Номер провадження: 11-кп/813/1162/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

25.03.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.ст.392, 396 КПК України клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , -

установив

Обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до Одеського апеляційного суду з клопотанням, в якому вказує на незаконне утримання під вартою, а також те, що він має постійне місце проживання на території Одеської області та міцні соціальні зв`язки, що свідчить про те, що обвинувачений фактично ставить питання про обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Перевіривши доводи клопотання, вважаю, що воно підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на таке.

Статтею 392 КПК України (далі КПК) визначено вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Апеляційний суд враховує положення ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Тобто, саме за допомогою чіткого визначення в Кримінальному процесуальному законі України порядку та переліку судових рішень, які підлягають апеляційному оскарженню, знаходить свою реалізацію конституційний припис закріплений в п.8 ч.1 ст.129 Конституції України - забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм Конституції України, кримінального процесуального закону та правових висновків Конституційного суду України вказує на те, що конституційний принцип забезпечення апеляційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, що регламентовано положеннями ст. 55 Конституції України та ст.ст. 24, 392 КПК.

Згідно положень ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з клопотання, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до Одеського апеляційного суду лише із клопотанням, в якому доводи зводяться до загальних тверджень про незаконне утримання під вартою.

Разом з тим, обвинуваченим ОСОБА_3 не подано до суду самої апеляційної скарги в розумінні положень ст. 396 КПК України.

Крім того, клопотання обвинуваченого не містить в собі посилань на рішення суду першої інстанції, яке він оскаржує.

За наведених обставин, з урахуванням відсутності вказівки апелянта на конкретне судове рішення, яке ним оскаржується, суддя-доповідач не вбачає підстав для відкриття апеляційного провадження.

Стаття 399 КПК визначає алгоритм дій судді-доповідача у разі надходження апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, у відповідності до якого визначена можливість залишення апеляційної скарги без руху, її повернення або відмова відкриття провадження.

Разом з тим, діючим КПК не передбачено повернення апеляційної скарги, в разі не зазначення в ній незгоди з конкретним рішення суду.

За таких обставин, суддя-доповідач вважає за необхідне керуватися положеннями ч.6 ст.9 КПК, враховує загальні засади Кримінального судочинства, передбачені ст.7 КПК, та застосовує положення п.3 ч.3 ст. 399 КПК, якою регламентовані підстави для повернення апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в апеляційному суді.

З урахуванням наведеного, клопотання обвинуваченого, в якому не вказується незгода з конкретним рішенням суду, не підлягає розгляду апеляційним судом, а тому таке клопотання підлягає поверненню особі, яка його подала.

Одночасно суддя-доповідач вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі його незгоди з ухвалою суду першої інстанції в межах конкретного кримінального провадження, абойого незгоди з конкретним судовим рішенням слідчого судді/суду першої інстанції, він вправі звернутися з апеляційною скаргою у передбаченому законом порядку.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, -

постановив

Клопотання ОСОБА_3 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення клопотання невідкладно надіслати особі, яка його подала.

Ухвала апеляційного суду набирає силу з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а обвинуваченим, який утримується під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя
Одеського апеляційного суду ОСОБА_2