ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/3652/21 Номер провадження 11-кп/814/1826/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 21 січня 2021 року, за обвинуваченням у вчиненні, кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05 липня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою, клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 , строк тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб до 02 вересня 2022 року.

Мотивуючи рішення, суд перевірив обставини, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою і встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати цей запобіжний захід.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05 липня 2022 року щодо продовження строку запобіжного захожу скасувати та постанови нову ухвалу, якою обрати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З рішенням суду не погоджується, так як вважає його необґрунтованим та незаконним.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що прокурором порушено строки звернення до суду, ризики ст. 177 КПК України не доведені та належним чином не враховано обставини передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК України (далі - КПК) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.405, ч.4 ст.422-1 КПК апеляційний розгляд проведено за відсутності обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000024 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.270 КК України. Вказаний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжкого.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

05 липня 2022 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави клопотання прокурора задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокатом ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 звернулися до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей177,183,197, 199 та 331 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з огляду на те, що раніше існуючі та доведені ризики не знизились і не відпали, оскільки обвинувачена не може не розуміти тяжкість інкримінованого злочину, та можливого суворого покарання, у разі доведеності її вини за результатами розгляду кримінального провадження, тим паче ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки, які призвели до виникнення пожежі в ході якої загинуло 15 людей, що свідчить про її підвищену суспільно небезпечну поведінку.

Посилання на міцні соціальні зв`язки у обвинуваченої, не були стримуючим фактором щодо невчинення обвинуваченою протиправних дій, які їй інкримінуються, а тому апеляційний суд визнає ці доводи необґрунтованими.

Наведені вище обставини в своїй сукупності, на думку апеляційного суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченої ОСОБА_8 від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставини даного кримінального провадження, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 може здійснити спроби переховування від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Враховуючи, що діяльність центру здійснювалась без відповідних дозвільних документів, під час досудового розслідування ОСОБА_8 жодних документів органу досудового розслідування не надано, встановити місцезнаходження предметів і та документів, що мають доказове значення у даному кримінальному провадженні не представилося можливим, що свідчить про; схильність останньої до вчинення протиправних дій.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК.

Крім того, з урахуванням обставинами вчинення злочину ОСОБА_8 ; наявністю потерпілих та свідків,. яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті обвинуваченій, з зазначенням їх, місця проживання, контактних номерів телефону та інше. У зв`язку з чим, при обранні ОСОБА_8 більш; м`якого запобіжного заходу, остання буде мати можливість впливати на них з метою спонукання давати, неправдиві показання, чим перешкоджатиме встановленню, істини у кримінальному провадженні. Крім того; під час судового розгляду будуть допитані особи, яким відомі обставини даного ; кримінального правопорушення які підлягають доказуванню під час кримінального провадження, які вже відомі обвинуваченій, що дає їй можливість впливати на їх свідчення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК.

Доводи захисника обвинуваченої про відсутність підтвердження існування ризиків апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутих обвинувачень та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисниками не зазначено доводів які б переконали у зворотному.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05 липня 2022 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4