Справа № 742/862/22
Номер провадження № 1-кп/699/101/22
УХВАЛА
щодо запобіжного заходу

19.04.2022 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в порядку підготовчого судового засідання матеріали кримінального провадження № 0000025 щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшло кримінальне провадження № 0000025 щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України.
Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.03.2022 року вказане кримінальне провадження прийнято до свого провадження на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану».

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується за ч. 3 ст. ст.187 КК України, тобто в тому, що 05 січня 2022 року, близько 20 години, маючи умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному із проникненням у житло та переслідуючи корисливий мотив прибув до квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу через вхідні двері проник у середину квартири, де із погрозою заздалегідь підготовленого пістолету «ПМР» калібру 9 мм Р.А. серія НОМЕР_1 , вчинив напад на ОСОБА_7 , після чого почав завдавати йому удари руками, ногами та табуреткою в область голови та інших частин тіла, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, травматичної екстракції 1, 2 правих та лівих верхніх зубів та правих та лівих перших нижніх зубів, забійних ран обох губ, закриті переломи 7, 8, 11 лівих ребер, лівобічний гемопневматорекс (скупчення крові та повітря в плевральній порожнині), які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №38 від 03.03.2022 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я, три синця на лівій верхній кінцівці, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №38 від 03.03.2022 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Після чого, розуміючи, що потерпілий ОСОБА_7 вже не буде чинити будь-який опір, ОСОБА_6 , викрав з квартири мобільний телефон марки Хіаоmі моделі Redmi 9 НFС об`ємом 3/64 GВ, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи, становить 3060 гри, срібний ланцюжок зі срібла 925 проби масою близько 13 грамів, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи, становить 687,59 грн., потерпілого, після чого покинув місце вчинення злочину, заподіявши таким чином ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 3747,59 грн.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався та на теперішній час закінчується.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні було внесене клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Вказане клопотання обґрунтоване тим, що метою продовження строку тримання останнього під вартою є забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ризики, що були підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, продовжують існувати і на теперішній час.
Потерпілий та його представник підтримали думку прокурора.
Захисник заперечив проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого.
Свою позицію захисник пояснив тим, що обвинувачений захищав Батьківщину, приймав участь в АТО, має державні нагороди. Просив змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на більш м`який, особисте зобов`язання.
Обвинувачений підтримав думку захисника. Просив відмовити у задоволенні клопотання. Зазначив, що має сім`ю в м.Прилуки, у його цивільної дружини є двоє дітей, він офіційно не працевлаштований. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ст.ст.128, 152, 186, 187 КК України, але вказані судимості погашені.
Вислухавши клопотання щодо продовження запобіжного заходу, думку учасників, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою ст.178 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною другою вказаної статті визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності.
Тобто, суд повинен розглядати питання, чи тримання особи під вартою є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи, бути достатніми для досягнення цієї цілі.
У зв`язку з викладеним вважаю, що в даному випадку прокурором у суді доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує прокурор та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, про застосування якого просив суд захисник.
Так ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.
В судовому засіданні суду не було надано доказів про наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків чи перебування на утриманні осіб, які потребують догляду; не здобуто ніякої інформації про працевлаштування чи стабільного джерела прибутків у обвинуваченого.
Обвинуваченому ОСОБА_6 37 років, відомості, які вказували б на наявність в останнього хвороби, яка б унеможливила застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу відсутні.
За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, приходжу до висновку, що запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання та домашнього арешту не забезпечить запобігання вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення.
Особиста порука також не може бути застосована до обвинуваченого, оскільки до суду не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу.
За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні, продовжити свою злочинну діяльність, а тому клопотання прокурора слід задовольнити, а строк тримання його під вартою продовжити, залишивши без задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.
Суд приймає до уваги, що тримання під вартою не повинно бути занадто довгим, оскільки це може порушувати презумпцію невинуватості, та те, що ОСОБА_6 утримується під вартою з 13.01.2022 року.
Європейський суд неодноразово вказував на існування презумпції на користь звільнення особи, друга частина пункту 3 статті 5 Конвенції не дає судовим органам можливості вибору між доставкою обвинуваченого до судді протягом розумного строку або його звільненням до суду (рішення у справі «Алєксандр Макаров проти Росії» від 12.03.2009). До визнання його винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета розглянутого положення полягає в тому, щоб забезпечувати його тимчасове звільнення, як тільки його утримання під вартою перестає бути розумним (рішення у справі «Власов проти Російської Федерації» від 12.06.2008 р.).
Разом з тим, ураховуючи особу обвинуваченого, тяжкість злочину, в якому він обвинувачується, вважаю, необхідним, як виняток, визначити розмір застави в сумі відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, та відповідає ста розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України. За умови внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати на виклик до суду.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179-183, 193, 194, 199, 331, 394, 395 КПК України,
Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 щодо продовження запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, тобто по 17.06.2022 року включно, про що оголосити йому негайно під розписку.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 248100 (двісті сорок вісім тисяч сто) грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний розрахунковий рахунок № UA0003652, код банку отримувача (МФО): 820172, одержувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26261092, банк отримувача: ДКСУ у м. Київ, з обов`язковим зазначенням у платіжному дорученні «в рахунок внесення застави ОСОБА_6 згідно ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 19.04.2022 року».
За умови внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:
1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
3)прибувати на виклик до суду.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 17.06.2022 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, передбачені ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали суду негайно вручити обвинуваченому після її оголошення.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскарженою до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1