Дата документу 21.07.2022 Справа № 310/7203/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/7203/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/381/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Бердянського району Запорізької області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, неодружений, не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 25 жовтня 2007 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 21 серпня 2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.122, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ст.71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 жовтня 2007 року та визначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 20 вересня 2013 року за відбуттям строку покарання;
- 15 червня 2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна. Звільнений 22 грудня 2017 року за відбуттям строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції EAZYCON,
обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна;
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
- за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 14 грудня 2019 року.
Зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання період його перебування під вартою з 27 серпня 2018 року по 19 жовтня 2018 року та з 10 вересня 2019 року по 07 жовтня 2019 року.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів.

Вказує, що судом невірно та не в повному обсязі відображено у вироку показання потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Крім того, судом не взято до уваги показання свідків сторони захисту - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . До показань вказаних свідків та показань обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції поставився критично.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано значну частину доказів, які свідчать на користь невинуватості ОСОБА_6 у інкримінованих йому злочинах, чим порушено принцип змагальності та надано наперед встановленої сили доказам сторони обвинувачення.

Також зазначає, що судом першої інстанції покладено в основу вироку протокол огляду місця події від 04 березня 2019 року, в якому відсутній підпис ОСОБА_6 , що є підставою для визнання цього доказу недопустимим.

Крім того, судом не надано належної оцінки таким доказам: протоколу огляду місця події від 07 березня 2019 року за участю ОСОБА_6 ; заяві ОСОБА_18 від 22 липня 2018 року; протоколу огляду місця події від 22 липня 2018 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати та ухвалити виправдувальний вирок або скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що вирок суду, на його думку, є незаконним.

Вважає, що суд прийняв версію сторони обвинувачення, обґрунтовуючи своє рішення доказами, які є недопустимими, суперечливими та сумнівними.

Так, по епізоду за ч.2 ст.289 КК України потерпілий зазначив, що вимог матеріального та морального характеру він не має, цивільний позов не подавав. Вважає, що в даному випадку відсутній і потерпілий і склад кримінального правопорушення. Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 підтвердили факт того, що він купив мопед, віддавши за нього грошові кошти в сумі 3000 грн.

Показання потерпілого ОСОБА_9 та свідків обвинувачення, на які посилається суд у вироку, є суперечливими, недостовірними та викликають сумніви, а тому на думку апелянта є недопустимими.

В матеріалах кримінального провадження відсутні показання свідка ОСОБА_21 .

Показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 не можуть бути доказами, оскільки є показаннями з чужих слів.

Вказує, що він в судовому засіданні зазначав, що ОСОБА_23 його оговорює, оскільки мопед знаходився у нього вдома на законних підставах, а остання вимагала від нього грошові кошти за нього.

Вважає, що до показань потерпілого ОСОБА_9 слід віднестись критично, оскільки той факт, що він не продавав мопед та не отримував за нього кошти, а мопед він забрав без дозволу, є такими, що суперечать фактичним обставинам провадження. Показання потерпілого спростовуються показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Крім того, зазначає, що потерпілий ОСОБА_24 та свідок ОСОБА_22 22 липня 2018 року були в стані сп`яніння, а тому їх показання слід оцінювати критично.

Вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_20 .

Крім того, документи на підтвердження того, що ОСОБА_24 є власником мопеда, відсутні.

Стосовно епізоду вчинення крадіжки за ч.3 ст.185 КК України обвинувачений зазначає, що в матеріалах провадження відсутні прямі показання потерпілої ОСОБА_25 про те, що вона бачила особисто та може достовірно стверджувати, що крадіжку вчинив саме він. Натомість потерпіла пояснила, що раніше він крав у неї качок.

Вказує, що його брат ОСОБА_26 в суді визнав свою вину у вчиненні цієї крадіжки.

Зазначає, що вилучення кролів не було, а була добровільна їх видача, кролів він піймав у своєму дворі.

Його викривальні показання, надані під час досудового розслідування, не можуть братись до уваги, оскільки вони не підтверджені в ході судового розгляду.

Також не може враховуватись як доказ його винуватості, слідчий експеримент, який був проведений з порушеннями, оскільки йому не було надано адвоката, на необхідності якого він зазначав та наполягав.

На спростування показань свідка ОСОБА_26 , який зазначав, що саме він здійснив крадіжку у потерпілої ОСОБА_25 , суд послався на показання свідка ОСОБА_16 , яка в свою чергу не вказала, де саме ОСОБА_6 піймав кролів.

Таким чином, вважає, що доказів на підтвердження його винуватості за цим епізодом, матеріали провадження не містять.

Стосовно епізоду за ч.2 ст.186 КК України обвинувачений вказує, що впізнання було проведено з порушеннями.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_26 зазначив, що саме він відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_27 .

Зазначає, що він з братом свідком ОСОБА_26 дуже схожі між собою, однак для впізнання потерпілій ОСОБА_27 не було представлено його брата.

Вважає, що впізнання потерпілою ОСОБА_27 в судовому засіданні також було з порушенням, оскільки як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні, остання не змогла пояснити за якими ознаками вона впізнала його, як особу, яка вчинила щодо неї злочин.

Разом з тим, в ході судового розгляду потерпіла зазначила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_26 дуже схожі між собою, після чого не могла точно сказати, хто саме вирвав у неї сумку, а лише припускає, що це був ОСОБА_6 .

Суд необґрунтовано відкинув викривальні показання свідка ОСОБА_26 .

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_28 не була допитана, а тому її показання не можуть враховуватись судом.

Також посилається на відсутність в матеріалах провадження речового доказу мобільного телефону потерпілої ОСОБА_27 .

Згідно з вироком суду, 22 липня 2018 року приблизно о 18 годині знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 залишив транспортний засіб: мопед «Viper ZS50» з маркуванням рами « НОМЕР_1 » та об`ємом двигуна 49 cm3, без нагляду, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом, викотив з двору вищевказаний мопед та залишив місце вчинення злочину, тобто таємно протиправно вилучив його у ОСОБА_9 , та в подальшому, розпорядився ним на свій власний розсуд, завдавши потерпілому майнову шкоду на суму 8000 грн.
Крім того, 04 лютого 2019 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , куди його запросив для розпивання спиртних напоїв потерпілий ОСОБА_11 , користуючись тим, що останній заснув, з кімнати вказаного будинку шляхом вільного доступу таємно викрав камеру «Action camera НD1080Р» в корпусі чорного кольору, вартістю 1000 гривень, яка належить ОСОБА_11 .
Після чого ОСОБА_6 разом з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 1000 гривень.
Крім того, 28 лютого 2019 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , куди його знову запросив для розпивання спиртних напоїв потерпілий ОСОБА_11 , користуючись тим, що останній вийшов з кімнати вказаного будинку та залишив ОСОБА_6 наодинці, шляхом вільного доступу таємно викрав наступні речі, які належать потерпілому ОСОБА_11 , а саме:
1) пристрій для зарядки мобільного телефону «Auzer» в корпусі білого кольору, вартістю 250 гривень;
2) WI-FI пристрій «Verizon jetpak 4G» в корпусі чорного кольору, вартістю 450 гривень;
3) звукова карта 5.1 (6 канальна) в корпусі голубого кольору, вартістю 300 гривень;
4) два USB-кабеля чорного та білого кольору, вартістю 150 гривень за один кабель;
5) пульт керування звуковою системою, в корпусі чорного кольору «Trust», вартістю 1100 гривень.
Після чого ОСОБА_6 разом з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 2400 гривень.
Крім того, 06 березня 2019 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, проник через паркан на огороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить потерпілій ОСОБА_25 , де реалізуючи свій злочинний умисел, за допомогою фізичної сили відкрив три клітки, в яких знаходились кролі та які належать потерпілій ОСОБА_25 . Після чого, помістив до пропіленового мішку, тими самим викравши, таких кролів: 1) один кроль племінний, біло-сірого окрасу, плямистий, вагою 6 кг., вартістю 720 гривень, з розрахунку 120 грн за 1 кг.; 2) один кроль сірого окрасу, вагою 3 кг., вартістю 360 грн, з розрахунку 120 грн за 1 кг; 3) три кролі, чорного, білого та білий з чорними плямами, вага кожного 3 кг, загальною вартістю 1080 гривень, з розрахунку 120 грн за 1 кг.
Після чого ОСОБА_6 разом із викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим завдав потерплій ОСОБА_25 майнову шкоду на загальну суму 2160 гривень.
Крім того, 28 червня 2019 року приблизно о 01 годині 30 хвилин знаходячись біля кв. АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 підійшов ззаду до ОСОБА_10 та, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, шляхом ривку двох рук відкрито викрав у ОСОБА_10 : жіночу сумку вартістю 800 грн., а якій знаходились паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_10 , гаманець вартістю 300 грн, в якому знаходились гроші в сумі 90 грн, косметичка вартістю 100 грн та поліетиленовий пакет, який для ОСОБА_10 матеріальної цінності не становить, в якому знаходився мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4A» вартістю 2900 грн з сім картою мобільного оператора «Водафон Україна» вартістю 50 грн, та ключі в кількості 3 шт, які матеріальної цінності не становлять.
ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 4240 грн.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження зазначених вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.289 КК України - у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно; ч.2 ст.185 КК України - у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно; ч.3 ст.185 КК України - у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення; ч.2 ст.186 КК України - у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 спочатку свою вину визнав частково та зазначив, що визнає вину лише в крадіжці кролів у потерпілої ОСОБА_25 та пояснив, що вранці прийшов до жінки за самогоном, побачив під парканом кролів. Він їх зловив, а коли приїхала поліція до нього, він вийшов і віддав кролів. В подальшому обвинувачений свої показання змінив та свою вину у крадіжці кролів заперечив. За епізодом крадіжки мопеда у потерпілого ОСОБА_9 пояснив, що його навмисно звинувачують працівники поліції та наполягав на тому, що мопед він купив та віддав ОСОБА_24 за нього гроші. 08 вересня 2021 року після допиту свідка ОСОБА_16 , яка є його цивільною дружиною, пояснив, що мопед був не в робочому стані, потекло масло. Вважав, що свідок ОСОБА_12 його оговорює. За епізодом крадіжок у потерпілого ОСОБА_11 пояснив, що він з ОСОБА_11 неодноразово вживав алкоголь. В той день, дату точно не пам`ятає, гроші та горілка закінчились, вони спільно заклали телефон ОСОБА_11 , а потім - його телефон. Дружина ОСОБА_11 написала заяву, що він вкрав телефон її чоловіка. Приїхала поліція і вони пішли забрали телефон. 23 грудня 2020 року після допиту свідка ОСОБА_15 пояснив, що він з ОСОБА_29 випивали, гроші закінчились, вони вийшли і продали за 50 грн відеореєстратор для 1 л горілки. ОСОБА_29 був на машині та сам дав йому відеореєстратор, щоб продати. Махнорилому він не пояснював, для чого йому потрібно було продати реєстратор. 10 лютого 2021 року після допиту потерпілого ОСОБА_11 пояснив, що вину не визнає. В нього нічого не вилучали, з поліцією поїхали на точку, де заклали відеореєстратор. Вважав, що слідчому потрібно його посадити. За епізодом щодо потерпілої ОСОБА_10 після допиту останньої пояснив, що побачив її вдруге. Події відбувалися о 1 годині ночі і вона не могла його бачити. На підтвердження своїх версій, заявляв клопотання про допит свідків - його матері ОСОБА_17 та брата ОСОБА_26 07 квітня 2021 року після допиту свідка ОСОБА_26 пояснив, що брат у всьому зізнався, а саме у скоєнні грабежу потерпілої ОСОБА_10 та крадіжки кролів, а тому пояснити йому більше нема чого.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи фактично на невизнання своєї вини ОСОБА_6 , вина останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, при викладених у вироку суду обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.
Так, за епізодом за ч.2 ст.289 КК України потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що по вул.Зелена в с. Старопетрівка він випивав горілку із знайомими ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та ОСОБА_30 . На подвір`ї стояв мопед його покійного батька. Після вживання алкоголю він заснув, а прокинувшись виявив, що мопеду немає. ОСОБА_14 йому сказав, що мопед забрав ОСОБА_31 , проте дозволу на це він не давав та мопед нікому не продавав. Тоді мати звернулась до поліції з цього приводу, через два тижні мопед було повернуто поліцією. Цивільний позов не заявляв. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Повторно допитаний в залі суду ОСОБА_9 підтвердив, що ніякого продажу мопеду не було, ОСОБА_6 гроші за нього не віддавав, а забрав мопед без його дозволу.
Зазначені показання потерпілого ОСОБА_9 узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що вона є матір`ю потерпілого. Вони з чоловіком купили мопед, на якому їздив її син ОСОБА_9 . Приблизно в липні 2018 року він заїхав до сусіда, вони вживали алкоголь, був з ОСОБА_21 , який помер, та ОСОБА_22 . Додому син повернувся вже без мопеду, сказав - вкрали. Кататися на мопеді нікому не давав. Тоді вона пішла до ОСОБА_6 , зайшовши на веранду, побачила мопед. ОСОБА_31 сказав, що її син продав йому мопед, але документи на мопед були в неї, грошей у сина не було. Вона просила ОСОБА_6 повернути мопед, він не віддав, тоді вона звернулася до поліції.
В судовому засіданні від 01 червня 2021 року, при з`ясуванні обставин написання заяви про відсутність претензій, пояснила, що коли сталася вказана подія з мотоциклом, її син прийшов пішки і сказав, що мопед вкрали і сказав хто вкрав. Вона одразу пішла додому до ОСОБА_6 розбиратися, оскільки був угон мопеда. Потім до неї приходили мати та вагітна дружина ОСОБА_6 , просили написати заяву, що мопед повернули, а вони віддадуть гроші, тому вона й написала заяву про відсутність претензій. Оскільки гроші так і не віддали 03 серпня 2018 року вона написала заяву про незаконне заволодіння їх мопедом. Потім мопед їм повернули поліцейські.
Свідок ОСОБА_14 також підтвердив факт вчинення ОСОБА_6 угону мопеду, а саме пояснив суду, що вранці 22 липня 2018 року він на мопеді возив ОСОБА_9 на море в с.Старопетрівка, оскільки йому було зле. Після моря вони поїхали до ОСОБА_21 похмелитися, сиділи під деревом відпочивали, пили горілку. ОСОБА_31 , побачивши їх, під`їхав до них на велосипеді, став випивати з ними. Коли ОСОБА_14 зрозумів, що йому досить, пішов додому. Потім ОСОБА_21 розповів, що ОСОБА_31 вкрав мопед у ОСОБА_9 та трохи грошей у ОСОБА_21 , бо в той день у нього була пенсія. Зазначив, що на мопеді їздив ОСОБА_24 та він, і тільки тому, що ОСОБА_24 його просив повозити, більш ніхто не їздив на мопеді. ОСОБА_31 нічого не купував та грошей в нього ОСОБА_14 взагалі не бачив.
Свідок ОСОБА_13 , пояснив суду, що мопед «Вайпер», синього кольору раніше належав йому та 6 років тому він продав його ОСОБА_32 - батьку ОСОБА_9 . Один раз бачив, що на цьому мопеді катався ОСОБА_33 . Це було давно.

Також судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка, а саме:
- протокол прийняття заяви ОСОБА_9 від 03 серпня 2018 року про вчинене кримінальне правопорушення (т.4 а.с. 203);
- витяг з кримінального провадження № 0002516, з якого убачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення 03 серпня 2018 року було внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.289 КК України (т.4 а.с. 114);
- протокол огляду місця події від 22 липня 2018 року, згідно з яким у присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_16 оглянута кімната будинку АДРЕСА_1 , в якій знаходився мопед «Viper» (т.4 а.с. 115);
- довідка про вартість мопеду «Viper ZS50» (2008 року випуску) станом на 22 липня 2018 року, відповідно до якої вартість мопеду становить 8000 грн (т.4 а.с. 117);
- протокол огляду від 06 серпня 2018 року з фототаблицями до нього, з якого вбачається, що за участю обвинуваченого ОСОБА_6 оглянуто мопед (т.4 а.с. 119-120).
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначені докази у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 вищевказаного правопорушення та, водночас спростовують версію сторони захисту.

За епізодом за ч.2 ст.185 КК України від 04 лютого 2019 року та 28 лютого 2019 року потерпілий ОСОБА_11 пояснив суду, що в лютому 2019 року до нього прийшов ОСОБА_31 , вони вживали алкоголь, потім йому треба було йти до іншого помешкання, він закрив кімнату та вони з ОСОБА_30 розійшлися. На зворотному шляху зайшов до сусідів і вони сказали, що ОСОБА_31 пропонував купити відеореєстратор. Прийшовши додому, сестра сказала, що виганяла ОСОБА_6 . Відеореєстратор знаходився в серванті його кімнати, де вже був зірваний замок. Потім його відеореєстратор було вилучено у ОСОБА_15 . Точну дату не пам`ятає, але, як йому це здається, в один день зникли відеореєстратор, роутер, кабель. Разом з тим, не заперечує про свої заяви до поліції про крадіжки його майна. Поліція повернула відеореєстратор та роутер. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Речі йому повернуті.
В свою чергу свідок ОСОБА_15 , пояснив суду, що знає ОСОБА_6 , оскільки він живе з його колишньою кумою, в якої троє дітей. Хотілось чимось допомогти і він придбав за 50 грн у ОСОБА_6 відеореєстратор чорного кольору, марку не пам`ятає. Потім цей відеореєстратор в нього вилучила поліція.
Також судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка, а саме:
- протокол прийняття заяви ОСОБА_11 від 04 лютого 2019 року про вчинене кримінальне правопорушення (т.4 а.с. 38);
- протокол прийняття заяви ОСОБА_11 від 04 березня 2019 року про вчинене кримінальне правопорушення (т.4 а.с. 39);
- витяг з кримінального провадження № 0000257, з якого убачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення 04 лютого 2019 року було внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України (т.4 а.с. 42-44);
- протокол огляду місця події від 04 лютого 2019 року, згідно з яким була оглянута територія домоволодіння АДРЕСА_1 (т.4 а.с. 36-37);
- протокол огляду місця події від 04 березня 2019 року з фототаблицями за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно з яким ОСОБА_6 добровільно видає пристрій для підзарядки мобільних телефонів, звукову карту, два USB шнура білого та чорного кольору, пульт керування. Як пояснив ОСОБА_6 , видані речі він викрав у ОСОБА_34 (т.4 а.с.61-65);
- протокол огляду місця події від 04 березня 2019 року з фототаблицями за участю потерпілого ОСОБА_11 , згідно з яким оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 (т.4 а.с.66-69);
- довідки про вартість майна з урахуванням зносу, а саме: пульт керування «Траст», який складає 1100 грн, USB кабель, що складає 150 грн, звукова карта вартістю 300 грн, WiFi пристрій «Verizon» вартістю 450 грн, пристрій для підзарядки «AUZER», що складає 250 грн, Action camera вартістю 1000 грн (т.4 а.с. 80-83);
- протокол огляду від 02 березня 2019 року з фототаблицями, з якого вбачається, що об`єктом огляду є камера «Action camera», яку добровільно видав ОСОБА_15 (т.4 а.с. 86-88);
- протокол проведення слідчого експерименту від 19 березня 2019 року з фототаблицями, під час якого обвинувачений ОСОБА_6 вказав місце, де саме викрав камеру, пристрій для зарядки мобільного телефону, WiFi пристрій, два USB-кабеля, пульт керування та 5 кролів, а саме: 04 лютого 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 у свого знайомого ОСОБА_11 викрав переносну відеокамеру в корпусі чорного кольору, яку 05 лютого 2019 року продав ОСОБА_15 ; 28 лютого 2019 року приблизно о 09.00 годині за адресою: АДРЕСА_2 у свого знайомого ОСОБА_11 викрав зарядний пристрій для мобільного телефону білого кольору, «WiFi» пристрій, звукову карту, два зарядних ЮСБ-кабелі, пульт для управління звуковою системою. Викрадені речі приніс додому, які показав своєму брату ОСОБА_35 ; 06 березня 2019 року приблизно о 22.00 годині він йшов по селу, щоб знайти будинок, де можна скоїти крадіжку. Зайшовши на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , на задньому дворі будинку побачив клітку, де викрав 5 кролів (т.4 а.с. 105-113).
Слідчий експеримент проведений з дотриманням процесуальних прав ОСОБА_6 . Зауважень від останнього не надходило.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначені докази у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 вищевказаних правопорушень.

За епізодом за ч.3 ст. 185 КК України потерпіла ОСОБА_25 пояснила суду, що 7 березня 2019 року в неї вкрали 6 кролів, двох загубили, двох повернули. Поліцейська службова собака привела до іншого кінця села - до будинку ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_1 . Раніше з ОСОБА_6 вже були конфлікти, він крав качок. Цивільний позов не подавала.
Крім цього, вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується також письмовими доказами, які були досліджені судом, а саме:
- витягом з кримінального провадження № 0000257, з якого убачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення 04 лютого 2019 року було внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України (т.4 а.с. 42-44);
- протоколом огляду місця події від 07 березня 2019 року з фототаблицями за участю потерпілої ОСОБА_25 , згідно з яким оглянута територія домоволодіння АДРЕСА_1 (т.4 а.с.71-77);
- протоколом огляду місця події від 07 березня 2019 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно з яким оглянута ділянка, яка знаходиться біля будинку АДРЕСА_1 , де знаходився ОСОБА_6 , в руках якого була клітчата сумка, всередині якої знаходились два кроля (т.4 а.с. 78);
- довідкою про вартість м`яса кроля за 1 кг, що становить 120 грн (т.4 а.с. 85);
- протоколом огляду від 15 березня 2019 року з фототаблицями, згідно з яким оглянуті кролі ОСОБА_25 (т.4 а.с. 89-93);
- актом про застосування службового собаки кінолога Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ЄО № 43/7 від 07 березня 2019 року, з якого убачається, що в ході слідчо-розшукових дій була застосована службова собака, яка взяла слід с місця крадіжки по АДРЕСА_1 , вийшла на слід і зупинилась біля воріт будинку АДРЕСА_1 , що є місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 (т.4 а.с. 79);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19 березня 2019 року з фототаблицями, під час якого обвинувачений ОСОБА_6 окрім іншого розказав і показав на місці як він викрав 5 кролів, зокрема зазначивши, що 06 березня 2019 року приблизно о 22.00 годині він йшов по селу, щоб знайти будинок, де можна скоїти крадіжку. Зайшовши на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , на задньому дворі будинку побачив клітку, де викрав 5 кролів (т.4 а.с. 105-113).

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначені докази у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 вищевказаного правопорушення.

За епізодом за ч.2 ст. 186 КК України потерпіла ОСОБА_10 пояснила суду, що вночі в червні 2019 року вона посварилась зі своїм чоловіком. В нічний час на допомогу до неї підійшли дві жінки та два чоловіка, спитали чи ображає її чоловік. Вона присіла на лавку біля вул.Комунарів, щоб почекати поки її чоловік заспокоїться. Ці люди пішли, а до неї підійшов один ОСОБА_6 і запропонував її провести, на що вона відмовилась. По дорозі зі двору ОСОБА_6 йшов слідом за нею, оскільки на під`їздах горіли ліхтарі, вона бачила його. Потім він вирвав в неї сумку, в якій знаходились документи: паспорт, пенсійне посвідчення, а також ключі, гроші та телефон. Цивільний позов не подавала.
Обвинуваченого ОСОБА_6 потерпіла впевнено впізнала як особу, яка відкрито заволоділа її речами, як під час досудового розслідування так і в судовому засіданні, а доводи сторони захисту про протилежне спростовуються матеріалами провадження.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
- витягом з кримінального провадження № 0001711, з якого убачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення 28 червня 2019 року було внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.186 КК України (т.4 а.с. 45);
- листом директора ПО «Ломбард «Онікс» Анохіна, Яценко», з якого убачається, що ОСОБА_6 надав до ломбарду в заставу мобільний телефон Xiaomi Redmi 4A (т.4 а.с. 48);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02 липня 2019 року з фототаблицями за участю потерпілої ОСОБА_10 , яка з пред`явлених осіб впізнала ОСОБА_6 , який 28 червня 2019 року приблизно о 01:30 годині відкрито заволодів її речами (сумкою та гаманцем) по вул. Комунарів в м. Бердянськ (том 4 а.с. 49-50);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26 липня 2019 року з фототаблицями, під час якого свідок ОСОБА_28 повідомила про обставини та показала місце, а саме: по вул. Консульська м.Бердянськ, повз проїзду, що веде до входу на ринок «Камаєвський», де вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 почули голос жінки, яка просила допомоги. Вказала місце, а саме: перетин вул. Консульська та пр. Праці, де саме ОСОБА_31 їх залишив і пізніше повернувся, в його руках була чорна жіноча сумка та поліетиленовий пакет, при цьому ОСОБА_31 повідомив, що йому потрібно здати мобільний телефон до ломбарду (т.4 а.с. 51-57);
- протоколом огляду місця події від 28 червня 2019 року, згідно з яким була оглянута ділянка місцевості, що представляє собою проїзд до будинку АДРЕСА_4 (т.4 а.с. 47).

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначені докази у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 вищевказаного правопорушення та водночас спростовують версію сторони захисту.

Зміст вироку свідчить про те, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував усі обставини, які відповідно до вимог ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та за наслідками розгляду провадження зробив висновки, які фактичним обставинам відповідають.

Доводи захисника про те, що у вироку судом невірно та не в повному обсязі відображено показання потерпілих та свідків, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам провадження, в т.ч. аудіозапису судових засідань.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо ненадання судом належної оцінки таким доказам як: протоколу огляду місця події від 07 березня 2019 року за участю ОСОБА_6 , заяві ОСОБА_18 від 22 липня 2018 року, протоколу огляду місця події від 22 липня 2018 року, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Як убачається з вироку, зазначені докази судом першої інстанції були досліджені та їм надано відповідну оцінку.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недопустимості як доказів показань потерпілого ОСОБА_9 та свідків за епізодом угону мопеду колегія суддів вважає необґрунтованими.

Зокрема, те, що потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_14 під час події злочину знаходилися у стані алкогольного сп`яніння (навіть при доведеності цих обставин), само по собі не свідчить про неправдивість чи недостовірність їх показань. Окрім того, зазначені особи були допитані безпосередньо у судовому засіданні та суд взяв до уваги саме ці показання при прийнятті рішення.

Показання цих осіб узгоджуються з іншими доказами.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неповноти судового розгляду, оскільки відсутності показання свідка ОСОБА_21 .

Так, згідно з матеріалам провадження, вказаний свідок помер, відповідно цим і пояснюється неможливість його допиту під час судового розгляду.

Щодо відсутності документів про право власності на мопед, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як убачається з показань свідків за епізодом угону мопеду від 22 липня 2018 року, мопед перебував у користуванні та належав саме потерпілому ОСОБА_9 як спадщина після його померлого батька.

До того ж, сам обвинувачений ОСОБА_6 пояснював, що він нібито купив зазначений мопед у потерпілого ОСОБА_9 , тобто він не заперечував того факту, що мопед належав потерпілому.

Отже, у колегії суддів не виникає сумніву щодо належності зазначеного мопеду потерпілому ОСОБА_9 .

Те, що потерпілий не має матеріальних претензій до обвинуваченого, обумовлюється тим, що вказаний мопед був повернутий потерпілому, що останній підтвердив при судовому розгляді.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недопустимості врахування показань свідка ОСОБА_28 , оскільки вона не була допитана під час судового розгляду, на думку колегії суддів, є також необґрунтованими, оскільки суд у вироку не посилався на показання вказаного свідка, надані під час досудового розслідування (на протокол її допиту), а послався лише на досліджений в ході судового розгляду протокол проведення слідчого експерименту від 26 липня 2019 року з фототаблицями до нього за участю свідка ОСОБА_28 , що не суперечить вимогам закону.

Не погоджується колегія суддів і з доводами апеляційної скарги захисника щодо недопустимості як доказу протоколу огляду місця події від 04 березня 2019 року через відсутність у цьому протоколі підпису обвинуваченого ОСОБА_6 , з огляду на таке.

Відповідно до зазначеного протоколу, огляд місця події проводився за участю, в тому числі, ОСОБА_6 . Вказаний протокол підписаний слідчим та трьома особами без зазначення ПІБ останніх. Разом з тим, один із зазначених підписів є тотожним підпису, який міститься у розписці про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування від 19 березня 2019 року, що свідчить про те, що цей підпис належить саме ОСОБА_6 . Викладене не спростовано у встановленому законом порядку.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг стосовно того, що судом не взято до уваги показання свідків сторони захисту - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та ОСОБА_26 , колегія суддів доходить таких висновків.

Під час судового розгляду судом за клопотанням сторони захисту були допитані в якості свідків ОСОБА_16 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого, та ОСОБА_17 , яка є матір`ю обвинуваченого.

Аналізуючи показання зазначених свідків, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вони є досить суперечливими та спростовуються дослідженими судом доказами. Зокрема, вони суперечать показанням потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , та спростовуються письмовими доказами за епізодом за ч.2 ст. 289 КК України; суперечать показанням потерпілої ОСОБА_25 та спростовуються письмовими доказами за епізодом за ч.3 ст.185 КК України; суперечать показанням потерпілої ОСОБА_27 , а також відомостям з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02 липня 2019 року з фототаблицями за участю потерпілої ОСОБА_27 , з протоколу проведення слідчого експерименту від 26 липня 2019 року з фототаблицями, за участю свідка ОСОБА_28 , щодо обставин події злочину за епізодом за ч.2 ст.186 КК України.

Враховуючи зазначені обставини, а також беручи до уваги те, що свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 є близькими особами обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вказані особи є зацікавленими у сприятливому для обвинуваченого вирішенню справи, а тому відноситься критично до наданих ними показань.

Крім цього, під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту також був допитаний в якості свідка рідний брат обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_26 , який визнав себе винним у вчиненні крадіжки кролів у потерпілої ОСОБА_25 та грабежу потерпілої ОСОБА_27 .

Останній повідомив суду, що обвинувачений ОСОБА_6 зізнався у вчиненні вказаних злочинів з метою не притягнення його до кримінальної відповідальності, оскільки він підозрювався у вчиненні розбійного нападу. Проте, вказані злочини скоїв саме він, а не ОСОБА_6 .

До вказаних показань свідка ОСОБА_26 колегія суддів також відносить критично з зазначених вище підстав.

Вказані показання об`єктивно нічим не підтверджені та спростовуються дослідженими судом доказами, вказаними вище.

Окрім того, під час допиту свідок ОСОБА_26 не зміг надати більш детальну інформацію стосовно обставин вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень.

Посилання обвинуваченого на відсутність в матеріалах провадження речового доказу мобільного телефону потерпілої ОСОБА_27 є необґрунтованим, виходячи з такого.

Так, згідно з матеріалами провадження, вказаний мобільний телефон взагалі не визнавався речовим доказом, оскільки, відповідно до листа директора ПТ «Ломбард «Онікс» ОСОБА_39 , у зв`язку з невиконанням ОСОБА_6 умов договору фінансового кредиту 10.11949/0 від 28 червня 2019 року, строк дії якого становив 7 днів, мобільний телефон XiaomiRedmi 4А, imei НОМЕР_2 , який був наданий в якості залогу, був реалізований третій особі.

Враховуючи викладене, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б в контексті вимог статей 85, 86, 87 КПК України свідчили про необхідність визнання наданих стороною обвинувачення доказів неналежними чи недопустимими, не встановлено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, особи винного. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, судом визнано рецидив злочину.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника не вбачає, оскільки доводи, викладені в цих скаргах, правильності висновків суду не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - з моменту отримання ним копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4