Справа № 138/2293/22
Провадження №:1-кс/138/572/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання дізнавача СД Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000420 від 30.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
03.10.2022 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання дізнавача СД Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000420 від 30.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що працівники Державної прикордонної служби України на пункті пропуску "Могилів-Подільський-Отач" громадянин ОСОБА_6 з метою виїзду за кордон пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , в якому виявлено ознаки підробки.

30.09.2022 під час проведення огляду місця події в кімнаті для проведення співбесід з громадянами, що розташована за адресою АДРЕСА_1 працівниками поліції було виявлено та вилучено: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .

За даним фактом 30.09.2022 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування дізнавачем винесено постанову про приєднання вказаного документу до провадження як речового доказу.

На думку дізнавача тимчасове посвідчення військовозобов`язаного зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За таких підстав, з метою збереження речових доказів, а також для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій дізнавач просить накласти арешт на: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , яке було вилучено 30.09.2022 під час огляду місця події в кімнаті для проведення співбесід з громадянами, що розташована за адресою АДРЕСА_1 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 .

Дізнавач та прокурор у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, клопотання підтримали та просили його задовольнити. ОСОБА_6 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання до суду не з`явився. Вказане згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя встановив, що 30.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000420 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Вказані відомості внесені на підставі повідомлення працівників Державної прикордонної служби України про те, що 29.09.2022 під час проходження паспортного контролю на пункті пропуску «Могилів-Подільський-Отач» громадянин ОСОБА_6 пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, в якому містяться ознаки підробки.

Відповідно до рапорту начальника віпс «Могилів-Подільський» (тип А) ОСОБА_7 від 30.09.2022, 29.09.2022 о 20 год. 25 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський-Отач» було виявлено громадянина України ОСОБА_6 , який в умовах мобілізації та введенням на території України воєнного стану намагався перетнути Державний кордон України з використанням тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, в ході перевірки якого в п/н «ПД» виникли сумніви щодо дійсності вказаного документу. Після з`ясування обставин, встановлено, що документ підроблений, а саме після уточнення за місцем його видачі військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що даним органом тимчасове посвідчення військовозобов`язаного вказаній вище особі не видавалось (зазначений орган не здійснює видачу даних документів).

Під час огляду місця події в кімнаті для проведення співбесід з громадянами, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , 29.09.2022 ОСОБА_6 надав документ, який було вилучено дізнавачем, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .

Постановою дізнавача СД Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 від 30.09.2022 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідку ВЛК визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000420.
Отже, дізнавач довів, що вказаний документ може бути використаний як докази обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметом, що міг бути набутим кримінально протиправним шляхом, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або знищення.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання дізнавача про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до знищення такого майна.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309 ч. 1 п. 9, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити повністю.

Накласти арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , яке були вилучено 30.09.2022 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 .

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору, дізнавачу та ОСОБА_6 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню дізнавачем та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1