Справа№751/1615/22
Провадження №1-кп/751/166/22
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
22 липня 2022 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000087 від 20.05.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 396 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , працюючи відповідно до наказу начальника ГУНП в Чернігівській області від 11.01.2021 № 10 о/с на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, маючи спеціальне звання «капітан поліції», являючись відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, виконуючи функції представника влади, у зв`язку з чим відповідно до частини 3 статті 18 КК України будучи службовою особою, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до ст. З Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Разом з тим, згідно ст. 2 Закону, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 6 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди. Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції. Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу (ст. 29 Закону).

Поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов`язаних із: рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Проникнення поліцейського до житла чи іншого володіння особи не може обмежувати її права користуватися власним майном. Про застосування вказаного поліцейського заходу обов`язково складається протокол (ст. 38 Закону).

Відповідно до ст. 42 Закону, поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї. Поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.

Крім того, згідно ст. 43 Закону поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Статтею 46 Закону визначено, що поліцейський уповноважений у виняткових випадках застосовувати вогнепальну зброю: для відбиття нападу на поліцейського або членів його сім`ї, у випадку загрози їхньому життю чи здоров`ю; для захисту осіб від нападу, що загрожує їхньому життю чи здоров`ю; для звільнення заручників або осіб, яких незаконно позбавлено волі; для відбиття нападу на об`єкти, що перебувають під охороною, конвої, житлові та нежитлові приміщення, а також звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення; для затримання особи, яку застали під час вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину і яка намагається втекти; для затримання особи, яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також озброєної особи, яка погрожує застосуванням зброї та інших предметів, що загрожують життю і здоров`ю людей та/або поліцейського; для зупинки транспортного засобу шляхом його пошкодження, якщо водій своїми діями створює загрозу життю чи здоров`ю людей та/або поліцейського. Поліцейський уповноважений застосовувати вогнепальну зброю тільки після попередження про необхідність припинення протиправних дій і намір використання заходу примусу, визначеного цією статтею. Застосування вогнепальної зброї без попередження допускається: при спробі особи, яку затримує поліцейський із вогнепальною зброєю в руках, наблизитися до нього, скоротивши визначену ним відстань, чи доторкнутися до зброї; у разі збройного нападу, а також у разі раптового нападу із застосуванням бойової техніки, транспортних засобів або інших засобів, що загрожують життю чи здоров`ю людей; якщо особа, затримана або заарештована за вчинення особливо тяжкого чи тяжкого злочину, втікає із застосуванням транспортного засобу; якщо особа чинить збройний опір; для припинення спроби заволодіти вогнепальною зброєю.

Цією ж статтею Закону визначено, що поліцейський уповноважений застосовувати вогнепальну зброю тільки з метою заподіяння особі такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в такій обстановці, для негайного відвернення чи припинення збройного нападу. Поліцейському заборонено застосовувати вогнепальну зброю в місцях, де може бути завдано шкоди іншим особам, а також у вогненебезпечних та вибухонебезпечних місцях, крім випадків необхідності відбиття нападу або крайньої необхідності. Поліцейський зобов`язаний у письмовій формі повідомляти свого керівника про застосування вогнепальної зброї, а також негайно повідомити свого керівника про активне застосування вогнепальної зброї, який, у свою чергу, зобов`язаний поінформувати центральний орган управління поліції та відповідного прокурора.

Так, 17.04.2022 близько 08.00 години інспектор відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , Особа № 1 та Особа № 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, заступили на чергування по здійсненню охорони громадського порядку на території Чернігівського району Чернігівської області.

У ході несення чергування 17.04.2022 близько 16.00 години ОСОБА_4 , Особа № 1 та Особа № 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, які були озброєні автоматичною вогнепальною зброєю, прибули до домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , за викликом на лінію «102» щодо можливих протиправних дій ОСОБА_6 , який спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_7 проживав за вказаною адресою та разом з нею був володільцем зазначеного домогосподарства.

Після прибуття за даним викликом працівниками поліції ОСОБА_4 , Особою № 1 та Особою № 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, будь-якого факту вчинення ОСОБА_6 або його матір`ю ОСОБА_7 протиправних дій не встановлено.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 , Особа № 1 та Особа № 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, у порушення вимог статей 3, 19, 30 Конституції України, статей 2, 6, 18, 29, 38, 43, 46 Закону України «Про Національну поліцію», достовірно знаючи про відсутність законних підстав для проникнення до житла ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зокрема про відсутність у Чернігівському РУП ГУНП в Чернігівській області кримінальних проваджень відносно вказаних осіб, рішень суду про надання дозволу на проведення обшуку або огляду, підстав для врятування життя людей та майна, а також безпосереднього переслідування особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, незважаючи на неодноразово висловлену власницею домогосподарства ОСОБА_7 заборону на проникнення до її житла, діючи спільно без попередньої змови між собою, протиправно використовуючи надану їм владу та свої службові повноваження, використовуючи при цьому для залякування ОСОБА_7 наявну у них вогнепальну автоматичну зброю, зокрема шляхом здійснення Особою № 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з автомату пострілу в повітря, виявляючи таким чином завдяки своєму службовому положенню зверхність над потерпілою, без складання будь-яких процесуальних документів, умисно незаконно усупереч волі ОСОБА_7 проникли до її житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Такими своїми протиправними діями ОСОБА_4 , Особа № 1 та Особа № 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, умисно порушили гарантоване Конституцією України право ОСОБА_7 на недоторканість її житла.

Своїми діями, які виразилися в незаконному проникненні до житла та іншого володіння особи, вчиненому службового особою, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 162 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_4 , Особа № 1 та Особа № 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, намагаючись 17.04.2022 незаконно проникнути до житлового будинку ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , умисно перевищили надану їм як працівникам правоохоронного органу владу та свої службові повноваження.

Так, ОСОБА_4 , Особа № 1 та Особа № 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, 17.04.2022 близько 16.00 год., усупереч вимогам статей 3, 19, 30 Конституції України, статей 2, 6, 18, 29, 38, 43, 46 Закону України «Про Національну поліцію», діючи спільно без попередньої змови між собою, перевищуючи надану їм як працівникам правоохоронного органу владу та свої службові повноваження, прибувши на територію домогосподарства, яке належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що розташоване за вищевказаною адресою, змушували ОСОБА_7 проти її волі відкрити двері в належному їй житловому будинку з метою незаконно проникнення до нього.

При цьому, ОСОБА_4 , Особа № 1 та Особа № 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, розуміючи про відсутність підстав для застосування поліцейських заходів примусу, погрожували застосуванням насильства стосовно ОСОБА_7 , якщо вона не виконає їхні вимоги щодо відкриття дверей та, залякуючи ОСОБА_7 , умисно незаконно застосували наявну у них автоматичну вогнепальну зброю. Зокрема Особа № 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, діючи спільно з ОСОБА_4 та Особою № 2, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, без попередньої змови між собою, з метою змусити ОСОБА_7 проти її волі відкрити двері в будинок, за відсутності законних підстав та без попередження здійснив один постріл у повітря з автомату на подвір`ї вказаного житлового будинку.

Своїми діями, які виразилися в перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися погрозою застосування насильства, застосуванням зброї, за відсутності ознак катування, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 365 КК України.

Після проникнення 17.04.2022 близько 16.00 години ОСОБА_4 , Особою № 1 та Особою № 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, до першої кімнати (веранди) житлового будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, перевищуючи надану йому владу та свої службові повноваження, з метою подальшого проникнення до будинку, умисно незаконно застосував наявну при ньому автоматичну вогнепальну зброю шляхом здійснення з неї пострілу в напрямку закритих за допомогою навісного замка дверей, розташованих між першою та другою кімнатами зазначеного житлового будинку.

Випущена Особою № 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з автоматичної вогнепальної зброї куля, подолавши перешкоду в якості дерев`яних дверей, спричинила вогнепальне поранення в області черевної порожнини господарю домоволодіння ОСОБА_6 , який на момент пострілу перебував в другій кімнаті (коридорі) зазначеного житлового будинку.

Унаслідок вищевказаних протиправних дій Особи № 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, які виразилися в перевищенні влади та службових повноважень із застосуванням вогнепальної зброї, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 після його доставлення до КНП «Менська міська лікарня». Тим самим у результаті протиправних дій Особи № 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, спричинено тяжкі наслідки.

Вищевказані протиправні дії Особи № 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, органом досудового розслідування кваліфіковані як перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися застосуванням зброї, за відсутності ознак катування, які спричинили тяжкі наслідки, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 365 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 365 Кримінального кодексу України за вчинення даного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Таким чином, згідно вимог ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 365 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100 (далі - Порядок), поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події. Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

Разом з тим, ОСОБА_4 , достовірно усвідомлюючи факт спричинення Особою № 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, вогнепального поранення ОСОБА_6 , тобто факт вчинення ним тяжкого злочину, будучи його безпосереднім очевидцем, діючи умисно з метою перешкодити інтересам правосуддя в частині забезпечення своєчасного виявлення, припинення та розкриття цього злочину, уникнення кримінальної відповідальності Особою № 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, як особою, яка його скоїла, вчинив дії, направлені на заздалегідь необіцяне приховування зазначеного злочину.

Так, ОСОБА_4 , повторно прибувши 17.04.2022 близько 18.00 год. спільно з Особою № 1 та Особою № 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, на територію домоволодіння ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , взяв участь у пошуку та приховуванні від правоохоронних органів гільз від патронів, які були відстріляні Особою № 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з автомату та залишалися на території вказаного домоволодіння і таким чином являлися слідами вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності Особою № 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, у порушення вимог ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 6, 7 Порядку умисно не повідомив на лінію «102» про факт застосування Особою № 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, вогнепальної зброї на території вказаного домогосподарства, від якого ОСОБА_6 отримав вогнепальне поранення, не доповів про цю подію відповідним письмовим рапортом керівництву Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, а також умисно не повідомив про вчинений Особою № 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, тяжкий злочин чергову частину вказаного управління поліції та компетентні правоохоронні органи, до підслідності яких відноситься розслідування даної категорії злочинів, що унеможливило вжиття ними невідкладних заходів реагування.

Своїми діями, які виразилися в заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 396 КК України.

23 травня 2022 року у м. Чернігові між прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 36, 42, 468-476 КПК України була укладена угода про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 396 КК України.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даних кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 396 КК України, ОСОБА_4 зобов`язався співпрацювати з правоохоронними органами під час досудового розслідування кримінального провадження №0000075 від 18.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 356 КК України, щодо викриття іншої особи або інших осіб, які причетні до вчинення протиправних дій, у результаті яких було спричинено поранення та настала смерть жителя смт. Березна Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_6 , а також інших осіб, які здійснювали приховування вищевказаного злочину, шляхом надання показань у вказаному провадженні, у тому числі в суді, та за необхідності прийнятті участі в інших слідчих (розшукових) та процесуальних діях.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинені ним кримінальні правопорушення:

- за ч. 2 ст. 162 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 365 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України на строк 2 роки;

- за ч. 1 ст. 396 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

На підставі статті 70 КК України узгоджено призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України на строк 2 (два) роки.

Також сторонами на підставі ст. 75 КК України узгоджено звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з визначенням його тривалості на підставі ч. 3 ст. 75 КК України судом.

ОСОБА_4 дає згоду на призначення йому судом покарання, визначеного та узгодженого в угоді про визнання винуватості, та згоду на звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_4 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, передбачені ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 396 КК України, віднесені до категорії нетяжких, злочин, передбачений ч. 2 ст. 365 КК України до тяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України. Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд враховує істотні обставини, які мають значення для даного кримінального провадження, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , особу винного, а саме що він раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем служби, має на утриманні неповнолітню дитину, являється учасником бойових дій, сприяє у викритті інших осіб, причетних до вчинення інших злочинів та надає відносно них викривальні показання, та інші обставини справи, суд вважає можливим звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України.

Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 23 травня 2022 року про визнання винуватості між прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 396 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 162 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 365 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України на строк 2 роки;

- за ч. 1 ст. 396 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі статті 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах України на строк 2 (два) роки.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1