справа №176/2183/19
провадження №1-о/176/1/22
УХВАЛА
Іменем України

13 травня 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води в залі суду, в режимі відеоконференції, заяву адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_7 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Вимоги обґрунтовуються тим, що вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.152 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2007 року вирок Жовтоводського міського суду відносно ОСОБА_5 від 10 листопада 2004 року залишено без змін.

У подальшому ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2008 року в задоволенні касаційних скарг ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_8 відмовлено.

Зазначене рішення суду протягом тривалого часу не виконувалось, лише 19 серпня 2019 року ОСОБА_5 було затримано та направлено до слідчого ізолятору міста Дніпра для визначення місця відбування покарання.

При цьому захисник зазначає, що 30 серпня 2019 року, уклавши договір №30/08-19/Б про надання правничої допомоги ОСОБА_5 та ознайомившись із матеріалами справи, особисто поспілкувавшись із засудженим, стало відомо, що судове слідство проведено неповно та однобічно, що мало наслідком порушення вимог кримінального закону в частині ухвалення саме обвинувального вироку за скоєння ним кримінального правопорушення кваліфікованого за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України.

Враховуючи, що на даний час з`явилися обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду, при ухваленні рішення, і які разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, вважає, що судове рішення, яке набрало законної сили повинно бути переглянутим за нововиявленими обставинами.

Так, захисник у своїй заяві наголошував на тому, що ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_9 , суд першої інстанції взяв за основу покази потерпілої ОСОБА_10 , яка на той час не досягла повнолітнього віку, у звязку із чим могла не усвідомлювати або неправильно сприймати окремі дії, вчинені стосовно неї ОСОБА_5 в частині направлення його умислу на доведеність своїх намірів до кінця. Саме тому, суд касаційної інстанції в ухвалах від 25 жовтня 2005 року та 24 жовтня 2006 року прямо вказував на необхідність дослідження в суді обставин, пов`язаних із добровільною відмовою ОСОБА_9 від вчинення злочину.

Незважаючи на прямі посилання суду касаційної інстанції на виконання певних дій, а саме: проведення судового слідства та додаткового допиту в суді безпосередніх свідків тих подій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших, суд апеляційної інстанції, розглядаючи справу 06 березня 2007 року цього не зробив, залишивши вирок суду першої інстанції без зміни. На думку захисника, саме така бездіяльність суду апеляційної інстанції (при третьому розгляді судовою колегією в іншому складі суддів) створила ситуацію, при якій істинна поведінка винної особи залишилася без уваги і правильної юридичної кваліфікації.

Також захисник вказував, що судом першої інстанції залишилися недослідженими факти звернення 24 травня 2004 року свідка ОСОБА_11 до прокурора Дніпропетровської області та ОСОБА_5 до прокурора м.Жовті Води ОСОБА_13 в яких вони вказували на неодноразові погрози з боку слідчих Жовтоводської міської прокуратури ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_16 з метою схилення останніх до зміни показів на користь потерпілої ОСОБА_10 .

На думку сторони захисту, покази цих свідків в частині поведінки ОСОБА_5 по відношенню до потерпілої ОСОБА_10 мають вирішальне значення для юридичної кваліфікації його дій як таких що свідчать про добровільну відмову від скоєння замаху на злочин.

Крім того, з матеріалів справи вбачається однобічність досудового слідства пов`язана не тільки з впливом на свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 з метою отримання показів, що нівелюють істинну поведінку ОСОБА_5 до такої яка начеб то відмова від подальшого скоєння злочину була вимушеною та такою яка стала наслідком саме впливу на ОСОБА_5 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 . З матеріалів справи вбачається, що на начальній стадії досудового розслідування потерпіла ОСОБА_19 не вказувала про пошкодження ОСОБА_5 її кофти, однак пізніше - майже через два місяці, така кофта з`явилася в матеріалах справи. В такий спосіб слідчі «процесуально закріпили», невідомо ким пошкоджену кофту, як доказ застосування ОСОБА_5 сили по відношенню до останньої, із чого можна зробити висновок не тільки про однобічність досудового розслідування, але і про штучне створення органом досудового розслідування доказів винуватості ОСОБА_5 , які також не стали предметом дослідження в суді.

У подальшому, вже захисником засудженого адвокатом ОСОБА_6 , подано заяву про уточнення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, де крім раніше вказаних обставин просить суд звернути увагу на те, що в матеріалах справи №176/2183/19 про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами у відношенні ОСОБА_5 знаходиться копія скарги свідка ОСОБА_11 від 24 травня 2004 року на адресу прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_20 стосовно протиправних дій працівників Жовтоводської прокуратури Дніпропетровської області: ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_21 , які шляхом погроз примушували свідка надати завідомо неправдиві свідчення відносно ОСОБА_5 , тобто штучно створювали завідомо фіктивні, неправдиві докази (а.с. 26 том 1).

Також, в матеріалах даної справи знаходиться копія скарги ОСОБА_5 від 14 квітня 2004 року на адресу прокурора Жовтоводської прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_13 про те, що працівники Жовтоводської прокуратури ОСОБА_15 та ОСОБА_21 шляхом погроз, застосування до свідків недозволених методів допиту, примушили свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_16 надати завідомо неправдиві свідчення у відношенні ОСОБА_5 , тобто штучно зазначені працівники прокуратури ( ОСОБА_15 і ОСОБА_21 ) навмисно, штучно, створювали завідомо фіктивні, неправдиві докази (а.с. 27-28 том 1)

Крім того, в судовому засіданні 05 квітня 2021 року, свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_16 підтвердили факт надання ними завідомо неправдивих свідчень, тобто те, що вони оговорили ОСОБА_5 , побоюючись за своє здоров`я і свободу, піддались на погрози працівників Жовтоводської прокуратури ОСОБА_15 та ОСОБА_21 і відмовились від раніше наданих під примушенням і погрозами свідчень, на підставі яких у відношенні ОСОБА_5 був ухвалений обвинувальний вирок суду і останній був засуджений до позбавлення волі строком на 7 (сім) років реально.

Таким чином, на думку захисника, свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_16 підтвердили факт скоєння працівниками Жовтоводської прокуратури ОСОБА_15 та ОСОБА_21 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України і надали підстави для перегляду судового рішення за нововиявлевними або виключними обставинами в зв`язку із штучним створенням, підробленням доказів, в порядку ч. 2 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, наголошував на тому, що з матеріалів справи вбачається однобічність досудового слідства пов`язана не тільки з впливом на свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_16 з метою штучного створення та підроблення доказів на користь потерпілої ОСОБА_10 , та які зневолювали істинну поведінку ОСОБА_5 до такої, що начебто відмова від подальшого вчинення злочину була вимушеною та такою, яка стала наслідком саме впливу на ОСОБА_5 з боку ОСОБА_11 та ОСОБА_16 .

Звернув увагу, що на начальній стадії досудового розслідування потерпіла ОСОБА_19 не вказувала про пошкодження ОСОБА_5 її кофти, однак пізніше, майже через два місяці, така кофта з`явилася в матеріалах кримінальної справи. В такий спосіб слідчі «процесуально закріпили» невідомо ким і коли пошкоджену кофту, підробивши докази застосування ОСОБА_5 сили по відношенню до потерпілої, з чого я доходжу до висновку не тільки про однобічність досудового слідства, а і про штучне створювання, підроблення органом досудового розслідування доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. З ст. 152 Кримінального кодексу України, які також не стали предметом дослідження в суді.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 , як і сам засуджений ОСОБА_5 , заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підтримали у повному обсязі за викладених в ній обставин та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 , вказуючи на відсутність нововиявлених обставин, заперечувала проти її задоволення.

Вислухавши думки учасників, допитавши в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , дослідивши матеріали заяви, матеріали кримінальної справи № 1-182/04, суд приходить до таких висновків.

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.152 КК України та йому призначено покарання у виді семи років позбавлення волі (т.2 а.с.123-126).

Ухвалою колегії суддів Судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2005 року зазначений вирок змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_5 з ч.2 ст.15 ч.3 ст.152 КК України на ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання звільнено, встановлено іспитовий строк 2 роки (т.2 а.с.167-174).

Ухвалою колегії Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 25 жовтня 2005 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2005 року щодо ОСОБА_5 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд (т.2 а.с.223-226).

Колегією суддів Судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області 17 лютого 2006 року постановлено ухвалу, якою вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року відносно ОСОБА_5 змінено, перекваліфіковано його дії з ч.2 ст.15 ч.3 ст.152 КК України на ч.1 ст.296 КК України та йому призначено покарання у вигляді обмеження волі на три роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від призначеного покарання звільнено з іспитовим строком два роки. На підставі ст.1 п. «б» Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року ОСОБА_5 від призначеного покарання звільнено (т.2 а.с.242-247).

Однак, ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 жовтня 2006 року рішення апеляційної інстанції скасовано і справу направлено на новий апеляційний розгляд у той же суд в іншому складі суддів (т.2 а.с.283-285).

У подальшому 06 березня 2007 року ухвалою колегії суддів Судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року відносно ОСОБА_5 залишено без змін (т.2 а.с.303-306).

Захисником адвокатом ОСОБА_22 на зазначене рішення подавалась касаційна скарга, у задоволені якої відмовлено ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 18 березня 2008 року (т.3 а.с.28-29).

З жовтня 2007 року засуджений ОСОБА_5 перебував у розшуку та був затриманий 22 серпня 2019 року і направлено для відбування покарання (т.3 а.с. 37, 64). Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania).

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Глава 34 КПК визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини та вказувалося судом першої інстанції, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.
Як вже зазначалось у заяві про перегляд вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровськаої області від 10 листопада 2004 року щодо ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами захисник послався, крім іншого, на те, що свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_16 під час досудового розслідування та судового розгляду за примусом давали неправдиві покази.
За вимогою учасників та з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви і прийняття законного, справедливого рішення, судом допитані зазначені свідки на предмет дачі ними під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.152 КК України, неправдивих свідчень.
ОСОБА_11 показав, що дійсно був свідком у вказаній кримінальній справі і допитувався під час судового розгляду, попереджався про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень. Надані ним в суді покази є правдивими. Він звертався до прокуратури із заявою з приводу погроз зі сторони слідчих, якими здійснювався тиск і застосовувались погрози з метою схиляння до дачі показів аналогічних показам інших свідків. Однак, рішення щодо притягнення працівників правоохоронних органів до відповідальності за відповідні дії не приймались.
ОСОБА_16 зазначив, що також допитувався у даній справі як свідок, при цьому, хоч і попереджався про кримінальну відповідальність, давав в суді неправдиві свідчення, оскільки на нього здійснювався тиск і погрози з боку працівників поліції, хоч з відповідними заявами нікуди не звертався. З приводу неправдивих свідчень до кримінальної відповідальності він не притягувався.
Як вбачається зі змісту вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року, при розгляді кримінального справи за обвинуваченням ОСОБА_5 , крім обвинуваченого, неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , її законного представника, допитувались свідки, в тому числі ОСОБА_23 та ОСОБА_11 . Їх показами, разом з іншими доказами, що узгоджувались між собою, доведено вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст. 152 КК України. При цьому вони, як свідки, попереджались про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань.
Під час розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_11 , як і засуджений ОСОБА_5 , вказали на здійснення стосовно них тиску. Однак, належні докази, які доводили та підтверджували б відповідні факти відсутні, то ж такі твердження, ніяким чином не відповідають критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом для здійснення провадження за нововиявленими обставинами.
Також не відповідає зазначеним критеріям твердження свідка ОСОБА_23 , щодо дачі ним в суді неправдивих показів.
Так, під час розгляду даної заяви захисника, після допиту свідка ОСОБА_23 , Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області направлено подання керівникові Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області з метою дачі належної правової оцінки діям свідка (т.2 а.с.1).
Однак, на даний час відсутній вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, яким встановлені завідомо неправдиві показання свідка, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.
Доводи захисника про те, що на начальній стадії досудового розслідування потерпіла ОСОБА_19 не вказувала про пошкодження ОСОБА_5 її кофти, однак пізніше, майже через два місяці, така кофта з`явилась в матеріалах справи - були відомі обвинуваченому під час подачі касаційної скарги на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2007 року, що вбачається з тексту касаційної скарги (т.3 а.с.25-27). Тому також не можуть вважатись ново виявленими обставинами.

До того ж, відсутні будь-які об`єктивні обставини, що свідчили б про те що потерпіла ОСОБА_19 , яка на час розгляду кримінальної справи не досягла повноліття, через свій вік могла не усвідомлювати або неправильно сприймати окремі дії, вчинені стосовно неї ОСОБА_5 , оскільки це лише припущення захисника, на підтвердження яких не надано жодного доказу. Більш того, із вироку суду вбачається, що остання свідчила в суді в присутності законного представника, як це передбачено чинним законодавством.

Крім того, під час судового розгляду даної заяви, як захисник так і сам засуджений неодноразово зазначали, що останній не ухилявся від виконання вироку і не переховувався, при цьому співробітники правоохоронних органів неналежним чином виконували свої посадові обов`язки, у зв`язку із чим рішення суду довгий час не виконувалось.

Зазначені твердження спростовуються дослідженими судом матеріали кримінальної справи 1-182/04.

Так, відповідно постанови в.о. оперуповноваженого ВКР Жовтоводського МВ УМВС ОСОБА_24 , у зв`язку із ухиленням від виконання вироку суду ОСОБА_5 , який засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі, заведена розшукова справа і останній оголошений у розшук (т.3 а.с. 15).

З огляду на зазначене, розглянувши заяву адвоката ОСОБА_7 про перегляд рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року стосовно засудженого ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами в порядку глави 34 КПК, судом не встановлено обставин на підтвердження доводів захисника, які би могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Таким чином, з огляду на відсутність ново виявлених обставин, заява залишається без задоволення.
Керуючись ст.ст. 369-372, 395, 459-467, 532 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_25