печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 18.02.2022 у кримінальному провадженні №0000103 від 26.03.2021,

ВСТАНОВИВ:
31.05.2022 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 18.02.2022, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000103 від 26.03.2021.

Особа, що подала скаргу ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Слідчий, рішення якого є предметом оскарження, в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом вставлено, що слідчим першого слідчого відділу Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м. Києві, ОСОБА_6 здійснюється розслідування кримінального провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 26.03.2021.

09.02.2022 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням до Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м. Києві про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000103 від 26.03.2021, допиту його в якості потерпілого та вручення п`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

18.02.2022 слідчим першого відділу ( з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000103 від 26.03.2021.

Аргументуючи рішення слідчий вказав, що на даній стадії досудового розслідування, немає об`єктивних підстав та не отримано достатніх даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 , якої-небудь шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням та керуючись ст. ст. 55, 110 КПК України відмовив в задоволенні заяви.

Проте слідчий суддя, з висновками слідчого у постанові від 18.02.2022 погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані.

Відмовляючи у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000103 від 26.03.2021 року, слідчий зазначив, що будь-яких достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 шкоди у кримінальному провадженні не отримано.

Разом з тим, слідчим не враховано, що кримінальне провадження №0000103 від 26.03.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.03.2021 року, якою доручено Державному бюро розслідувань провести перевірку щодо застосування спеціальних засобів та силових методів під час затримання ОСОБА_4 . Вказана постанова також не містить обґрунтування щодо необхідності проведення допиту ОСОБА_4 , про що просив адвокат ОСОБА_3 у своїх клопотаннях.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави слідчому судді прийти висновку про законність та вмотивованість рішення слідчого, а відтак таких не має та як наслідок необхідно скасувати постанову від 18.02.2022, як таку, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Питання щодо визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000103 підлягає повторному розгляду з урахуванням встановлених слідчим суддею обставин та наведених норм законодавства, оскільки постанова на містить посилань на проведені слідчі чи інші процесуальні дії, які в своїй сукупності та взаємному зв`язку підтверджують відсутність завдання ОСОБА_4 шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Разом з тим, слідчий суддя відмовляє у задоволенні вимог скарги у частині визнання ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та надання пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, оскільки дана вимога є передчасною.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 26, 55, 107, 110, 220, 221, 303-305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 18.02.2022 у кримінальному провадженні №0000103 від 26.03.2021 - задовольнити частково.

Постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 18.02.2022 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000103 від 26.03.2021 року - скасувати.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1