ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1512/22 Справа № 428/33/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Севєродонецького міського суду Луганської області від 05 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сєвєродонецьку, Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И ЛА:
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 січня 2022 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 березня 2022 року, й визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 148860 гривень.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, врахувавши доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для цього провадження або вчинити інший злочин, й, надавши оцінку стану здоров`я підозрюваного й його особі, який не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працює й не має постійного джерела доходу, дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим під час судового розгляду ризикам.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження, ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску процесуального строку на оскарження ухвали, захисник зазначає, що повний текст ухвали був проголошений 10.01.2022, а копію цього рішення він отримав 12.01.2022, й через зайнятість в інших судових засіданнях, не зміг своєчасно подати апеляційну скаргу, тому просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити його.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та не обґрунтовоную, тому підлягає скасуванню. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що органом досудового розслідування не надано достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували наявність обгрунтованої підозри, яку було пред`явлено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України. До того ж, апелянт зазначає, що затримання підозрюваного відбувалось з істотними порушеннями закону, оскільки зупинення його автомобіля було безпідставним, та працівники поліції незаконно порушили його конституційні права на свободу пересування. Окрім цього, захисник, вказує, що обшук в автомобілі підозрюваного та його затримання також відбувалось незаконно, без ухвали слідчого судді. При цьому захисник зауважує, що в судовому засіданні 05.01.2022 під час обрання запобіжного заходу підозрюваному, судом було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання щодо першочергового розгляду скарги захисника на незаконне затримання підозрюваного та без належного обгрунтування відкладено розгляд цієї скарги сторони захисту на другий план. З огляду на вказані обставини, захисник вважає, що ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який продовжено, зокрема, до 21 листопада 2022 року.

Отже, враховуючи ці обставини та те, що місце перебування підозрюваного встановити неможливо, а також положення ч. 6 ст. 193 КПК України, колегія суддів, за згодою учасників провадження, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника за відсутності ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, колегія суддів виходить з того, що оскаржуване рішення було постановлено 05.01.2022, хоча і за участю захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , однак слідчим суддею було оголошено лише резолютивну частину ухвали, повний текст якої було оголошено за відсутності сторін, а її копію адвокатом було отримано 12.01.2022, й 17.01.2022 подано апеляційну скаргу.

При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.05.2020, поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та встановлення підстав для його поновлення є необізнаність скаржника, який з поважних причин не був присутній у судовому засіданні під час оголошення повного тексту ухвали, про мотиви постановленої слідчим суддею ухвали.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали та приходить до висновку, що його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з цим, ч. 3 ст. 183 КПК України встановлено, слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Колегія суддів вважає, що наведені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, апеляційним судом встановлено, що СВ Сєвєродонецького РУП ГУНП України в Луганській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000006 від 02.01.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

02.01.2022 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 03.01.2022 його повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно доказів, долучених до клопотання, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, колегія суддів зважає й на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.

Отже, судом першої інстанції наявність долучених до клопотання доказів, визнано достатніми для підтвердження обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_6 , з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок є законним і таким, що відповідає фактичним обставинам цього провадження, та обґрунтованість підозри підтверджується доказами у провадженні у їх сукупності, що дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Також, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, належним чином врахував ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , який є тяжким злочином, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, яке передбачене у виді позбавленні волі строком до 10 років з конфіскацією майна, обставини вчинення злочину, його особу, який не одружений, не має на утриманні дітей, не працевлаштований, не має постійного джерела, а також його вік та стан здоров`я, й дійшов обґрунтованого висновку про існування у провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно і повно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики доведеними та такими, що об`єктивно існують й для їх запобігання, необхідно застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчий суддя не мотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, й його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.

Також, слідчий суддя, оцінивши всі обставини провадження, дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу немає, оскільки вони не зможуть забезпечити запобігання встановлених слідчим суддею ризиків.

Посилання захисника на ті обставини, що слідчим суддею не було досліджено доказів, які вказують на існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду є неспросможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке загрожує, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.

Будь-яких переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_6 під вартою, колегією суддів не встановлено.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи встановленні слідчим суддею обставини, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також, його особу, погоджується зі слідчим суддею, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у відповідності до вимог ст.ст. 182, 183 КПК України, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.

Отже, колегія суддів вважає ухвалу про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законною і обґрунтованою, та не знаходить підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали, задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 пропущений процесуальний строк на оскарження ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 січня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4