Справа № 461/8717/21
Провадження № 1-кп/461/257/22
11.04.2022 року м. Львів
Галицький районний суд м.Львова
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1
з участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
Від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави, а саме про зменшення розміру визначеної ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 16.04.2021 року застави і визначення такої в межах, встановлених пунктом 2 ч.5 статті 182 КПК України.
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту (м. Львів), в якому я проживаю, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та службовими особами Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну
В подальшому слідчим суддею ОСОБА_4 , продовжувався строк виконання процесуальних обов`язків, востаннє до 09.08.2021 року. Після спливу зазначеного строку сторона обвинувачення з клопотанням з цього приводу не зверталася.
Вважає, що з того часу минув вже рік, а тому ті обставини на які покликались сторона обвинувачення та які описані в ухвалі слідчого судді, вже не існують, що є підставою для зміни розміру застави та обрання такої в межах визначених ч. 5 ст. 182 КГІК України.
Зокрема, зазначає, що органом досудового розслідування змінено раніше оголошену йому підозру та скеровано до суду обвинувальний акт, відповідно до якого ОСОБА_4 , обвинувчується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 та ч.4 ст. 27 - ч.2 ст. 15 - ч. З ст. 369 КК України. При цьому при обранні запобіжного заходу 14.04.2021 р. ОСОБА_4 , підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 , стверджує, що з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із альтернативою внесення застави у розмірі 500 000 грн. застави і на даний час він належним чином виконує, покладені на нього КК України обов`язки,зокрема, не переховується від органів досудового слідства, суду, з"являється на кожний виклик суду, не ховається і не спотворює жодних речей і документів, ае здійснює ніякого впливу на жодного із учасників кримінального провадження, не перешкоджає встановленню істини у справі, а також обвинувачений не вчинив іншого крнмінального правопорушення. Тобто не допускав жодних порушень своїх обов`язків під перебування кримінального провадження на розгляді у суді, що свідчить про належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України. Застава була внесена ще у 2021 році, і з того часу жодного ризику на звернення такої у дохід держави не було.
В судовму засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 підтримали вказане клопотання, просили його задоволити з підстав, навелених в ньому.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клоптання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запебіжного заходу заперечив, вказав, що навні ризики, які обгрунтовують застосування сааме такого виду запобіжного заходу у виді застави в такому розмірі.
Представник потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав прокурора та заперечив клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.
Заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_3 , представнки потерпілого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до висновку про задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу облвиунваченому ОСОБА_4 , з наступних підстав.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Окрім того вказаною ухвалою слідчого судді були покладені на ОСОБА_4 відповідні обовв`язки. Строк дії обов`язків, покладених судом закінчилися 09.08.2021 року.
У п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5у-550/0/4-13 від 04.04.2013 року визначено, що виключною іншою метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Прокурор не звертався до суду з клопотанням про продовження дії обов`язків, тобто він вважає, що відсутні будь-які ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Крім того, при обранні запобіжного заходу 14.04.2021 р. ОСОБА_4 , підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а згідно обвинувального акту, який надійшов до суду він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 та ч.4 ст. 27 - ч.2 ст. 15 - ч. З ст. 369 КК України, тобто у вчиненні ідеальної сукупності нетяжкого злочину та замаху на вчинення тяжкого злочину - правопорушень, ступінь суспільної небезпеки яких є меншим в порівнянні із правопорушенням, передбаченим ч. З статті 369-2 КК України. При цьому, мова йде про ті ж події, що раніше були кваліфіковані за згаданою статтею.
Європейський суд з прав людини у рішеннях неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (РапсЬепко V. Киззіа), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими факторами.
Відомості про особу обвинуваченого засвідчують, що ОСОБА_4 , одружений спільно із дружиною виховує та утримує трьох неповнолітніх доньок: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він має вищу освіту, постійно працює, протягом останніх двох років обіймав посади в органах виконавчої влади та місцевого самоврядування.
В судовому засіданні встанволено, шо з моменту застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативи у виді внесення застави і на даний час останній належним чином виконує, покладені на нього Кримінальним кодексом України обов`язки, зокрема, не переховується від органів досудового слідства, суду, регулярно з"являється на кожний виклик суду, не ховається і не спотворює жодних речей і документів, ае здійснює ніякого впливу на жодного із учасників кримінального провадження, не перешкоджає встановленню істини у справі, а також обвинувачений не вчинив іншого кримінального правопорушення. Така його поведінка явно засвідчує відсутність у нього будь-яких намірів переховуватись від правосуддя. Обвинувачений не допускав жодних порушень своїх обов`язків під час перебування кримінального провадження на розгляді у суді, навіть після закінчення їх строку. що свідчить про належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України. Застава була внесена ще у 2021 році, і з того часу жодного ризику на звернення такої у дохід держави не було.
Згідно ч.5 статті 182 КПК України, розмір застави при вчиненні тяжкого злочину зазначається в розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних громадян.
У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не :датна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ч.4 статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
В судовому засіданні встановлено, що майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 , та його сім`ї, скромний спосіб життя, не дають підстав вважати, що він є заможною людиною, здатною володіти вільними коштами в такій великій сумі та спроможною безболісно внести їх як заставу. Єдиними джерелами прибутків обвинуваченогої в останні два роки є його заробітна плата та допомога по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, яку отримує дружина. Визначена суддею сума в 500 000 гривень є удвічі більшою за отриману ним протягом останнього року заробітну плату (близько 200 000 грн.). Дружина обвинуваченого ОСОБА_14 у минулому році отримала за рік допомогу у сумі 31 200 гривень. Грошових заощаджень у обвинуваченого немає, достовірність цих відомостей підтверджується деклараціями особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що були подані ним та його дружиною у квітні 2021 року. У разі тривалого утримання коштів, спдлачених заставодателем ОСОБА_10 обвинувачений буде змушений відшкодовувати кошти в розмірі індексу інфляції. Таким чином, внаслідок значного завищення розміру застави його родина взяла на себе серйозні зобов`язання морального та майнового характеру, виконання яких є вкрай обтяжливим.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації, яке не змінювалось, одружений, проживає разом із своєю дружиною, має трьох дітей, тобто має стійки соціальні зв`язки. Крім того, судом враховується те, що обвинувачений ОСОБА_4 , протягом всього часу розгляду кримінального провадження належним чином виконував покладені на нього обов`язки, навіть після закінчення строку їх дії.
Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , віднесені до нетяжких та тяжких злочинів, тож розмір встановленої законом застави повинен бути у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частина 4 статті 182 КПК України передбачає, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Суд приходить до переконання, що визначення розміру застави в межах, встановлених наведеним пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України буде достатнім, і зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не має жодних намірів у неправовий спосіб впливати на процес судового розгляду справи, забезпечить його належну поведінку в майбутньому.
Керуючись ст.ст.42, 182, 331, 376 КПК України, суд,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1