Справа № 404/2178/22
Номер провадження 1-кп/404/114/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2022 року м.Кропивницький
Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький в залі судових засідань Кіровського районного суду м.Кіровограда кримінальне провадження №0000097 від 21.01.2022 року по обвинуваченню:

Неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, з базовою середньою освітою, студента 3 курсу Кропивницького фахового коледжу харчування та торгівлі за спеціальністю 076 «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_8 здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за наступних обставин.
Так, 20 січня 2022 року о 19 годині 38 хвилин, неповнолітній ОСОБА_8 перебував у приміщення магазину автозаправної станції «ОККО» ТОВ «ОККО ДРАЙВ», що розташована за адресою: м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 14А, В цей час у неповнолітнього ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, з метою таємного викрадення майна взяв із полиць стелажів магазину одну пляшку лікеру Jagermeister, міцністю 35%, об`ємом 1,75 л, вартість якої згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-22/1319-ТВ від 22.02.2022 становить 1003,40 грн., яку тримав при собі в руці. Потім неповнолітній ОСОБА_8 з вказаною пляшкою алкогольного напою направився до виходу з магазину автозаправної станції.

Однак, в момент виходу неповнолітнього ОСОБА_8 з приміщення магазину, останній був помічений іншим працівником автозаправної станції, який почав кричати йому, щоб він зупинився та наздоганяти його. Неповнолітній ОСОБА_8 розуміючи, що його дії є поміченими, незважаючи на це, діючи відкрито, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу до кінця, почав тікати з місця вчинення кримінального правопорушення, тримаючи при собі викрадену пляшку лікеру.

Після цього неповнолітній ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ТОВ «ОККО ДРАЙВ» майнової шкоди на суму 1003,40 грн.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся та показав, що 20 січня 2022 року о 19.38 год., перебував в приміщенні магазину автозаправної станції «ОККО», викрав із полиці стелажу магазину одну пляшку лікеру Jagermeister, та направився до виходу з магазину автозаправної станції. Проте, в момент виходу з приміщення магазину, його помітили працівники автозаправної станції, які почали йому кричати, щоб той зупинився та наздоганяли його. Після чого, він почав тікати, тримаючи при собі викрадену пляшку лікеру.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ст.9 ч.1 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

В судовому засіданні захисник заявив клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_8 від покарання, на підставі ст.105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, оскільки ОСОБА_8 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України визнав у повному обсязі, щиро покаявся, вчинив кримінальне правопорушення вперше, є неповнолітнім.
Прокурор підтримав клопотання захисника про звільнення від покарання з застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити. Крім того, він пояснив, що повністю визнає свою вину в інкримінованому злочині та щиро кається у тому що його скоїв, запевнив суд про подальшу правослухняну поведінку.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого підтримала клопотання захисника та просила звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 та застосувати до нього примусові заходів виховного характеру у виді застереження.
Вивчивши заявлене клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає клопотання захисника таким, що підлягає задоволенню на підставі наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Обставинами, які пом`якшують покарання н/л обвинуваченого, є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та те, що кримінальне правопорушення вчинено неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання н/л обвинуваченого, судом не встановлені.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, добровільно відшкодований збиток.
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч.1 ст.105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:
а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;
б) неповнолітній щиро розкаявся;
в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;
г) на момент постановления вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановления вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
Відповідно до вимог ст.497 КПК України, якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст. ст.75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст.78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Вивчивши відомості, які характеризуються особу н/л обвинуваченого: ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, а за місцем навчання посередньо, є студентом 3 курсу Кропивницького фахового коледжу харчування та торгівлі за спеціальністю 076 «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність», не працює, на обліку в лікарнях не перебуває, осудний, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його матеріальне забезпечення та умови проживання задовільні.

Відповідно до п.5 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", застереження (п.1 ч.2 ст.105 КК (2341-14 ), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути, зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
Враховуючи наведені обставини, суд на підставі ст.105 КК України дійшов висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, так як ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є неповнолітнім, у вчиненному щиро розкаявся, враховуючи позицію потерпілого, який цивільний позов не заявляв, оскільки шкідливі наслідки усунені обвинуваченим і його законним представником, тому саме такий вид примусових заходів виховного характеру є необхідним і достатнім для перевиховання і виправлення неповнолітнього, попередження вчинення ним нових правопорушень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого судові витрати у справі та вирішити долю речових доказів по справі у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374, 484-485, 487, 497 КПК України, ст.105 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Неповнолітнього ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
Звільнити неповнолітнього ОСОБА_8 від покарання на підставі ст.105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/112-22/1319-ТВ від 22.02.2022 року 868 (вісімсот шістдесят вісім) гривень 48 копійки.
Речові докази у справі, а саме:
- оптичний CD-R диск з фрагментами відеозаписів, на яких зафіксовано факт викрадення 20.01.2022 року товару з приміщення АЗС «ОККО», що знаходиться за адресою: м.Кропивницький, вул.Вокзальна, 14А; оптичний диск СD-R з відеозаписом проведення 05 травня 2022 року слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1