Справа № 463/4800/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/629/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2022 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

володільця майна ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на: легковий автомобіль «Opel Astra» д.н.з НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_2 ; легковий автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», 2001 р.в. він-код НОМЕР_3 ; легковий автомобіль марки «CITROEN C5», 2007 р.в., він-код НОМЕР_4 ; легковий автомобіль марки «FORD FIESTA», 2002 р.в., він-код НОМЕР_5 ; легковий автомобіль марки «FORD FOCUS», 2007 р.в., він-код НОМЕР_6 ; мопед марки «HONDA CREA», 2007 р.в., він-код НОМЕР_7 , мотоцикл марки «KAWASAKI GPZ 500», 1996 р.в., він-код НОМЕР_8 .

В решті клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000085 від 25 квітня 2022 року ОСОБА_8 про накладення арешту на легкові автомобілі: марки «Опель Астра» д.н.з НОМЕР_1 ; марки «Сітроен C5», 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_9 ; марки «Форд Фокус», 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_10 ; марки «Шкода Октавія», 2001 р.в., д.н.з. НОМЕР_11 , марки «Форд Фієста», 2002 р.в., д.н.з. НОМЕР_12 . Також просить зобов`язати слідчих та процесуальних керівників (прокурорів) у кримінальному провадженні №000085 від 25 квітня 2022 року повернути фактично вилучений (без вказання у протоколі) 5 липня 2022 року, під час невідкладного обшуку, автомобіль марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 для проведення необхідних реєстраційних дій в органах МВС України, з метою його подальшої передачі законному власнику ОСОБА_9 .
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що вилучене у ОСОБА_7 майно не має жодних ознак речових доказів у кримінальному провадженні. Зокрема, в ході проведеного 5 липня 2022 року обшуку у ОСОБА_7 , серед іншого, було вилучено ключі до автомобіля «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 , і фактично вилучено вказаний автомобіль, хоча у протоколі обшуку він як вилучене майно не зазначений. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 8 липня 2022 року накладено арешт, зокрема, на ключі до автомобіля «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 . В подальшому, ухвалою слідчого судді зазначеного суду від 19 липня 2022 року накладено арешт на належні ОСОБА_7 транспортні засоби, а саме: автомобіль марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки «Шкода Октавія», автомобіль марки «Сітроен С5», автомобіль марки «Форд Фієста», автомобіль марки «Форд Фокус», мопед марки «Хонда Креа» та мотоцикл марки «Кавасакі GPZ500».
Як зазначає апелянт, автомобіль марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України ОСОБА_7 і ще не поставлений на облік в реєстраційних органах МВС України, фактично був проданий останнім ОСОБА_9 , який вранці того ж дня передав йому в рахунок оплати за автомобіль 5000 доларів США. Передача зазначеного авто мала відбутись після постановки його на облік в реєстраційних органах МВС України. Накладення арешту на даний автомобіль порушує права його фактичного власника.
Стосовно автомобілів марки «Сітроен C5», 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_9 ; марки «Форд Фокус», 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_10 ; марки «Шкода Октавія», 2001 р.в., д.н.з. НОМЕР_11 , марки «Форд Фієста», 2002 р.в., д.н.з. НОМЕР_12 , то такі були ввезені ОСОБА_7 на митну територію України з метою їх подальшого продажу. Крім того, зазначені автомобілі були фактично продані ОСОБА_7 без проведення постановки їх на облік в реєстраційних органах МВС України на нового власника. Таким чином, станом на 19 липня 2022 року (день накладення арешту на автомобілі) ОСОБА_7 фактично не був їхнім власником. При цьому майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача не може бути арештованим.
На переконання апелянта, оголошена ОСОБА_7 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, є необґрунтованою. Звертає увагу на те, що всі 15 транспортних засобів, за які нібито було надано неправомірну вигоду, були оформлені у митному відношенні і випущені у вільний обіг на території України приблизно у період з 27 червня по 1 липня 2022 року, тобто станом на 5 липня 2022 року всі митні процедури щодо даних транспортних засобів були закінчені і працівники митниці, а також митні брокери, в тому числі і ОСОБА_7 , не мали жодного впливу на прийняття будь-яких рішень стосовно них.
У судовому засіданні володілець майна ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.
Прокурор ОСОБА_8 проти зазначених вимог заперечив, покликавшись на їх необґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до такого висновку.
Як слідує з наявних матеріалів справи, слідчими Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області, за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 25 квітня 2022 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи фізичною особою-підприємцем митним брокером, вчинив пособництво у вимаганні та одержанні іщ головним державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_10 та іншими, на даний час невстановленими, особами митного поста «Городок» Львівської митниці 18 травня 2022 року, 25 травня 2022 року, 28 червня 2022 року та 5 липня 2022 року від ОСОБА_11 неправомірної вигоди у розмірі 2100 доларів США та 19 000 грн за безперешкодне розмитнення ввезеного для вільного обігу в Україну 23 транспортних засобів, в тому числі тих, які не зняті з обліку в реєстраційних органах країн придбання, із подальшим звільненням таких транспортних засобів від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком та ввізним митом відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану».
6 липня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у пособництві одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, повторно, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України. Обґрунтованість пред`явленої підозри прокурор обґрунтовує, зокрема: протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , протоколами огляду та вручення грошових коштів; протоколами затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_10 від 5 травня 2022 року; протоколом особистого обшуку ОСОБА_7 від 5 травня 2022 року, протоколами обшуків від 5 травня 2022 року, протоколом огляду місця події від 5 травня 2022 року.
Органом досудового розслідування також установлено, що ОСОБА_7 є власником наступних автомобілів: легковий автомобіль «Opel Astra» д.н.з НОМЕР_1 він-код НОМЕР_2 ; легковий автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», 2001 р.в.він-код НОМЕР_3 ; легковий автомобіль марки «CITROEN C5», 2007 р.в., він-код НОМЕР_4 ; легковий автомобіль марки «VOLVO V50», 2004 р.в., він-код НОМЕР_13 ; легковий автомобіль марки «FORD FIESTA», 2002 р.в., він-код НОМЕР_5 ; легковий автомобіль марки «FORD FOCUS», 2007 р.в., він-код НОМЕР_6 ; мопед марки «HONDA CREA», 2007 р.в., він-код НОМЕР_7 , мотоцикл марки «KAWASAKI GPZ 500», 1996 р.в., він-код НОМЕР_8 .
При цьому метою накладення арешту на зазначені вище транспортні засоби сторона обвинувачення зазначає конфіскацію майна, оскільки санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
14 липня 2022 року прокурор ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про накладення арешту на зазначені вище транспортні засоби. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2022 року подане клопотання було задоволено частково та накладено арешт на: легковий автомобіль «Opel Astra» д.н.з НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_2 ; легковий автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», 2001 р.в. він-код НОМЕР_3 ; легковий автомобіль марки «CITROEN C5», 2007 р.в., він-код НОМЕР_4 ; легковий автомобіль марки «FORD FIESTA», 2002 р.в., він-код НОМЕР_5 ; легковий автомобіль марки «FORD FOCUS», 2007 р.в., він-код НОМЕР_6 ; мопед марки «HONDA CREA», 2007 р.в., він-код НОМЕР_7 , мотоцикл марки «KAWASAKI GPZ 500», 1996 р.в., він-код НОМЕР_8 . Водночас, слідчий суддя відмовив у накладенні арешту на автомобіль марки «VOLVO V50», 2004 р.в., він-код НОМЕР_13 , оскільки стороною захисту надано докази про те, що даний транспортний засіб був відчужений 11 липня 2022 року.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, слідчий суддя за результатом розгляду клопотання прокурора, дослідивши матеріали провадження, дійшов мотивованого висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України та, як наслідок, необхідність накладення арешту на зазначені у клопотанні транспортні засоби з метою забезпечення конфіскації майна.
Погоджується з таким висновком і колегія суддів апеляційного суду.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частиною 2 ст. 131 КПК України встановлено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, тобто у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, тобто з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
На переконання колегії суддів, стороною обвинувачення доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_7 , необхідність накладення якого обґрунтовано обумовлена тим, що останній підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України. Санкція цієї статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Додаткове покарання - конфіскація, є обов`язковим, а злочин, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Водночас, у ході апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що автомобілі марки «Сітроен C5», 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_9 ; марки «Форд Фокус», 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_10 ; марки «Шкода Октавія», 2001 р.в., д.н.з. НОМЕР_11 , марки «Форд Фієста», 2002 р.в., д.н.з. НОМЕР_12 , були фактично продані ОСОБА_7 іншим особам, оскільки жодних доказів, які підтверджують факт відчуження зазначених транспортних засобів, даних про набувачів майна, суду не представлено.
Стосовно покликання адвоката на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. А тому, вирішуючи питання щодо наявності обґрунтованої підозри у даному кримінальному провадженні, колегія суддів також бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) згідно якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини у вчиненні злочину чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.
За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі на підставі досліджених у судовому засіданні доказів дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Колегія суддів погоджується також із висновками слідчого судді, що обізнаність власника про ризик можливого обмеження його власності, в тому числі майбутньої конфіскації майна, може спричинити негайне його відчуження.
Що стосується вилучення автомобіля «Opel Astra», д.н.з НОМЕР_1 , то у протоколі обшуку від 5 липня 2022 року таке не зафіксоване, жодних інших даних, які підтверджують факт вилучення такого автомобіля у ОСОБА_7 суду не представлено. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості підтвердити здійснення такого вилучення та, як наслідок, - вирішити питання повернення автомобіля ОСОБА_7 .
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу захисника - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2022 року про накладення арешту на майно - залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4