Дата документу 02.05.2022 Справа № 335/2106/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2106/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/315/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 травня 2022 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами представників ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 квітня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000096, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на біг-беги, заповнені титаном губчатим у кількості 33 штук, кожен з яких опломбований спеціальною біркою «ZTMC», вилучені 5 квітня 2022 року, під час проведення огляду, з напівпричепу марки SCHITZ, моделі SCS24L-1362EB, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

Під час досудового розслідування встановлено, що 18 січня 2022 року до відділу поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що керівник ТОВ «ЗТМК» за попередньою змовою з невстановленими особами, вносить недостовірні відомості до бухгалтерського обліку щодо реалізації продукції комбінату, а саме: сировини титану, за цінами значно нижчими.
19 січня 2022 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000096 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Крім того, 5 квітня 2022 року до відділення поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що з території ТОВ «ЗТМК», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 18, виїхав вантажний автомобіль DAF АА 5401 ММ з напівпричепом НОМЕР_1 , завантажений титаном губчатим без належних документів.
5 квітня 2022 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000247 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
На місце події виїхала слідчо-оперативна група. Слідчим проведено огляд місця події, під час якого встановлено, що на відстані близько 150 м. від воріт ТОВ «ЗТМК», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18, знаходиться вантажний спеціалізований сідловий тягач марки DAF моделі FT CF 85460, номер кузову НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , до якого приєднаний напівпричеп загальний бортовий тентовий марки SCHITZ моделі SCS24L-1362EB, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузову НОМЕР_2 . Кузов напівпричепа зачинений та опломбований пломбою F10041731 «ZTMC». З дозволу водія ОСОБА_10 , проведено огляд самого кузову напівпричепу в якому виявлено біг-беги заповнені титаном губчатим у кількості 33 штук, кожен з яких опломбований спеціальною біркою «ZTMC».
В обґрунтування клопотання прокурор вказала, що для проведення перевірки, викладених доводів шляхом проведення відповідних слідчих дій, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення і відчуження, є необхідність у накладенні арешту на майно, яке зазначене в клопотанні.
Слідчий суддя задовольнив клопотання про накладення арешту на майно, обґрунтувавши це тим, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування та відчуження.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ЗТМК» адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що постановлена з суттєвим порушенням вимог КПК та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що не погодившись з клопотанням прокурора, ТОВ «ЗТМК» в судовому засіданні було подано письмові заперечення, в яких зазначено необґрунтованість доводів клопотання про арешт майна, проте, слідчим суддею не були прийняті до уваги покази свідків, обставини, зазначені в даних запереченнях, та досліджені в судовому засіданні документи.

Зазначає, що при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею про підозру в кримінальному провадженні №0000096 не повідомлено жодній особі.

Вважає, що слідчий суддя не звернув уваги на невідповідність клопотання слідчого про накладення арешту на майно вимогам ст. 171 КПК України, прийняв його до розгляду та ухвалив передчасне рішення, яке не можна вважати законним та обґрунтованим.

Зазначає, що в клопотанні прокурора відсутні будь-які обґрунтування про необхідність накладення арешту, прокурор в клопотанні жодним чином не обґрунтував, що застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення у виді арешту майна в повній мірі відповідатиме потребам досудового розслідування та не призведе до зупинення підприємницької діяльності ТОВ «ЗТМК», буде розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Крім того, вказує, що в клопотанні відсутнє мотивування за якими критеріями вилучений товар 33 біг-беги з титаном губчастим, загальною вагою 21 404,00 кг (ТГ (2+0); ТГ (-70+0); ТГ-ТВ (брикети) підпадають під речі, які могли бути вилучені під час обшуку та на які може бути накладено арешт в рамках даного кримінального провадження.

Зауважив, що після складання протоколу огляду та вилучення 5 квітня 2022 року за повідомленням на номер «102» від самих співробітників поліції до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за №0000247 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України службове підроблення, хоча як стало відомо від співробітників поліції, підставою для огляду автомобіля та вилучення товару було відсутність документів на товар у водія.

Вказує, що залишається невідомим, яким чином у співробітників поліції виникла підозра у наявності кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, якщо за твердженням останніх документи буди відсутні.

Зазначає, що при розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя клопотання про арешт майна, яке датоване 6 квітня 2022 року (та яке надійшло до суду 6 квітня 2022 року) від прокурора стало відомо, що 7 квітня 2022 року до ЄРДР було внесено ще одне кримінальне провадження за ч. 3 ст. 191 КК України та приєднано до об`єднаного кримінального провадження №0000096 і як пояснив прокурор, що брав участь у справі, причиною внесення відомостей стало виявлення нижчих цін на зовсім різний товар в додатку №3 від 2022 року і порівнянні з 2019 роком з титановою губкою найвищою якості ТГ-90.

Крім того вказує, що прокурором не зазначено, яким чином вказане кримінальне провадження - внесене до ЄРДР 7 квітня 2022 року впливає на обставини, визначені в клопотанні про накладення арешту від 6 квітня 2022 року.

Зазначає, що клопотання слідчого, всупереч вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України не містить чіткого переліку товарів, які було вилучено під час огляду та вилучення та які належить арештувати, зокрема, їх ідентифікаційних ознак, кількості в кожному біг-бегу та нарості, відсутня інформація, зазначена на бирці, що фактично міститься на кожному біг-бегу з товаром: зокрема не містить інформації щодо марки товару, розмір фракції, номер контракту, № партії, № пакувального місця, вага нетто, вага брутто, дати формування кожної партії товару, номерів пломб, якими опломбовано кожний біг-бег з товаром.

Вказує, що 5 квітня 2022 року об 11 год. 20 хв. ТОВ «ЗТМК» до митних органів було подано електрону декларацію UA112070/2022/002728 для подальшого експорту продукції, тобто як на момент вилучення титану губчастого, так і на момент винесення оскаржуваної ухвали про арешт, товар знаходився і знаходиться під митним контролем митних органів України.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_9 про арешт майна.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ЗТМК» адвокат ОСОБА_8 вважає, що оскаржувана ухвала винесена з суттєвими порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що 5 квітня 2022 року на території ТОВ «ЗТМК» було вилучено продукцію ТОВ «ЗТМК» - 33 біг-беги з титном губчастим, загальною вагою 21404,00 кг. Вилучення продукції ТОВ «ЗТМК» було проведено без присутності уповноважених представників ТОВ «ЗТМК». Зазначена продукція було виготовлена ТОВ «ЗТМК» та є власністю ТОВ «ЗТМК».

Зауважує, що 5 квітня 2022 року працівниками ТОВ «ЗТМК» на підставі контракту №14-10/49 від 20.10.2021 року ТОВ «ЗТМК» з підприємством MEDIUM Trade s.r.o (Словакія) здійснювалося митне оформлення товару для подальшого експерту через експедитора ТОВ «Логістікс Солюшнз».

Вказує, що 5 квітня 2022 року об 11 год. 20 хв. ТОВ «ЗТМК» було подано електронну декларацію UA 112070/2022/002728 для подальшого експорту продукції, тобто на момент вилучення титану губчастого товар знаходився під митним контролем митних органів України та знаходиться і на даний момент.

Звертає увагу на те, що на вимогу співробітників поліції ОСОБА_11 були надані всі наявні документи на вантаж, що підтверджується навіть тим, що прокурор долучив їх до матеріалів клопотання до суду.

Зазначає, що посилання в клопотанні про те, що ТОВ «ЗТМК» є держаним підприємством, а продукція, що підлягає арешту є державною власністю на відчуження якої потрібна згода держави в особі Фонду державного майна України не відповідає дійсності.

Вказує, що ТОВ «ЗТМК» створено за участі двох учасників: Фонду державного майна України, який володіє 51 % статутного капіталу товариства та компанії Толексіс Трейдінг Лімітед, яка володіє 49 % статутного капіталу товариства та діє на підставі Статуту, затвердженого протоколом загальних зборів учасників №2/2020 від 10 серпня 2020 року, який зареєстрований в установленому порядку і знаходиться і електронному вигляді в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань і майно, що належить Товариству, в тому числі вироблена продукції є приватною власністю.

Зауважує, що відповідно до п. 11.10.6 Статуту, директор товариства самостійно має права укладати договори на суму не більше 131,8 млн. грн., а погодження Загальних зборів ні для укладання Контракту №14-10/49, ні для укладання Додатка 3 до контракту не потрібно.

Крім того, вказує, що для накладення арешту на тимчасово вилучене майно обов`язково повинна бути наявна обґрунтована підозра, що передбачено ч. 3 ст. 132 КПК України.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідача по справі, вислухавши представників ТОВ «ЗТМК» та прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується для досягнення дієвості кримінального провадження.

Норми, викладені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний перевірити можливість досягнення дієвості кримінального провадження без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, що узгоджується із п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, відповідно до якої при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК).

Згідно з п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Частиною четвертою статті 173 КПК України встановлено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Колегія суддів доходить до висновку, у даному провадженні слідчий суддя не дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому слід врахувати, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК країни (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відділом поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України (а.с. 5 матеріалів кримінального провадження №0000096).

Із фабули витягу з ЄРДР кримінального провадження №0000096 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України випливає, що 18 січня 2022 року до Відділу поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що керівник ТОВ «ЗТМК» за попередньою змовою з невстановленими особами вносить недостовірні відомості до бухгалтерського обліку щодо реалізації продукції комбінату, а саме: сировини титану, за цінами значно нижчими.

Так, із диспозиції ч. 1 ст. 191 КК України випливає, що кримінальна відповідальність настає за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні.

Частина 2 ст. 191 КК України передбачає кримінальну відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а ч. 3 цієї статті встановлює відповідальність за дії, передбачені частиною першої або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб.

Із вищевказаних норм вбачається, що з об`єктивної сторони ст. 191 КК України передбачає три різні форми вчинення злочину: привласнення, розтрата чужого майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем.

Проте, як вище вже зазначалось, із фабули витягу з ЄРДР вказаного кримінального провадження із кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України випливає, що особами було внесено недостовірні відомості до бухгалтерського обліку щодо реалізації продукції комбінату ТОВ «ЗТМК».

Тобто фабула витягу з ЄРДР не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 191 КК України, яка передбачає відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а не за внесення недостовірних відомостей до бухгалтерського обліку.

Таким чином, відомості, які вказані у витязі з ЄРДР за кваліфікуючою правовою ознакою ч. 3 ст. 191 КК України не дають підстави вважати, що майно, на яке просить накласти прокурор в своєму клопотанні арешт, а саме, на біг-беги, заповнені титаном губчатим у кількості 33 штук, кожен з яких опломбований спеціальною біркою «ZTMC», вилучені 5 квітня 2022 року, під час проведення огляду, з напівпричепу марки SCHITZ, моделі SCS24L-1362EB, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 відповідає критеріями ст. 98 КПК України в даному кримінальному провадженні.

При цьому, слід зазначити, що вищевказане майно було визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000247 від 5 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а не в рамках даного кримінального провадження. Постанови про об`єднання зазначених кримінальних проваджень матеріали досудового розслідування, які були надані прокурором до свого клопотання не містять.

Крім того, із фабули витягу з ЄРДР кримінального провадження №0000096 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України вбачається, що 5 квітня 2022 року до відділення поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що з території ТОВ «ЗТМК», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18 виїхав вантажний автомобіль DAF АА 5401 ММ з напівпричепом НОМЕР_1 , завантажений титаном губчатим без належних документів.

Так, ч. 1 ст. 366 КК України передбачає кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Предметом вказаного кримінального правопорушення є офіційні документи, а не майно на яке просить прокурор накласти арешт, обґрунтовуючи таке забезпечення збереженням речових доказів.

При цьому, офіційних документів, які б були предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України прокурором не було зазначено.

Крім того, слід зазначити, що своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що жодних документів щодо походження вказаного майна, документів, які б підтверджували законність його вивезення (продажу), договору з перевізником органу досудового розслідування на момент огляду не надано, проте, в подальшому представником ТОВ «ЗТМК» надані копії відповідних документів, які не завірені, оригінал контракту не наданий на ознайомлення, а договір з підприємством перевізником не наданий.

Тобто, накладення арешту на майно, яке вказане в клопотанні, прокурор обґрунтовує тим, що представниками ТОВ «ЗТМК» не було надано відповідних документів та було надано їх копії, без відповідного оформлення.

Проте, слід вкотре зазначити, що вказане обґрунтування, а також зазначені в ЄРДР відомості не можуть давати підстави вважати, що біг-беги, заповнені титаном губчатим у кількості 33 штук, кожен з яких опломбований спеціальною біркою «ZTMC», вилучені 5 квітня 2022 року, під час проведення огляду, з напівпричепу марки SCHITZ, моделі SCS24L-1362EB, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 не є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки не можуть бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегти на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч. 1 ст. 366 КК України.

Крім того, в своєму клопотанні прокурор висловлює сумніви щодо відповідності кількості перевезення титану губчатого та його якості наявним у підприємства документів, що на його думку, може вказувати на підроблення документів, а також на ознаки інших складів кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним заволодінням державним майном, що є недопустимим в розумінні ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а в даному випадку накладення арешту на майно не допускається, якщо не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Тобто, ані клопотання прокурора, ані додані до нього документи не підтверджують, що на момент розгляду такого клопотання існувала обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, а сумніви прокурора не можуть бути підставою для наявності такої підозри.

При цьому, слід зазначити, що підставою внесення відомостей до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України було те, що вантажний автомобіль виїхав без належних документів.

Разом з цим, в матеріалах кримінального провадження містяться копії документів, які були надані слідчому ТОВ «ЗТМК» в той же день, в який був проведений огляд та вилучення відповідного майна.

Крім того, доводи апелянтів з приводу відсутності ідентифікації вилученого майна є обґрунтованими, оскільки як випливає із протоколу огляду місця події від 5 квітня 2022 року, вилучене майно, а саме кожний біг-бег має ідентифікуючи ознаки, що не було зазначено клопотанні про арешт майна та не зазначено в резолютивній частині ухвали слідчого судді, якою вказане клопотання задоволено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що прокурор в своєму клопотанні не навів правових підстав, які б вказували на те, що вилучене під час огляду 5 квітня 2022 року майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Отже, слідчий суддя не перевірив чи є об`єктивна необхідність у накладенні арешту, не з`ясував можливість досягнення мети, на яку посилається прокурор у клопотанні, без застосування цього заходу забезпечення провадження.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ні прокурор в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст.ст. 171, 173 КПК України не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що «кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У зв`язку із вищевикладеними обставинами, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційні скарги підлягають задоволенню.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представника ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 квітня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000096, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою у задоволенні клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4