перевезенню вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці 23.10.1996 р. та розпорядження № 11 від 22 жовтня 1996 року, виданого органом приватизації вказаного підприємства. В подальшому із вищевказаними документами гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до державного нотаріуса П`ятої державної нотаріальної контори та отримав у спадщину квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,0 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.2021 року.

Далі, гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продав спірну квартиру гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_6 , у свою чергу, продав квартиру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно відповіді Регіональної філії Придніпровської залізниці встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 на балансі підприємства не перебувала, записи про передачу вказаної квартири в рамках приватизації у особисту приватну власність громадян, відсутні.

Згідно листа КП ДМБТІ ДМР встановлено, що станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі відсутні відомості про державну реєстрацію права власності за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на підставі підроблених документів та вчинення незаконних дій з боку ОСОБА_5 нерухоме майно вибуло з власності територіальної громади.

Сторона обвинувачення вказує, що на теперішній час виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаної житлової квартири. Вказаний захід забезпечення є необхідним, оскільки його незастосування спричинить шкоду досудового розслідуванню, оскільки фактично, невстановлені особи, шляхом підробки офіційних документів, незаконно заволоділи вказаною квартирою, та можуть здійснити її подальше відчуження на користь третіх осіб.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не викликався, оскільки право власності на квартиру набуто на підставі підроблених документів, тому первісним власником квартири вважається територіальна громада м. Дніпро.

Дослідивши матеріали клопотання, виходжу з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001614 від 23.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Встановлено, що гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інші невстановлені особи, подали нотаріусу підроблені документи, а саме свідоцтво про смерть ОСОБА_8 , та документи, які підтверджують її право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а саме свідоцтво про право власності на житло, видане Дніпропетровським державним підприємством по перевезенню вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці 23.10.1996 р. та розпорядження № 11 від 22 жовтня 1996 року, виданого органом приватизації Придніпровської залізниці АТ «Укрзалізниця».

Однак ці документи взагалі ніколи не видавались, а право власності на квартиру згідно відповіді КП ДМБТІ ДМР не реєструвалось.

Відомості про це кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України, та перекваліфіковані на ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 13.06.2022 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом.

Слідчий суддя вважає, що ця квартира дійсно відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом по кримінальному провадженню. Ця нерухомість була об`єктом кримінально-протиправних дій та може містити відомості про обставини вчинення даного кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом кримінально-протиправних дій та може бути використана як доказ у кримінальному провадженні, слідчий суддя вбачає наявність підстав для накладення на неї арешту. Також є потреба у збереженні даного речового доказу, і запобігання ризику подальшого відчуження квартири на користь третіх осіб, оскільки квартира вже була неодноразово відчужена на користь фізичних осіб.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Встановлення заборони користування в даному випадку є надмірним, оскільки в такому випадку всі особи, які проживають у квартирі, і для яких вона може бути єдиним житлом, повинні припинити нею користуватись та фактично підлягають виселенню. Встановивши заборону користування слідчий суддя тим самим вирішить питання про припинення користування цим житловим приміщенням невизначеного кола осіб, що є втручанням у право власності на житло. Тому доцільно накласти арешт на квартиру та встановити заборону відчуження та розпорядження.

Таким чином, клопотання слідчого належить задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001614 від 23.12.2021 року, про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), встановивши заборону відчуження та розпорядження вищевказаною квартирою, а також встановити заборону проведення будь-яких реєстраційних дій відносно вказаної квартири будь-яким фізичним та юридичним особам та будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав, в тому числі укладання договору іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя відносно цього майна.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Ухвала внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ