ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 507/220/19
провадження № 1-кп/753/380/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2022 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000576 від 04.08.2018 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луцьк, Волинської області, українки, громадянки України, із вищою освітою, заміжньої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2018 року, приблизно о 06:00 год., водій ОСОБА_8 (до укладення шлюбу від 06.02.2019 року ОСОБА_9 ), керуючи технічно справним належним їй автомобілем «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по правому ряду автодороги М-05 сполученням «Київ-Одеса» в напрямку смт. Іванівка з боку смт. Любашівка в Любашівському районі Одеської області. Здійснюючи рух на ділянці 327 км вказаної автодороги «Київ-Одеса», ОСОБА_8 , діючи з необережності, що виразилася у злочинній самовпевненості, порушила вимоги п.п. 1.5., 2.3 (б), 12.1. «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено: п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Так, в зазначений день та час, водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в світлий час доби, маючи реальну і об`єктивну можливість під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку та відповідно реагувати на її зміну, не обрала безпечну швидкість руху на ділянці 327 км вказаної автодороги «Київ-Одеса», внаслідок чого не впоралась з керуванням транспортного засобу, змінила напрямок свого руху праворуч на праве узбіччя. В подальшому вказаний автомобіль «Hyundai Elantra», в некерованому стані виїхав за межі проїжджої частини на праве узбіччя, де правою бічною частиною кузову допустив наїзд на нерухому перешкоду - металевий захисний відбійник, що розташований на правому узбіччі автодороги. Під час дорожньо-транспортної пригоди малолітній пасажир автомобіля «Hyundai Elantra», ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП, а малолітній пасажирці ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинені тяжкі тілесні ушкодження.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пасажир ОСОБА_10 отримав наступні тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму (забійні рани та садна обличчя та волосяної частини голови з крововиливами підлягаючих м`яких тканинах, перелом тім`яних та потиличної кісток, крововиливи під м`яку мозкову оболонку великих півкуль, мозочка та стовбурового відділу головного мозку); травму шиї (забійну рану, синець та садна шиї з крововиливами в підлягаючі м`які тканини, розриву міжхребцевого диску між 2-м та 5-м шийними хребцями, зв`язкового апарату та повний відрив спинного мозку на даному рівні); закриту травму грудей (переломи 1-го -8-го правих ребер з розривами пристінкової плеври та надривом правої половини трахеї між 16-м та 17-м кільцями з накопиченням вільного повітря та рідкої крові в правій плевральній порожнині, саден задньої поверхні грудей); травму поясу верхньої кінцівки зліва (садно в проекції передньої поверхні лівого плечового суглобу); травму правої нижньої кінцівки (закритий багатоуламковий перелом верхньої третини тіла стегнової кістки, садна стегна, відкритого багатоуламкового перелому нижньої третини тіл обох кісток гомілки з забійно-рваною раною на даному рівні, садна гомілки); травму лівої нижньої кінцівки (садно по передньо - внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній третині); ознаки зального струсу тіла (крововиливи по задніх поверхнях обох легенів, множинні поверхневі надриви внутрішньої поверхні селезінки з крововиливами у зв`язків апарат та черевну порожнину).
Смерть ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманою в результаті ДТП закритою травмою шиї у вигляді розриву міжхребцевого диску між 2-м та 3-м шийними хребцями, розриву зв`язкового апарату та повним відривом спинного мозку на даному рівні. Безпосередньою причиною смерті є рефлекторне припинення серцево-судинної і дихальної діяльності.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди малолітня пасажирка ОСОБА_11 отримала наступні тілесні ушкодження: компресійний уламковий перелом тіла 4-го поперекового хребця з компресією оболонок спинного мозку, нижнім пара парезом (неврологічний симптом, який характеризується зниженням м`язової сили в нижніх кінцівках) та порушенням функції тазових органів; перелом кісток тазу (розрив крижово-клубового зчленування справа; перелом сідничної та лобкової кістки зліва без зміщення відламків); закритий перелом голівки лівого плеча; черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку; рана області правого колінного суглобу; садна голови, тулуба і кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Допущені водієм ОСОБА_8 порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого, а також заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_7 порушила правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження, тобто скоїла злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
В ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_7 винною себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України не визнала та суду пояснила, що дійсно 04.08.2018 року, приблизно о 06:00 год. вона керувала автомобілем «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 по правій смузі автодороги М-05 сполученням «Київ-Одеса» в напрямку смт. Іванівка з боку смт. Любашівка в Любашівському районі Одеської області в населеному пункті зі швидкістю 90 км/год. На ділянці 327 км вказаної автодороги «Київ-Одеса» на проїзну частину вибігла собака. Намагаючись уникнути наїзду на тварину, вона виїхала на узбіччя, де її автомобіль на гравійному покритті почало розкручувати, внаслідок чого вона здійснила наїзд на відбійник, якій не зупинив її автомобіль, а навпаки, в силу конструктивних порушень при його встановленні, відбійник прошив салон її автомобіля, внаслідок чого загинув її син та тілесні ушкодження отримала донька подруги. Таким чином, ОСОБА_7 стверджувала, що її дії відповідали вимогам ПДР України, але причиною тяжких наслідків ДТП стали конструктивні недоліки відбійника. Щодо характеру і ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою ОСОБА_11 , обвинувачена заперечувала їх та вважала, що потерпіла отримала такі тілесні ушкодження під час транспортування до лікарні.
Таким чином, сторона захисту просила ухвалити виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 у зв`язку із відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Незважаючи на позицію сторони захисту щодо відсутності належних доказів наявності невідповідності дій ОСОБА_7 вимогам ПДР України, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, які зазначені в обвинуваченні, підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила, що 04.08.2018 року, вона разом з подругою ОСОБА_7 на автомобілі «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 направлялись з м. Києва до м. Одеси. За кермом перебувала ОСОБА_7 . Також в салоні автомобіля перебували діти ОСОБА_7 та її неповнолітня донька ОСОБА_11 . Близько 06-00 год. ОСОБА_7 не впоралась з керуванням і здійснила наїзд на відбійник, внаслідок чого зазнали травм діти ОСОБА_7 та її донька. Малолітній ОСОБА_10 загинув на місці події, а її донька отримала тяжкі тілесні ушкодження. По прибуттю медиків, її доньку направили до Любашівської районної лікарні, де лікарі дозволили транспортувати дитину до медичного закладу у м. Біла Церква, звідки її сестра перевезла дитину до обласної лікарні до м. Києва, а в подальшому бригадою швидкої медичної допомоги до лікарні «Охматдит», де її дитині було зроблено декілька оперативних втручань- на руці та спині, де дитині були вживлені імпланти. Внаслідок ДТП її донька отримала інвалідність. Заявлений цивільний позов до ОСОБА_7 та до страхової компанії "СК "Провідна" потерпіла підтримала в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_6 в ході судового розгляду пояснила, що не була очевидцем ДТП, але вважала свою доньку невинною у скоєнні ДТП, оскільки пригода сталась внаслідок вибігу на проїзну частину собаки.
Протоколом огляду місця події зафіксована ділянка місцевості на 327 км автодороги «Київ-Одеса» в смт. Любашівка, де виявлений автомобіль «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснив наїзд на металевий відбійник та зазнав механічних пошкоджень, біля якого був розташований труп потерпілого ОСОБА_10 /т.2 а.с. 109- 111/.
З довідки виклику працівників поліції вбачається, що 04.08.18 о 06-25 год. надійшло повідомлення про те, що в цей день о 06-00 год. на 328 км а/ш Київ- Одеса сталась ДТП із травмованими /т.2 а.с. 114/.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1360-2534/18 внаслідок ДТП, що сталась 04.08.2018 р. ОСОБА_10 отримав наступні тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму (забійні рани та садна обличчя та волосяної частини голови з крововиливами підлягаючих м`яких тканинах, перелом тім`яних та потиличної кісток, крововиливи під м`яку мозкову оболонку великих півкуль, мозочка та стовбурового відділу головного мозку); травму шиї (забійну рану, синець та садна шиї з крововиливами в підлягаючі м`які тканини, розриву міжхребцевого диску між 2-м та 5-м шийними хребцями, зв`язкового апарату та повний відрив спинного мозку на даному рівні); закриту травму грудей (переломи 1-го -8-го правих ребер з розривами пристінкової плеври та надривом правої половини трахеї між 16-м та 17-м кільцями з накопиченням вільного повітря та рідкої крові в правій плевральній порожнині, саден задньої поверхні грудей); травму поясу верхньої кінцівки зліва (садно в проекції передньої поверхні лівого плечового суглобу); травму правої нижньої кінцівки (закритий багатоуламковий перелом верхньої третини тіла стегнової кістки, садна стегна, відкритого багатоуламкового перелому нижньої третини тіл обох кісток гомілки з забійно-рваною раною на даному рівні, садна гомілки); травму лівої нижньої кінцівки (садно по передньо - внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній третині); ознаки зального струсу тіла (крововиливи по задніх поверхнях обох легенів, множинні поверхневі надриви внутрішньої поверхні селезінки з крововиливами у зв`язків апарат та черевну порожнину). Смерть ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманою в результаті ДТП закритою травмою шиї у вигляді розриву міжхребцевого диску між 2-м та 3-м шийними хребцями, розриву зв`язкового апарату та повним відривом спинного мозку на даному рівні. Безпосередньою причиною смерті є рефлекторне припинення серцево-судинної і дихальної діяльності. /т.2 а.с. 115-120/.
Відповідно до висновку експерта № 1002-А від 26.11.2018 р. ходова частина, рульове керування та гальмова система автомобіля «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент виникнення ДТП, знаходилися в працездатному стані та дозволяли водію автомобіля контролювати, змінювати напрямок та характер руху в залежності від ситуації, що виникає на дорозі./т.2 а.с. 130-133/.
Згідно з висновком експерта № 2629 від 18.12.2018 р. внаслідок ДТП, що відбулась 04.08.2018 р потерпіла ОСОБА_11 отримала наступні тілесні ушкодження: компресійний уламковий перелом тіла 4-го поперекового хребця з компресією оболонок спинного мозку, нижнім пара парезом (неврологічний симптом, який характеризується зниженням м`язової сили в нижніх кінцівках) та порушенням функції тазових органів; перелом кісток тазу (розрив крижово-клубового зчленування справа; перелом сідничної та лобкової кістки зліва без зміщення відламків); закритий перелом голівки лівого плеча; черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку; рана області правого колінного суглобу; садна голови, тулуба і кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. /т.2 а.с. 137-140/.
Обговорюючи позицію захисника про необхідність визнання недопустимим доказом вказаний висновок СМЕ, суд ураховує, що вказана позиція не містить об`єктивних даних, які б дозволяли зробити висновок про те, що дане експертне дослідження було отримано не у передбачений законом спосіб. Так, захисник зазначила, що під час проведення експертизи не було безпосередньо оглянуто потерпілу ОСОБА_11 , тоді як висновок був зроблений на підставі незавірених копій медичної документації щодо ОСОБА_11 . Проте, судом при дослідженні цього висновку було встановлено, що на дослідження експерту серед зазначених документів було надано консультативний висновок № 1101 НДСЛ «Охматдит», де дитині встановлений відповідний діагноз. Крім того, у своєму висновку експерт вважав достатніми надані для дослідження документи та вважав за можливе проведення експертного дослідження без безпосереднього огляду потерпілої. Таким чином, відсутні підстави для визнання даного висновку експерта недопустимим доказом.
Висновком судової авто технічної експертизи № 1218-А від 29.11.2018 р. встановлено невідповідність дій водія ОСОБА_7 вимогам п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП /т.2 а.с. 142-147/.
Обговорюючи позицію сторони захисту про необхідність визнання недопустимим доказом висновку судової авто технічної експертизи, суд ураховує, що цей висновок цілком відповідає критеріям допустимості, визначених ст. 86 КПК України. Так, дослідженням висновку встановлено, що експертом досліджувались два варіанти розвитку подій за показаннями ОСОБА_7 та за вихідними даними, які встановлені органом слідства. При цьому як в дослідницькій частині, так і у висновках дані варіанти викладені детально та не є переплутаними і стосовно кожного варіанту експертом надані відповідні висновки. Таким чином, відсутні підстави для визнання цього висновку недопустимим доказом.
Аналіз сукупності наведених доказів дозволяє зробити висновок про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена в повному обсязі.
При аналізі вищевказаних доказів на предмет їх належності, судом врахована практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Обговорюючи позицію сторони захисту про відсутність належних доказів невідповідності дій ОСОБА_7 вимогам ПДР України, суд враховує наступне. Так, обвинувачена стверджувала, що вона не порушувала ПДР України, а виїзд за межі проїзної частини був зумовлений тим, що вона оминала тварину для уникнення ДТП, та стверджувала, що рухалась з дозволеною швидкістю. Разом з тим ця позиція спростовується висновком дослідженої судової авто технічної експертизи, де зазначено, що обвинувачена у випадку появи на проїзній частині собаки, мала технічну можливість уникнути наїзду на собаку шляхом дотримання швидкісного режиму, дотримуючись п. 12.3 ПДР України та невідповідність п. 12.3 ПДР України знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Також на схемі місця ДТП зафіксований значний гальмівний шлях, що свідчить про перевищення водієм ОСОБА_7 швидкості, чого остання фактично не заперечувала, стверджуючи, що рухалась в населеному пункті зі швидкістю біля 90 км/год. Також не заслуговує на увагу позиція сторони захисту, що потерпілий ОСОБА_12 загинув не внаслідок ДТП, а у зв`язку із контактуванням з відбійником, який мав конструктивні недоліки. З дослідницької частини висновку судово-медичної експертизи вбачається, що дитина загинула саме внаслідок ДТП. При цьому, суд ураховує, що ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду стороною захисту не було надано доказів, які б свідчили про причинно-наслідковий зв`язок між конструктивними особливостями відбійника та наслідками ДТП, та жодних клопотань щодо встановлення цих обставин стороною захисту не заявлялось. Також суд не бере до увагу позицію сторони захисту про те, що слідчим не було проведено слідчого експерименту, оскільки дослідженням матеріали справи не було встановлено необхідності під час досудового розслідування перевірки і уточнення обставин ДТП. Також суд не приймає до уваги позицію сторони захисту про те, що потерпіла ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження не внаслідок ДТП, а внаслідок транспортування, оскільки з дослідницької частини висновку судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що вказані тілесні ушкодження було спричинені дією тупих предметів, які могли бути частини салону легкового автомобіля саме в умовах ДТП (зіткнення автомобіля з фіксованим або стаціонарним об`єктом).
А в цілому, на думку суду, позиція сторони захисту щодо необхідності визнання неналежними доказами усіх наданих прокурором доказів по справі ґрунтується на суб`єктивній оцінці цих доказів, яка в певній частині суперечить об`єктивному аналізу, викладеному вище щодо сукупності досліджених доказів, а також прийнятих висновків на підставі зазначеного аналізу, а позицію обвинуваченої щодо її непричетності до інкримінованого кримінального правопорушення, суд розцінює як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєння злочину в повному обсязі.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченою кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, скоєного з необережності.
Також суд враховує відомості про особу обвинуваченої, яка характеризується позитивно, раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання обвинуваченому на підставі ст.66, 67 КК України судом не встановлено.
Враховуючи особу обвинуваченої, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому, суд керується відповідними роз`ясненнями, які викладені в п. 20 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», де зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного.

Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченій додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченої, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність застосування зазначеного додаткового покарання строком на 1 рік, оскільки внаслідок непрофесійного керування обвинуваченою транспортним засобом та грубого порушення ПДР України одночасно було спричинено смерть потерпілому та тяжке тілесне ушкодження інший потерпілій.
Разом з тим, ураховуючи позицію потерпілих, які не наполягали на призначенні обвинуваченій суворого покарання, позицію прокурора, який просив звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, з огляду на наявність на утриманні обвинуваченої трьох неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України із покладенням на обвинувачену обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Обговорюючи законність та обґрунтованість цивільного позову, судом встановлено наступне.
Потерпілою ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов про стягнення зі страховика ПрАТ «СК Провідна» на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 86017,2 грн.; про стягнення з ОСОБА_7 300000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди малолітній ОСОБА_11 та 200 000 в рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_5 .
В обґрунтування розміру матеріальної шкоди потерпіла зазначила, що вона витратила на медичне обстеження, лікування, реабілітацію та придбання імплантів та ліків грошові кошти в сумі 86917,02 грн., та надала на підтвердження цієї суми чеки. В обґрунтування розміру моральної шкоди доньки на 300 000 грн. потерпіла зазначила, що її донька перенесла сильний фізичний біль, складні операції, тривале лікування. Внаслідок ДТП, постійного лікування змінився звичний спокійний ритм її життя, ОСОБА_11 втратила сон та спокій, постійно роздратована та знервована. На цей час ОСОБА_11 продовжує реабілітацію, наявність травм пригнічує та позбавляє участі в активному шкільному житті. В обґрунтування розміру моральної шкоди в сумі 200 000 грн. потерпілій ОСОБА_5 , остання зазначила, ця шкода полягає в душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою ОСОБА_7 щодо її малолітньої доньки. Вона, як мати, страждала та переживала, спостерігаючи за лікуванням та реабілітацією малолітньої доньки. Сильного душевного болю завдавали їй сам факт отримання малолітньою донькою тяжких тілесних ушкоджень, перенесені нею сильний фізичний біль, складні операції та тривале лікування.
Обвинувачена заперечувала проти задоволення цивільного позову в повному обсязі, вважаючи себе невинною у скоєнні ДТП.
Представник ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» у відзиві на позов вважав завищеними витрати на лікування в розмірі 14000 грн з обґрунтуванням того, що витрати по рахунку- фактурі на зазначену суму та витрати на комісію банку на загальну суму 535,44 грн. за страховий платіж на суму 6000 грн. Також представник страховика вважав неналежним відповідачем ПрАТ «СК Провідна», та просив відмовити у задоволенні цивільного позову, який на думку представника, не випливає із пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.
Обговорюючи обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілої з цивільного відповідача ПрАТ «СК Провідна», суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 6 Закону - страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
Відповідно до абзацу першого п. 24.1 ст. 24 Закону - у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Потерпілою ОСОБА_5 в обґрунтування цивільного позову були надані чеки, які підтверджують витрати, які пов`язані з лікуванням та протезуванням потерпілої ОСОБА_11 .. Загальний розмір витрат за чеками, долученими до цивільного позову судом розрахований та становить 86017 грн. 02 коп. Суд не приймає до уваги позицію представника страховика про те, що витрати в розмірі 14000 грн по рахунку- фактурі на зазначену суму та витрати на комісію банку на загальну суму 535,44 грн. за страховий платіж на суму 6000 грн. не є належими доказами, оскільки об`єктивно встановлено, що потерпіла ОСОБА_11 перенесла оперативне втручання із встановленням імплантів.
Таким чином, цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає відшкодуванню зі страховика в повному обсязі.
Відповідно до ст. 26-1 Закону - страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Враховуючи, що шкода заподіяна здоров`ю потерпілої ОСОБА_11 судом оцінена в розмірі 86017 грн. 02 коп., суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «СК Провідна» на користь потерпілої моральну шкоду в сумі 4300 грн. 85 коп. (86017 грн. 02 коп.* 5%).
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути на користь потерпілої ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 моральну шкоду зі страховика в сумі 4300 грн. 85 коп., оскільки відшкодування моральної шкоди виходить з договірних зобов`язань.
Щодо позовних вимог потерпілої до обвинуваченої про відшкодування моральної шкоди, суд керується наступними вимогами закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
У відповідності ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом об`єктивно встановлено, що потерпіла ОСОБА_11 внаслідок вчинення обвинуваченою злочину зазнала численних моральних переживань, які були викликані тим, що потерпіла перенесла сильний фізичний біль, складні операції, тривале лікування. Внаслідок ДТП, постійного лікування змінився звичний спокійний ритм її життя, ОСОБА_11 втратила сон та спокій, постійно роздратована та знервована. На цей час ОСОБА_11 продовжує реабілітацію, наявність травм пригнічує та позбавляє участі в активному шкільному житті.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 , мати неповнолітньої ОСОБА_11 , зазнала моральних переживань через те, що безпосередньо була учасником ДТП, та у зв`язку з тим, що її донька зазнала тяжких тілесних ушкоджень, та стан її здоров`я суттєво погіршився, вона отримала інвалідність та потребує довготривалої реабілітації.
Вказані обставини свідчать про заподіяння потерпілій ОСОБА_5 та її доньці ОСОБА_11 з вини обвинуваченої моральної шкоди.
Обговорюючи доведеність позовних вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченої на суму 300 000 грн., спричиненої доньці, а також на суму 200 000 грн. на її користь, а також наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку про можливість задоволення цивільного позову в частині відшкодування потерпілій ОСОБА_11 моральної шкоди в сумі 200 000 грн. та на користь потерпілої ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 50 000 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої ОСОБА_5 в цілому, позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати по оплаті судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Арешт на автомобіль «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 174 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

На підставі положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 /два/ роки.
На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з дня проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /ІПН: НОМЕР_2 / процесуальні витрати в сумі 3432 /три тисячі чотириста тридцять дві/ гривні на користь держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ПрАТ «СК Провідна» «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» () на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 матеріальну шкоду в сумі 86017 /вісімдесят шість тисяч сімнадцять/ гривень 02 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» () на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 моральну шкоду в сумі 4300 /чотири тисячі триста/ гривень 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /ІПН: НОМЕР_2 / на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 моральну шкоду, спричинену неповнолітній ОСОБА_11 в сумі 200 000 /двісті тисяч/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /ІПН: НОМЕР_2 / на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 моральну шкоду в сумі 50 000 /двісті тисяч/ гривень.

Речові докази: автомобіль «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 повернути за належністю ОСОБА_7 .
Скасувати арешт на автомобіль «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2018 р.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1