Справа №712/2498/22
Провадження №1-кп/712/500/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в м. Горлівка Донецької області, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи радикально налаштованою особою, прихильником протиправної діяльності «ДНР», діючи з мотивів не сприйняття чинної влади в Україні та з корисливих мотивів, переслідуючи мету заподіяння шкоди інтересам України, а саме прийняття участі в бойових діях у складі незаконних збройних формувань терористичної організації «ДНР», усвідомлюючи той факт, що діяльність вказаної терористичної організації незаконна і спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, у 2014 році виїхав до м. Горлівка, яке є тимчасово окупованою територією України та добровільно вступив до силового блоку терористичної організації «ДНР». При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював, що для досягнення злочинної мети, яку переслідує «ДНР», йому як члену цієї організації, доведеться чинити збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та військовослужбовців ЗС України, які спрямовані на припинення протиправної діяльності вищевказаної терористичної організації.
В подальшому, після вступу до рядів силового блоку терористичної організації «ДНР» ОСОБА_5 направлено на військову службу до одного із бойових підрозділів вказаної організації, а саме так звану «7 окремої мотострілецької бригади 1 армійського корпусу народної міліції ДНР (в/ч НОМЕР_1 )», що дислокувалася у м. Торез Донецької області. ОСОБА_5 займав посаду старшого наводчика.
В подальшому, у період з 2014 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) по 2017 рік ОСОБА_5 зі зброєю в руках приймав безпосередню участь у силовому опорі військовослужбовцям ЗС України, задіяним у проведенні Операції об`єднаних Сил, в районі населених пунктів Донецької області.
Зокрема, він вчиняв умисні дії із застосуванням вогнепальної зброї різного калібру і різного призначення, направлені на фізичне знищення живої сили і броньованої техніки правоохоронних органів і ЗС України, чим також сприяв її незаконній діяльності на території Донецької області.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду кримінального провадження, шляхом публікації повістки у засобах масової інформації загальнодержавної сфери у виданні «Урядовий кур`єр»
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України ухвалою суду від 06.06.2022 призначено спеціальне судове провадження.
Належний захист прав обвинуваченого було забезпечено участю захисника, як на досудовому слідстві так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході досудового слідства, а також у судовому засіданні порушені не були.
При цьому, суд вважає, що розглянуте кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.
Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України підтверджується зібраними по справі доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку і які були дослідженні судом в повному обсязі, а саме:
- показами свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що вона є колишньою дружиною обвинуваченого. У них є спільна дитина - син ОСОБА_7 . ОСОБА_5 приблизно у 2014 році переїхав на тимчасово окуповану територію в м. Горлівка Донецької області та вступив до лав одного з незаконних формувань «ДНР» Вони підтримували довготривалий час зв`язок по телефону за допомогою «Viber» та «Messenger» в соціальній мережі . На її пропозицію приїхати в Україну, обвинувачений їй повідомив, що він приймав участь у бойових протистояннях проти Збройних сил України, а тому він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності. Також додав, що на сайті « Миротворець» мається інформація щодо нього . Вказані розмови вона записала на свій мобільний телефон. Також зазначила, що ОСОБА_5 неодноразово присилав фото на яких він у військовій формі та приймає участь у протистояннях проти Збройних сил України. На даний час зв`язку з обвинуваченим вона не має, однак їй відомо, що ОСОБА_5 і на даний час приймає участь у війні проти України.
- аналогічні покази надав свідок ОСОБА_7 , який є сином обвинуваченого. Крім того свідок зазначив, що приблизно в березні 2022 року він спілкувався зі своїм батьком, який повідомив йому про те, що на даний час приймає участь у військовій операції в м. Маріуполь та воює проти Азовців. Після чого свідок перестав з ним спілкуватися та видалив його з друзів у соціальних мережах.
- даними акту огляду від 01.07.2021 з додатками, відповідно до якого проведено огляд диску CD-R «VS» на якому розміщено два аудіо матеріали , записи розмов громадянина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;
- даними акту огляду від 04.06.2021 з додатками, відповідно до якого проведено огляд матеріалів розміщених на Інтернет ресурсів «Миротворець», «Однокласники» в полі адреси Інтернет браузер «Opera» на яких розміщено матеріали, які свідчать що ОСОБА_5 , причетний до діяльності незаконних збройних формувань т.зв. «ДНР»;
- даними протоколу огляду від 02.08.2021 та роздруківками зі сторінок ОСОБА_5 в соціальній мережі («Одноклассники» ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до якого було оглянуто знімки зі сторінки «Одноклассники» на яких було зображено « ОСОБА_8 » де зазначено його основну інформацію, місце проживання, зазначені близькі родичі та на деяких фото у розділі «фотоальбомы «Разное» містяться зображення особи чоловічої статі у форменому одязі з предметами схожими на стрілецьке озброєння;
- даними протоколу від 11.01.2022 за результатами здійснення негласної слідчої (розшукової) дії з додатком оптичним диском, відповідно до якого згідно ухвали слідчого судді Черкаського апеляційного суду проводився негласний слідчий захід зняття інформації з електронних інформаційних систем стільникового терміналу з IMEI та за абонентськими номерами, якими користується ОСОБА_6 в ході чого було встановлено та підтверджено факт причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення;
- даними протоколу огляду від 01.02.2022 було оглянуто інформацію про громадянина України ОСОБА_5 , яка розміщена на сайті «Миротворець» та «Одноклассники» та виявлено 4 фото , які записано на оптичний диск, «фото Єрмаков1», «фото Єрмаков2», «фото Єрмаков3», «фото Єрмаков4»;
- даними висновку експерта № СЕ-19/124-22/1133-ФП від 21.02.2022, яким встановлено, що на зображенні у файлі «Фото Єрмаков 1», що знаходиться на оптичному диску DVD R марки Axent та на достовірних фотографіях (особа чоловічої статі ) ОСОБА_5 йомовірно одна й та ж сама особа.

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.
Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь.
Відповідно до ст. 297-1 ч. 2 КПК України передбачено порядок проведення досудового слідства по окремим статтям КК України, зокрема за ч. 1 ст. 258-3 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України доведена в повному обсязі.
Всі докази, досліджені безпосередньо судом, в даному кримінальному провадженні є належними та допустимими доказами, оскільки були отримані в порядку, передбаченому КПК України і у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у даному вироку, так як є послідовними,узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість та у сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , займав посаду старшого наводчика «7 окремої мотострілецької бригади 1 армійського корпусу народної міліції ДНР (в/ч НОМЕР_1 )» та зі зброєю в руках приймав безпосередню участь у силовому опорі військовослужбовцям ЗС України, задіяним у проведенні Операції об`єднаних Сил, в районі населених пунктів Донецької області, з 2014 року по 2017 діючи умисно, достеменно усвідомлював, що для досягнення злочинної мети, яку переслідує «ДНР», йому як члену цієї організації, доведеться чинити збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та військовослужбовців ЗС України, які спрямовані на припинення протиправної діяльності вищевказаної терористичної організації, і обвинувачений вчиняв умисні дії із застосуванням вогнепальної зброї різного калібру і різного призначення, направлені на фізичне знищення живої сили і броньованої техніки правоохоронних органів і ЗС України, чим також сприяв її незаконній діяльності на території Донецької області.
До такого висновку суд дійшов із того, що поняття терористичної організації визначено в Законі України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року, і відповідно до цього Закону, це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.
Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції від 28 вересня 2001 року № 1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації з спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.
Діяльність «ДНР» як терористичної організації підтверджується зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 №145-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 №337-VIII, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.
Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції від 28 вересня 2001 року № 1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації з спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.
Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23.12.2005 року № 13 утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації, то відповідно до п.13 вказаної постанови Пленуму вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.
При цьому, під час судового розгляду справи, суд враховує, що державним обвинуваченням було доведено, що ОСОБА_5 усвідомлював, що «ЛНР» «ДНР» та інші незаконні збройні формування, які структурно входить до силового блоку терористичних організацій «ЛНР» «ДНР» діють на території України саме як терористичні організації, діють на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції, і обвинувачений сприяв у діяльності вищевказаних терористичних організаціях.
Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.
Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, за обставин, викладених у даному вироку знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 258-3 КК України, як умисну участь у терористичній організації та сприянні її діяльності.
Суд, при призначенні ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України, про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 65 КК України, суд, враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, яке мало місце в умовах складної суспільно-політичної обстановки в Донецькій області та суттєвий вплив на охорону державної і громадської безпеки у цих регіонах держави, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, суспільну небезпеку яка полягає у порушенні безпечних умов життєдіяльності, безпеки життя, здоров`я, власності широкого та невизначеного кола осіб та безпеки інших цінностей суспільства, особу винного, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого та приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч. 1 ст. 258-3 КК України з конфіскацією майна, оскільки, з урахуванням вказаних обставин, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 неможливе без ізоляції його від суспільства.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Крім того, суд виконуючи вимоги ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення експертизи у сумі 2917,54 грн
Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу, коли він буде фактично затриманим.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 2917,54 грн.
Виконання вироку покласти на Управління СБУ в Черкаській області.
Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1