печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 на постанову прокурора від 07.03.2022 року у кримінальному провадженні №0000491,-

ВСТАНОВИВ:

27.05.2022 року у провадження Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову прокурора від 07.03.2022 року у кримінальному провадженні №0000491. В обґрунтування скарги, адвокат зазначив, що захисником підозрюваного ОСОБА_4 , на електрону пошту Офісу Генерального прокурора на ім`я прокурора ОСОБА_5 , а також на електрону адресу Головного слідчого управління Національної поліції України на ім`я слідчого ОСОБА_6 було надіслано лист від 14.04.2022 про надання інформації стосовно стану проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні та інших питань. 09.05.2022 та 10.05.2022, у зв`язку із неотриманням жодної відповіді на такий, повторно звернувся до того самого прокурора та слідчого із аналогічним листом про надання інформації стосовно стану проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні та інших питань. Лише 24.05.2022 на електрону пошту захисника надійшла відповідь від прокурора ОСОБА_5 від 20.05.2022 щодо стану проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000491 від 06.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 265, ч. 3 ст. 265 КК України.
Із даної відповіді мені стало відомо, що 07.03.2022 у згаданому кримінальному провадженні винесено постанову про зупинення досудового розслідування на підставі п. 3 ч. 1 ст. 615 КПК України (в редакції Закону № 2111-ІХ від 03.03.2022), а саме у зв`язку із відсутністю об`єктивної можливості звернення до суду з обвинувальним актом. Підставою для прийняття такого рішення на переконання прокурора було те, що 03.03.2022 Верховна Рада України прийняла закон «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України "Про попереднє ув`язнення" щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану» за №2111-IX (надалі закон №2111-ІХ від 03.03.2022). Проте, зміни, які вносилися в КПК України, а саме в статтю 615 на момент прийняття постанови ще не були чинні, виходячи з наступного. В частині 1 Прикінцевих положень закону №2111-ІХ від 03.03.2022 зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Відповідно до відповіді апарату Верховної Ради України від 02.06.2022, а також публічної інформації, яка розміщена на офіційному сайті Верховної Ради України у вкладці «Історія документа» (режим доступу: https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2111-20/card4#Future) 03.03.2022 відбулося прийняття Верховною Радою України закону №2111-IX, 07.03.2022 закон був опублікований в офіційному виданні «Голос України» № 48, а 08.03.202 закон набрав чинності. Таким чином, підстава для зупинення кримінального провадження, яка була передбачена п.3 ч. 1 ст. 615 КПК України (в редакції закону №2111-ІХ від 03.03.2022) на момент прийняття постанови про зупинення від 07.03.2022 не існувала, а тому постанова є незаконною. Фактично, прокурором було зупинено кримінальне провадження без будь-якої законної підстави. Крім цього, прокурор у постанові зазначає, що відповідно до постанови КМУ від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Державну санітарно-епідеміологічну службу МОЗ України реорганізовано шляхом приєднання до новоствореної Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (надалі - Держпродспоживслужба), хоча фактично положення цієї постанови не є вже чинними. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 348 «Деякі питання Державної санітарно-епідеміологічної служби» відмінено рішення про реорганізацію Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом її приєднання до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та прийнято рішення щодо ліквідації Державної санітарно-епідеміологічної служби. З огляду на викладене, Держпродспоживслужба не є правонаступником державної санітарно-епідеміологічної служби Міністерства охорони здоров`я України та Державної санітарно-епідеміологічної служби України. А відповідно до Основних санітарних правил забезпечення радіаційної безпеки України, що затверджені наказом МОЗ України №54 від 02.02.2005 (надалі - Правила) Санітарний паспорт видається виключно державною санітарно-епідеміологічною службою МОЗ України, що виключає можливість видавати його Держпродспоживслужбою. Саме тому, отримати санітарний паспорт у підозрюваного не було можливості у зв`язку із відсутністю у Держпродспоживслужби відповідних повноважень щодо його видачі. Крім цього, прокурор обґрунтовуючи необхідність отримання дозволу посилається на закон України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» який не розповсюджує дію на правовідносини в сфері ядерної енергії, про що зазначено в самому законі, а саме в статті 1:«видача документів дозвільного характеру у сферах державного експортного контролю, державного регулювання ринків фінансових послуг, охорони державної таємниці (провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею), захисту економічної конкуренції та використання ядерної енергії здійснюється згідно із законами, що регулюють відносини у цих сферах.»
Таким чином, сторона захисту вважає незаконною та необґрунтованою постанову про зупинення досудового розслідування від 07.03.2022, яка прийнята прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , а тому вона підлягає скасуванню.
Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити, надав додаткові пояснення по суті скарги.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд скарги у відсутність, проти задоволення скарги заперечує у повному обсязі, просить відмовити.
Частиною 3 ст. 244 КПК України передбачено, що неприбуття в судове засідання особи, яка подала клопотання, не перешкоджає його розгляду.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність представника органу досудового розслідування, на підставі наданих доказів.
Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником, чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000491 від 06.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 265, ч. 3 ст. 265 КК України.
Процесуальне керівництво кримінального провадження здійснюється групою прокурорів Офісу Генерального прокурора. 07.03.2022 у згаданому вище кримінальному провадженні прокурором винесено постанову про зупинення досудового розслідування на підставі пункту 3 частини 1 статті 615 КПК України (в редакції Закону України №2111-ІХ від 03.03.2022), а саме оскільки відсутня об`єктивна можливість звернення до суду з обвинувальним актом про що свідчить зміст самої постанови, а також було зазначено прокурором у своїх повідомленнях для захисника та підозрюваного. Підставою для прийняття такого рішення на переконання прокурора було те, що 03.03.2022 Верховна Рада України прийняла закон «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України "Про попереднє ув`язнення" щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану» за №2111-IX (надалі закон №2111-ІХ від 03.03.2022). Проте, зміни, які вносилися в КПК України, а саме в статтю 615 на момент прийняття постанови ще не були чинні, виходячи з наступного. В частині 1 Прикінцевих положень закону №2111-ІХ від 03.03.2022 зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Відповідно до відповіді апарату Верховної Ради України від 02.06.2022, а також публічної інформації, яка розміщена на офіційному сайті Верховної Ради України у вкладці «Історія документа» (режим доступу: https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2111-20/card4#Future) 03.03.2022 відбулося прийняття Верховною Радою України закону №2111-IX, 07.03.2022 закон був опублікований в офіційному виданні «Голос України» № 48, а 08.03.202 закон набрав чинності.
Так, стаття 280 КПК України, передбачає підстави та порядок зупинення досудового розслідування по кримінальному провадженню і вказує на те, що досудове розслідування може бути зупинено після повідомлення особі про підозру у разі, якщо: 1) підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком; 2) підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме; 2-1) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування; 3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва. Положення п. 3 ч. 1 ст. 615 КПК України зводяться до наступного: «У разі введення в Україні або окремих її місцевостях (адміністративній території) воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та якщо відсутня об`єктивна можливість звернення до суду з обвинувальним актом - строк досудового розслідування у кримінальному провадженні зупиняється та підлягає поновленню, якщо підстави для зупинення перестали існувати. До зупинення досудового розслідування прокурор зобов`язаний вирішити питання про продовження строку тримання під вартою».
Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.
Разом з цим, суд звертає увагу, що статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Так, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру закрити кримінальне провадження або звернутися до суду з обвинувальним актом.
Відповідно до вимог ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Кримінальним процесуальним кодексом не роз`яснено термін "найкоротший строк". Відповідно до системного тлумачення норм чинного законодавства, найкоротший строк полягає у наданні найменшого часу уповноваженій особі для розгляду та прийняття об`єктивного рішення по справі, і такий строк не повинен обраховуватися роками.
Варто зазначити, що строк притягнення особи до кримінальної відповідальності обраховується із дня повідомлення такій особі про підозру, так як саме з цього часу, Законом передбачені суттєві обмеження її прав та свобод, та саме з цього часу в неї виникають процесуальні обов`язки, регламентовані Кримінальним процесуальним Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і справедливим судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з огляду на такі критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних державних органів, а також важливість справи для заявника. Суд також вимагає від державних органів, що розслідують справи, особливої сумлінності, щоб судочинство було здійснено невідкладно («Пелісьє і Сассі проти Франції», «Паскал проти України», «Вітрук проти України», «Іванов проти України», «Торопов проти України», «Нахманович проти Росії» та інші).
Положення статті 280 КПК України, з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч.2. ст. 9 КПК України, передбачає повне та всебічне дослідження на дату зупинення провадження у справі всіх обставин кримінального провадження, виявлення обставин, які викривають, чи виправдовують підозрюваного, встановлення належними та допустимими доказами факту заподіяння збитків від вчинення дій службовою особою, їх розмір.
Згідно з положеннями ст. 282 КПК України зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва), а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій. Зупинене досудове розслідування також відновлюється у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення досудового розслідування. Відомості про відновлення досудового розслідування вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З врахуванням зазначених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що стороною захисту доведено, що постанова прокурора про зупинення кримінального провадження від 07.03.2022 року є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки була прийнята за відсутності правових підстав та на основі нечинних норм, оскільки зміни внесені в КПК України щодо зупинення досудового розслідування набрали чинності лише 08.03.2022 року, а постанова прокурора була винесена 07.03.2022 року.
Відтак, скарга підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 22, 24, 40, 93, 220, 223, 280, 282, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу - задовольнити.
Постанову про зупинення досудового розслідування від 07.03.2022 року, яка була прийнята прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 в межах кримінального провадження №0000491 від 06.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 265, ч. 3 ст. 265 КК України - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1