ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.08.2022 Справа №607/8114/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244 від 17 грудня 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бучач Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого на посаді водія автотранспортних засобів в ТзОВ «Бучачагрохлібпром», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:
17 грудня 2021 року о 07 год 09 хв, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI-L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, сірого кольору (належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 23.06.2017 центром 6141, ТзОВ «Бучачагрохлібпром», юридична адреса: м. Бучач, вул. Галицька, 160, Чортківського району, Тернопільської області, а водій-обвинувачений ОСОБА_3 керував ним на підставі наявного в нього свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), без пасажирів та вантажу, рухався по вул. Галицькій в м. Бучач Чортківського району Тернопільської області, у напрямку від центру м. Бучач до с. Озеряни Чортківського району Тернопільської області.

Рухаючись у вказаному напрямку, та наближаючись до АЗС «WOG» і АЗС «УкрНафта», а також будинку № 194, по вул. Галицька в м. Бучач, зі швидкістю 68 км/год, тобто швидкістю, яка перевищувала дозволену на даній ділянці автодороги в межах населеного пункту - м. Бучач, обвинувачений ОСОБА_3 не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав безпечної та дозволеної на даній ділянці автодороги швидкості руху, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі - ПДР), а також вимоги, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№ 3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, які зобов`язували його рухатися у населеному пункті (м. Бучач), із безпечною та дозволеною швидкістю руху, не більше 50 км/год, і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху обвинувачений ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та, рухаючись навпроти місця розташування території АЗС «УкрНафта», маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , який рухався проїзною частиною дороги, а саме, смугою руху до с. Озеряни, у напрямку до центру м. Бучач, тобто назустріч автомобілю «MITSUBISHI-L200», по прямолінійній траєкторії, яка проходила паралельно до країв дороги, поза межами пішохідного переходу, відповідно до вимог пунктів: 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху», і виконання його вимог), 12.3 ПДР, виявивши перешкоду для свого руху, тобто зміну дорожньої обстановки - появу об`єкту, що рухається в межах смуги руху транспортного засобу, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав таку технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб раніше, ніж пішохід досягне місця наїзду і тим самим уникнути наїзду на останнього, за умови руху із дозволеною швидкістю автомобіля «MITSUBISHI-L200» в межах населеного пункту, в результаті чого під час руху допустив наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля «MITSUBISHI-L200» на пішохода ОСОБА_6 , який продовжував рух назустріч автомобілю, в межах його смуги руху, біля правого краю проїзної частини дороги.

У результаті наїзду транспортним засобом пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: масивної травми тіла з переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, від яких настала його смерть 17 грудня 2021 року о 10 год. 05 хв. під час проходження стаціонарного лікування в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради Тернопільської області.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «перешкода для руху, і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№ 3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_6 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, погодився з усіма обставинами, які були зібрані та дослідженні під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті. Крім цього, показав, що 17 грудня 2021 року близько 07 год, керуючи автомобілем, здійснив наїзд на пішохода, якого не побачив. Після цього, він зупинив транспортний засіб та викликав працівників поліції та швидкої медичної допомоги. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд врахувати те, що примирився з потерпілою та не позбавляти його волі і права керування транспортними засобами, оскільки працює водієм, що є його єдиним джерелом доходу.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами у провадженні, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, визнано судом недоцільним. При цьому, суд виходив з того, що згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту своїх прав. В судовому засіданні, після допиту обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 правильно розуміє зміст обставин, які зазначені в обвинувальному акті, та які сторона обвинувачення вважає такими, при яких відбулося вчинення злочину.

Сумніви у добровільності позицій обвинуваченого у суду відсутні, наслідки неможливості оскаржити обставини, що були ним визнані в судовому засіданні, в апеляційному порядку - роз`яснені.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що очевидцем ДТП, у якій загинув її свекр не була. Їй зателефонували та повідомили, що потерпілий перебуває у тяжкому стані в лікарні. Згодом ОСОБА_6 помер від отриманих травм внаслідок ДТП. Вона особисто займалась похованням свекра. Претензій до обвинуваченого вона не має, останній відшкодував їй повністю заподіяну моральну шкоду. Просить суд не позбавляти обвинуваченого волі та права керування транспортними засобами.

Таким чином, оцінивши всі докази в кримінальному провадженні, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 вчинив: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого і знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.286 КК України.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування моральної шкоди потерпілій.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачає.

При призначенні покарання, відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю праці та по місцю проживання, його молодий вік та стан здоров`я.

Разом з тим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та настання наслідків спричинення смерті потерпілого.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.286 КК України в межах, установлених у санкції ч.2 ст.286 КК України, а саме у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання щодо доцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд, враховуючи особу ОСОБА_3 , ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, а також ту обставину, що наїзд на потерпілого було скоєно обвинуваченим, який керував транспортним засобом, що належить товариству, з яким останній перебуває у трудових відносинах, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого додаткового покарання. Суд вважає необґрунтованим посилання обвинуваченого на те, що оскільки він працює водієм, то застосування додаткового покарання залишить його без засобів існування.

Підстав для застосування ст.69 КК України, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд, прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений у вчиненому розкаявся, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання та місцю праці, добровільно відшкодував завдані збитки, працевлаштований, вперше притягується до кримінальної відповідальності, думку потерпілої, яка просила суд суворого не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі. Вказані обставини дають підстави суду вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування ним покарання, з встановленням йому іспитового строку.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У справі є процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/703-ІТ від 18.02.2022 в розмірі 1372,96 грн, судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-22/667-ІТ від 16.03.2022 в розмірі 2059,44 грн, судової фототехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/2236-ФП від 31.03.2022 в розмірі 4118,88 грн., судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/5699-ІТ від 21.06.2022 в розмірі 2642,92 грн, а всього на загальну суму 10194,20 (десять тисяч сто дев`яносто чотири гривні двадцять копійок) грн, які в порядку ч.2 ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2021 року (справа № 595/1948/21, провадження 1-кс/595/637/2021) у кримінальному провадженні № 0000244 від 17 грудня 2021 року на транспортний засіб «MITSUBISHI L200», д.н.з. НОМЕР_3 , в повному обсязі, після набрання вироку законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 3 (три) роки іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: одну пару рукавиць чорного кольору та одну пару черевик чорного кольору, які поміщені у сейф-пакет №7227574 та знаходяться в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області знищити, після набрання вироку законної сили;

- одяг та взуття потерпілого ОСОБА_6 , а саме: спортивну куртку, чорного кольору, із капюшоном, з підклаткою у вигляді штучного хутра, білого кольору, яка виготовлена із бавовняної тканини, застібається замком типу «блискавка», яка проходить вздовж куртку в передній частині, спортивні штани (рейтузи), виготовленні, із бавовняної тканини, сірого кольору, спортивні штани, виготовленні із бавовняної тканини, чорного кольору, кофту («тільняжка»), із поперечними смугами чорного та білого кольорів, майку, чоловічу, сірого кольору, виготовлену із бавовняної тканини, сорочку байкову із візерунком у клітинку, чорного, сірого та білого кольорів, кофту, в`язану, сірого кольору, носки, чорного кольору, труси чоловічі, шапку, спортивну, чорного кольору, що знаходиться в камері зберігання речових доказів ГУНП в Тернопільській області знищити, після набрання вироку законної сили.

Процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/703-ІТ від 18.02.2022 в розмірі 1372,96 грн, судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-22/667-ІТ від 16.03.2022 в розмірі 2059,44 грн, судової фототехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/2236-ФП від 31.03.2022 в розмірі 4118,88 грн., судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-22/5699-ІТ від 21.06.2022 в розмірі 2642,92 грн, а всього на загальну суму 10194,20 (десять тисяч сто дев`яносто чотири гривні двадцять копійок) грн стягнути з засудженого ОСОБА_3 в користь держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2021 року (справа № 595/1948/21, провадження 1-кс/595/637/2021) у кримінальному провадженні № 0000244 від 17 грудня 2021 року на транспортний засіб «MITSUBISHI L200», д.н.з. НОМЕР_3 , в повному обсязі, після набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1