Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/8373/21
Провадження № 1-кп/490/179/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сквира Київської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, проходе військову службу, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився, -

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 07 серпня 2018 року ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом у військовому званні "старший матрос".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 173 від 07 серпня 2018 року він був зарахований до списків особового складу цієї військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

Проте, 22 червня 2021 року о 08 годині 30 хвилин він не з`явився вчасно на службу без поважних причин та був відсутній на місці служби без поважних причин до 01 листопада 2021 року.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

1. Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини.
Він пояснював, що напередодні зловживав алкогольні напої, через що прийшов до військової частини запізно та напідпитку, а у відповідь на застереження про неприпустимість такого вирішив покинути військову частину.
Наразі вважає таке своє рішення недолугим, у содіяному кається.
Обвинувачений також зазначив, що після початку широкомасштабного вторгнення військ РФ на територію України одразу звернувся до свого командира задля вирішення питання про продовження служби, отримав роз`яснення про необхідність для такого вирішення цієї справи та одразу почав звертатись до прокурора та суду для прискорення розгляду справи.

Оскільки обставини та причини відсутності обвинуваченого за місцем служби протягом періоду з 22 червня 2021 року по 01 листопада 2021 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

З урахуванням наведеного суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та судовому розгляді кримінального провадження.

2. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_4 брав безпосередню участь у проведенні Антитерористичної операції/Операції Об`єднаний сил на території Донецької та Луганської областей, при цьому - брав безпосередню участь у бойових діях.
Цю обставину суд враховує таким чином.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовий обов`язок громадян полягає ні в чому інакшому, як у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Військова служба ж, відповідно до частини 3 статті 1 цього Закону, є лише одним з елементів військового обов`язку.
ОСОБА_6 ж вчинив злочин проти порядку проходження військової служби.
З огляду на таке суд вважає, що попри те, що ОСОБА_4 грубо порушив військовий порядок, свій військовий обов`язок по суті він виконав.
В зв`язку із цим факт його участі у бойових діях суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого.

1. Обвинувачений підтверджує, що, залишаючи військову частину, він перебував на підпитку.
Та ця обставина передбачена пунктом 13 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України, як така, що може бути визнаною за обставину, що обтяжує покарання.

2. Оцінка впливу цієї обставини на обставини вчинення злочину призводить до такого.

2.1. Стан ОСОБА_4 ймовірно, вплинув на його "рішення" залишити військову частину.

2.2. В той же час, ознак кримінально караного таке залишення набуває лише у разі відсутності військовослужбовця за місцем служби понад десять діб; до цього моменту таке залишення є лише військовим адміністративним правопорушенням, що передбачене статтею 17211 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відомостей же про те, що обвинувачений не повернувся до місця служби протягом 10 днів через його перебування у стані алкогольного сп`яніння матеріали кримінального провадження не містять.
Отже, ознак злочинного вчинене ОСОБА_4 діяння набуло не в зв`язку із його перебуванням у стані алкогольного сп`яніння.

2.3. Тим більше не містять матеріали кримінального провадження відомостей про те, що обвинувачений не повертався у розташування частини аж до 01 листопада 2021 року /тобто - майже протягом чотирьох місяців/ саме через перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, той факт, що 21-22 червня 2021 року обвинувачений зловживав алкогольними напоями та перебував у стані сп`яніння, не є пов`язаним із вчиненим нею злочином.

З огляду на таке суд вважає за можливе на підставі частини 2 статті 67 Кримінального Кодексу України не враховувати такий стан обвинуваченого, як обставину, що обтяжує його покарання.

3. Інші Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду кримінального провадження не встановлені.

Наведене у сукупності доводить, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , є відсутніми.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

1. ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є віднесеним до категорії тяжких.

Враховує суд й те, що його нез`явлення на службу сталось не в період його участі у бойових діях. Більше того, матеріали справи, зокрема - поведінка обвинуваченого після початку широкомасштабного вторгнення військ РФ на територію України доводить, що дії обвинуваченого не є пов`язаними ані із легкодухістю, ані - із боягузтвом.

Враховує суд й те, що його дії не мали негативних наслідків, окрім як порушення порядку проходження військової служби.

Наведене у сукупності само по собі істотно знижує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину.

2. ОСОБА_4 раніше не вчиняв злочинів та не судився, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, а також - міцні соціальні зв`язки.

Визначення виду та міри покарання.

1. Частина 4 статті 407 Кримінального Кодексу України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

2. Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-вказані вище відомості про особу обвинуваченого, зокрема - щодо його ставлення до скоєного та до військової служби

-вказані вище відомості, що свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки вчиненого ним злочину

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема, те, що:

1.обвинувачений по суті свій військовий обов`язок виконав;

2.щиро покаявся у скоєному, з`явився із зізнанням та сприяв кримінальному провадженню.

свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину.

У своїй сукупності ці обставини дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_4 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України.

3. З огляду на таке суд вважає за можливе обрати йому покарання у вигляді штрафу. При визначенні розміру штрафу, який слід стягнути з обвинуваченого, суд враховує вимоги статті 53 Кримінального Кодексу України щодо розмірів штрафів, які можуть бути призначені за вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, його кваліфікуючі ознаки, матеріальне становище обвинуваченого.

Виходячи з цього суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у сумі 1.360 грн.

4. Прокурор пропонує призначити обвинуваченому покарання за вчинення цього злочину без урахування наведеного вище та виходячи лише з необхідності підтримання військової дисципліни.

Але відповідно до статті 3 Дисциплінарного Статуту Збройних Силу України військова дисципліна досягається не шляхом застосування кари та залякування військовослужбовців, але шляхом поєднання, зокрема повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу, їх справедливого ставлення до підлеглих.
Та в цьому випадку виявом справедливості є питання відповідності засобів репресії вчиненому правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за правопорушення повинно бути домірним вчиненому.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини

Та призначене судом покарання, на відміну від запропонованого прокурором, повністю відповідає цим вимогам, адже повною мірою враховує ставлення обвинуваченого до служби, його внесок у захист територіальної цілісності та незалежності України, інші відомості про його особу, характер вчиненого ним правопорушення.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 80 /восьмидесяті/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /у сумі 1.360 грн./
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_7 =

28.07.2022