Справа № 932/557/22
Провадження № 1-кс/932/1592/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.06.2022 року, клопотання передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

На обґрунтування доводів клопотання представник заявника вказує, що 25.01.2022 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було винесено ухвалу, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вважає представник ОСОБА_4 , зазначений арешт порушує конституційні права добросовісного набувача ОСОБА_4 зареєструвати право власності на це нерухоме майно, що було придбано на публічних торгах. Таким чином, арешт порушує права, гарантії та законні інтереси заявника, як законного власника арештованого майна, в тому числі право розпоряджатись власним майном. Також вважає, що на даний час у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, відпала потреба. Тому просить слідчого суддю скасувати арешт, накладений на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 932/557/22 від 25.01.2022 року.

В судове засідання заявник та її представник не з`явились, повідомлені належним чином.

Сторона обвинувачення до суду не з`явилась. Надіслали матеріали кримінального провадження. Прокурор подав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки підстави для накладення арешту не змінились, і необхідність в арешті не відпала.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до такого висновку.

Так, згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2019 року відповідно до копії договору позики ОСОБА_5 нібито отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 1 000 000 гривен, при цьому, як вказала сама потерпіла вказана особа їй раніше не була знайома, будь-яких зв`язків з вказаною особою вона не підтримувала. Крім того, дані вказані у графі «Позичальник» вказані не вірні, а саме паспорт серії НОМЕР_1 виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 29.08.2000 було втрачено у 2012 році та отримано новий паспорт серії НОМЕР_2 виданий Красногвардійським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 11.06.2012 року.

Потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що підпис в графі позичальник виконаний не нею, а сторонньою особою, що підтверджується висновком спеціаліста який надала потерпіла № ED-1726- 7-1836.21 від 05.08.2021, відповідно до якого вказано, що підпис в договору позики від 27.02.2019 року від імені ОСОБА_5 ймовірно виконано не ОСОБА_5 .

Скориставшись підробленим договором позики від 27.02.2019, група осіб, звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з цивільним позовом до ОСОБА_5 та отримали рішення про задоволення позову та стягнення з останньої грошових коштів у розмірі 1 000 000 гривень заборгованості, 25902 гривні пені за прострочення виконання зобов`язання, 3770 гривень З відсотка річних, 8000 гривень інфляційних витрат та 10376,80 гривень судових витрат, а всього на суму 1048048 гривень 80 копійок, тим самим спричинили матеріальні збитки на вказану суму.

Відповідно до акту про проведені електронні торги від 27.07.2021 відповідно до виконавчого листа № 204/2184/20 виданого 17.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області домоволодіння, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , відповідно до договору купівлі-продажу № 3978 від 14.11.2018, було продане третій особі, однак до теперішнього часу належним чином вказане майно не було зареєстровано за третьою особою.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :07:156:0012), площею 0,0819 га, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,5 кв.м, житловою площею 44,1 кв.м. Опис: літ. А-1-житловий будинок, літ. Б-сарай, літ. Г-навіс, літ. Д-убиральня, №1-6; І інші споруди. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Номер об`єкта в РПВН 21899961, з позбавленням права відчуження та розпорядження даним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами.

На даний час потерпілою ОСОБА_5 , було подано касаційну скаргу, відповідно до якої Верховним судом 10.09.2021 було винесено Ухвалу, яка зупиняє виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2020 у справі № 204/2184/20 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Разом із тим, Постановою Верховного Суду від 16 лютого 2022 року було залишено без змін рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2020 року та Постанова Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року.

При цьому Верховний Суд зазначив, що не може бути прийнятий до уваги висновок спеціаліста № ED-1726-7-1836.21 від 05 серпня 2021 року, який наданий потерпілою.

З часу накладення арешту на майно, органом досудового розслідування не призначено і не проведено судової почеркознавчої експертизи справжності підпису ОСОБА_5 на договорі позики, а враховуючи поведінку потерпілої сторони, які увесь час ухилялись від надання зразків почерку, в тому числі під час розгляду справи в суді першої інстанції, слідчий суддя вважає, що поведінка ОСОБА_5 є недобросовісною, і вона вживає такі заходи лише з метою перешкоджання виконавчому провадженню та реєстрації нерухомого майна за новим власником.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приймаючи до уваги, що Постановою Верховного Суду від 16 лютого 2022 року було залишено без змін рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2020 року та Постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року, якими стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики від 27 лютого 2019 року, в сумі 1000 000 грн., 25 902 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання, 3770 грн. 3% річних, 8000 грн. інфляційних втрат, судові витрати по справі у розмірі 10376 грн. 80 коп., а всього: 1 048 048 грн. 80 коп. (один мільйон сорок вісім тисяч сорок вісім гривень вісімдесят копійок), слідчий суддя вважає, що стягувач мав повне право отримати задоволення своїх майнових вимог до ОСОБА_5 , в т.ч. за рахунок продажу її нерухомого майна. Наведене свідчить, що спірне майно, яке є предметом злочину, та на яке було накладено арешт, правомірно вибуло з власності потерпілої, і фактично є власністю іншої особи, що вказує на його не відповідність критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України. Відтак, це майно не є речовим доказом, тому немає необхідності в подальшому існуванні арешту майна, з метою збереження цього речового доказу.

Зважаючи на викладене, в подальшому застосуванні арешту майна дійсно відпала потреба, тому клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 170, 174, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, задовольнити.

Арешт, накладений на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :07:156:0012), площею 0,0819 га, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,5 кв.м, житловою площею 44,1 кв.м. Опис: літ. А-1-житловий будинок, літ. Б-сарай, літ. Г-навіс, літ. Д-убиральня, №1-6; І інші споруди. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Номер об`єкта в РПВН 21899961, з позбавленням права відчуження та розпорядження даним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, скасувати повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ