Справа № 161/7528/22
Провадження № 1-кп/161/729/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 04 липня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000610 від 27.05.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, судимий вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2021 за ч.1 ст.186 КК України до 60 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2021 ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, призначено покарання у виді 60 годин громадських робіт. З 28.01.2022 засудженого поставлено на облік Луцького МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області, при цьому, 22.02.2022 належним чином письмово ознайомлено з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також про передбачену ч.2 ст.389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що у останнього було відібрано підписку.

В подальшому, 21.02.2022 засудженого ОСОБА_3 направлено до комунального підприємства «Луцький зоопарк», розміщеного за адресою: м.Луцьк вул.Глушець, 16, та зобов`язано приступити до виконання громадських робіт з 22.02.2022 року.

Однак, засуджений, ОСОБА_3 будучи відповідно до ст. 37 КВК України зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для нього об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт 10.03.2022, 14.03.2022, 15.03.2022, 16.03.2022, 17.03.2022, 18.03.2022, 23.03.2022, 24.03.2022, 25.03.2022, 30.03.2022, 31.03.2022, 08.04.2022, 11.04.2022, 12.04.2022, 13.04.2022, 14.04.2022, 18.04.2022, 19.04.2022, 20.04.2022, без поважних причин не з`явився до Комунального підприємства «Луцький зоопарк», що за адресою: м. Луцьк, вул. Глушець, 16, для виконання громадських робіт. Окрім того, ОСОБА_3 систематично не виконував встановлені обов`язки, що виразилося у порушенні порядку та умов відбування покарання, а саме: 22.02.2022 відпрацював 1 годину із запланованих чотирьох, 23.02.2022 відпрацював 1 годину 30 хвилин із запланованих чотирьох, 06.04.2022 року відпрацював 3 години 30 хвилин із чотирьох годин запланованих, 07.04.2022 року відпрацював 2 години із чотирьох запланованих, 15.04.2022 року відпрацював 2 години із чотирьох запланованих, 31.03.2022 року самовільно залишивши місце роботи Комунального підприємства «Луцький зоопарк» без поважних причин, що згідно вимог ст. 40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

ОСОБА_3 інкримінується ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.2 ст.389 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно ухилялася від відбування призначених йому згідно з вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2021 громадських робіт, однак на даний час всі громадські роботи відпрацював. У вчиненому щиро розкаявся.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального проступку, тяжкості наслідків, що настали.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, однак повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, інформації про негативну характеристику матеріали провадження не містять, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.
На підставі викладеного, враховуючи позицію як сторони обвинувачення, так і самого обвинуваченого, обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи вид і розмір покарання, передбаченого санкцією закону, за якою визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі, однак на мінімальний строк.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді арешту, який необхідно відбувати реально, суд не вбачає.
Разом з тим, враховуючи особу винного, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих обставин, а також повне відбуття покарання у виді громадських робіт, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому мінімальний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий