Категорія:ст.ст. 185 ч.2, 15 ч. 3, 186 ч.1, 357 ч. 1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2021 року, яким -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Луцьк Волинської області, українка, громадянка України, з середньою освітою, непрацююча, розлучена, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрована та проживає АДРЕСА_1 , раніше судима: 07.08.2019 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбуття призначеного покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік, -

визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.ст.185 ч.2, 15 ч.3, 186 ч.1, 357 ч.1 КК України, та їй призначено покарання:

- за ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
- за ст.15 ч.3, 186 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;
- за ст.357 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково не відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.08.2019 2 (два) місяці позбавлення волі, визначено остаточне покарання до відбуття ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.
Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без задоволення.
Вироком вирішено питання про речові докази та арешт майна.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнана винною в тому, що вона 13.08.2018, близько 13:53 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в магазині «Сім-23», що розташований за адресою: м. Луцьк, проспект Соборності, 26 Волинської області, шляхом вільного доступу, намагалась таємно викрасти ковбасу «Салямі Дрогобицьку», в кількості 1 упаковка, вагою 0,456 кг., вартістю 150,54 грн. на загальну суму 68,65 грн., ковбасу «Салямі Італійську» в кількості 4 упаковки, вартістю 24,30 грн. на загальну суму 97,20 грн., ковбасу «Салямі Київську», в кікості 2 упаковки, загальною вагою 1,012 кг., вартістю 70,51 грн. на загальну суму 71,36 грн., ковбасу «Салямі Домашню» в кількості 2 упаковки, вартістю 26,40 грн. на загальну суму 52,80 грн., ковбасу «Салямі Золотисту», в кількості 3 упаковки, вартістю 23,64 грн. на загальну суму 70,92 грн., ковбаски «Пікнік», в кількості 1 упаковка, вагою 0,304 кг., вартістю 86,01 грн. на загальну суму 26,15 грн., пиво «Львівське» 1,25 л. в кількості 2 пляшки, вартістю 19,56 грн. на загальну суму 39,12 грн., молоко згущене «Первомайськ» в кількості 2 упаковки, вартістю 32,40 грн. на загальну суму 64,80 грн., а всього на суму 491 грн., які належали ТОВ «Клевер Сторс». В подальшому, незаконні дії обвинуваченої ОСОБА_8 були виявлені працівниками магазину, однак остання продовжила вчиняти злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, намагаючись відкрито викрасти зазначені продукти харчування та алкогольні напої, однак з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки була затримана працівниками магазину.
Крім того, вона ж, 25.09.2018, близько 17:20 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні супермаркету «Наш Край» ТзОВ «Агро-Р», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, проспект Відродження 18 Волинської області, шляхом вільного доступу з прилавків вказаного супермаркету, повторно, таємно викрала кабаноси вагою по 120 г. 2 шт., вартістю однієї 40 грн., ковбаски м`ясний хутір «Єгерські» вагою 1,74 кг., вартістю 201,84 грн., сосиски «МЖК» вагою 285 г. 1 шт., вартістю 37,14 грн., палички крабові «Вічі» вагою 240 г. 1 шт., вартістю 40,62 грн., палички крабові «Водний Мір» вагою 240 г. 1 шт., вартістю 36,68 грн., горілка «Хлібний Дар» ємністю 1,75 л. 1 шт., вартістю 243,3 грн., ікра риб продукт «Камчатська» - 1 шт., вартістю 184,90 грн., ковбаса «Кременчук» вагою 80 г. 5 шт., вартість однією 31,32 грн., чим заподіяла ТзОВ «Агро-Р» матеріальну шкоду на загальну суму 981,14 грн.
Крім того, вона ж, 11.05.2020, близько 14:00 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Соточка», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, проспект Соборності, 23 Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, прагнучи незаконно збагатитись, шляхом шахрайства, повідомивши продавцю вказаного магазину ОСОБА_10 неправдиву інформацію про те, що громадянка ОСОБА_9 попросила забрати з магазину належну їй банківську картку, яку попередньо залишила в магазині коли розраховувалась за товар, заволоділа офіційним документом, а саме банківською карткою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_9 , та яка згідно ст.1 ЗУ «Про інформацію», ст.14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст.5 ч.1 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на той час на рахунку вказаної банківської картки, після чого покинула приміщення магазину та розпорядилася банківською карткою на власний розсуд.
Крім того, вона ж, 11.05.2020, близько 14:10 год., діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого грошових коштів, які знаходились на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: м. Луцьк, проспект Соборності, 28 Волинської області, використовуючи вищевказану банківську картку потерпілої ОСОБА_9 , знаючи захисний пін-код, шляхом вільного доступу, внаслідок здійснення двох транзакцій, таємно викрала грошові кошти в сумі 4000 грн., із використанням банкомату АТ «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, проспект Соборності, 28 Волинської області, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачена вважає вирок суду в частині засудження за ч.2 ст.185 КК України (по епізоду 25.09.2018 таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно з супермаркету «Наш край» ТзОВ «Арго-Р») незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що судом не надано правову оцінку всім доказам в сукупності, вирок суду не мотивований, а докази обвинувачення належним чином не перевірені, оскільки жоден із свідків не бачив обставин події, вона мала намір заплатити за товар. Зазначає, що будь-яких прямих доказів про вчинення нею крадіжки з магазину «Наш Край» матеріали справи не містять, а довідкавідношення, протокол огляду місця події та відеозапис з камер відеоспостереження магазину, є неналежними та недопустимими доказами. Також вказує, що судом при постановлені вироку та обрані міри покарання безпідставно не віднесено до обставин, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, вчинених в магазинах «Сім-23» та «Соточка». Просить вирок суду першої інстанції в частині визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України скасувати та ухвалити в цій частині виправдувальний вирок.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування захисника, який скаргу підтримав з викладених у ній підстав, думку прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України (епізод 11.05.2020 таємне викрадення грошових коштів в сумі 4000 грн., із використанням банкомату АТ «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, проспект Соборності, 28 Волинської області, потерпілої ОСОБА_9 ), за який її засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченої за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На думку суду апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення в частині визнання винуватою обвинувачену за ч.2 ст. 185 КК України (по епізоду 25.09.2018 таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно з супермаркету «Наш край» ТзОВ «Арго-Р»), місцевий суд у вироку проаналізував та надав належну юридичну оцінку усім зібраним доказам для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.
Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність вчинення ОСОБА_8 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненим повторно. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так суд першої інстанції підставно взяв до уваги показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про те, що дійсно за вказаних обставин місця та часу обвинувачена з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вчинила крадіжку. Дані показання є чіткими та послідовними, підтверджені іншими доказами по справі, зокрема протоколом огляду місця події від 25.09.2018, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.09.2018, протоколом огляду документу (відеозапису) від 22.10.2018, відеозаписом з камери спостереження та іншими доказами, яких піддавати сумніву в суду підстав немає.

Не має в апеляційного суду обґрунтованих підстав вважати, що вказані свідки оговорюють обвинувачену, оскільки будь-яких неприязних відносин між ними не було і не могло бути, не наведені такі підстави і в скарзі обвинуваченої.

Окрім того, факт перебування обвинуваченої в магазині не заперечується останньою.
Дані докази, зокрема і довідкавідношення, протокол огляду місця події та відеозапис з камер відеоспостереження магазину, є належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України, оскільки слідчі дії проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а отже доводи апеляційної скраги в цій частині не грунтуються на матеріалах справи.

Дана судом першої інстанції належна оцінка і показанням самої обвинуваченої ОСОБА_8 , які обґрунтовано спростовані судом першої інстанції, з чим погоджується і апеляційний суд.

Наведені докази, які суд першої інстанції дослідив в судовому засіданні, в своїй сукупності об`єктивно покладені в основу обвинувального вироку.

Сукупність досліджених доказів дала суду можливість поза розумним сумнівом як прийти до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, так і спростовувати її версію про бажання придбати товар.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, які переконливо свідчать про те, що ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, вчинила таємне викрадення чужого майна, а тому дії вірно кваліфіковані ч.2 ст.185 КК України.

Таким чином, невідповідностей висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, чи істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Посилання обвинуваченої в своїй скарзі про ґрунтування обвинувачення лише на припущеннях є безпідставними та надуманими, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу виної, а саме, те, що обвинувачена має на утриманні малолітню дитину, потерпілі будь яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не мають та на суворому покаранні не наполягають, однак раніше судима, характеризується із задовільної сторони, знову вчинила аналогічні корисливі кримінальні правопорушення в період відбування іспитового строку.
Обставин, що пом`якшують покарання, про що зазначає в апеляційній скарзі обвинувачена, а саме активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, вчинених в магазинах «Сім-23» та «Соточка», з огляду на їх відсутність в обвинувальному акті, не встановлено, а отже доводи апеляційної скраги в цій частині не грунтуються на матеріалах провадження.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , суд відніс вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`янінна та рецедив злочинів, і це не оспорюється в апеляційній скарзі.
Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції обвинувачена, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання обвинуваченій реально саме у виді позбавлення волі, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а остаточне покарання шляхом часткового приєднання покарань.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, як самою обвинуваченою, так і іншими особами.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2021 року щодо останньої без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді