Справа № 127/9781/22
Провадження № 1-в/127/283/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2022 засуджений ОСОБА_6 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання засуджений мотивує тим, в даний час він відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 01.04.2010, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, з врахуванням положень ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

У своєму клопотанні ОСОБА_6 також зазначає, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2022 йому було замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на невідбутий строк покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців та 28 (двадцять вісім) днів, етапувавши його до подальшого місця відбування покарання під вартою. Однак, через війну рф проти України він продовжує відбувати покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86).

Засуджений вважає, що станом на дату звернення з вказаним клопотанням до суду відносно нього можливо застосувати положення ст. 81 КК України, тому просить суд звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Розгляд поданого клопотання засуджений ОСОБА_6 просив провести без його участі, про що зазначив у поданій на адресу суду письмовій заяві, в якій також зазначив, що відводів складу суду не заявляє.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання свого підзахисного, вважає, що ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , оскільки останній відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, раніше вже відбував покарання в місцях позбавлення волі та звільнявся умовно-достроково, однак належних позитивних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисний тяжкий злочин.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважаючи його в даному випадку передчасним з огляду на значну частину невідбутого строку покарання.

Заслухавши думки учасників справи, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно з ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 01.04.2010, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України. З врахуванням положень ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду від 22.11.2006 і остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі. Даний вирок залишено без змін ухвалою Верховного Суду України від 22.07.2010.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 02.03.2016 засудженому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 05.08.2009 по 22.07.2010 в строк відбування покарання, з розрахунку один день ув`язнення за два дні відбування покарання.

Відтак, строк відбування покарання засудженому обраховується з 05.08.2009 по 19.08.2023 включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2022 ОСОБА_6 було замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на невідбутий строк покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців та 28 (двадцять вісім) днів, етапувавши його до подальшого місця відбування покарання під вартою.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до характеристики від 31.05.2022 та матеріалів особової справи засудженого, вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі та раніше вже звільнявся умовно-достроково. Злочин, за яким засуджений на даний час відбуває покарання, вчинений ним під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За весь період відбування покарання засуджений має 15 заохочень і 2 дисциплінарні стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

В Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» засуджений зарекомендував себе з посередньої сторони, потребує постійного контролю з боку персоналу установи. По прибуттю до установи був працевлаштований різноробочим їдальні установи. На даний час у виробничій майстерні установи та на роботах із господарського обслуговування не працевлаштований за власним бажанням.

У взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_6 не конфліктний. По відношенню до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує та не завжди робить для себе належні висновки. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі в її реалізації не приймає. Засуджений навчається у загальноосвітній школі, що функціонує при установі. Підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною. На профілактичних обліках не перебуває. Виконавчі листи в установі відсутні.

Відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту, у засудженого ОСОБА_6 встановлено середній рівень ризику (214 балів).

Під дію ст. 81 КК України ОСОБА_6 підпадав по відбуттю 3/4 частини строку покарання, а саме з 19.11.2019, однак рішенням комісії установи (протокол № 27 від 03.12.2019) останньому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні за його власним бажанням.

Вирішальне значення при умовно-достроковому звільненні має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Разом із тим матеріали справи не мають достатніх даних про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки, будучи неодноразово судимим та відбуваючи покарання, в тому числі й у виді позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково на залишок невідбутого строку, який становив майже два роки, знову вчинив умисний тяжкий злочин, за який на даний час відбуває покарання.

Крім того, протягом всього строку відбування покарання засуджений має лише 15 заохочень. Такі обставини не вказують на сталість виправлення та сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_6 під час всього строку відбуття покарання.

До того ж засудженому у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України скорочено частину призначеного покарання майже на один рік шляхом зарахування у строк відбування покарання періоду попереднього ув`язнення. Тому, з врахуванням значної частини невідбутого строку покарання, в даному випадку відсутня доцільність та необхідність умовно-дострокового звільнення, оскільки мета призначеного ОСОБА_6 покарання ще не досягнута.

В зв`язку з наведеним, дослідивши усі дані в їх сукупності, суд приходить до висновку, що станом на дату розгляду клопотання підстави для умовно-дострокового звільнення є недостатніми для прийняття позитивного рішення. На думку суду, ОСОБА_6 ще не довів своє виправлення, а тому клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід залишити без задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: