Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа 511/1716/20
Номер провадження: 1-кп/511/37/22
15 серпня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000366 від 15.06.2020 року року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:
13.06.2020 біля 12 год. 45 хв. ОСОБА_7 перебувала у приміщенні контори СТ «Одрадове», розташованої за адресою д/м «Одрадове -2», Роздільнянського району Одеської області, де спільно з ОСОБА_8 здійснювала прийом садоводів з господарських питань.

В подальшому цього ж дня, 13.06.2020 біля 13:00 годин, до приміщення контори СТ «Одрадове» увійшла ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де під час розмови між вказаними жінками виникла словесна перепалка, яка переросла в сварку, в яку втрутився обвинувачений ОСОБА_4 .

Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілої ОСОБА_7 , з метою спричинення їй тілесних ушкоджень, проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, умисно, штовхнув ОСОБА_7 двома руками у спину, внаслідок чого остання, не втримавшись на ногах, впала на землю та вдарилась лівою половиною тулуба об тверду поверхню.

В результаті падіння та послідуючого удару на тверду поверхню у потерпілої ОСОБА_7 утворилися тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці, які відповідно до п.п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженого Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 p., відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також по одному садну лівого плеча та в ділянці лівого ліктьового суглоба, синець правого стегна, два синця та садно лівого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковано за ст. 128 КК України, як заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав. Суду показав, що 13.06.2020 року він з дружиною ОСОБА_11 та сусідкою ОСОБА_12 проходили біля контори Садового товариства «Одрадове», членами якого вони є і на території якго проживають. ОСОБА_13 запропонувала його дружині зайти до голови товариства ОСОБА_8 по питанню підвищення потужності елетролічильника на її земельній ділянці та попросила його дружину зняти на телефон цю розмову. Жінки зайшли до контори, коли він на вулиці через короткий проміжок часу почув в приміщенні контори крики, Спочатку в контору забіг ОСОБА_14 , а потім він.
З коридора бачив , що його дружина стояла біля дверей кабінету ОСОБА_8 та вела зйомку на телефон. В цей час ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 були в кабінеті. Також бачив, як ОСОБА_7 в кабінеті дістала із сумки електрошокер та направила його в сторону ОСОБА_16 . В цей час ОСОБА_8 намагалась вигнати із кабінету ОСОБА_17 , а та просила поговорити з нею. Також ОСОБА_8 намагаючсиь закрити двері до кабінету, вдарила його дружину ОСОБА_18 в груди, а потім по обличчю , тому він, захищаючи жінку встав між ними. Під час конфлікту вони перемістилися до коридора. ОСОБА_8 намагалась ще вдарити його дружину, він став між ними, також ОСОБА_8 утримував позаду ОСОБА_19 , однак та почала продовжувала наносити удари його дружині. В цей час ОСОБА_20 пройшла повз них до його дружини ОСОБА_18 та вдарила її електрошокером в ліву ногу в стегно. Потім він почув ще один розряд електрошокера, він вирвався від ОСОБА_8 , яка утримувала його за футболку, та кинувся на допомогу дружині. ОСОБА_7 в цей час стояла до нього в коридорі спиною і обличчям до виходу. Він взяв її за плечі, щоб утримати від дій в бік його дружини, однак вона вислизнула з його рук і впала на подвір`я. Після чого він також опинився на вулиці, де вже була його дружина. З приміщення контори вийшла ОСОБА_8 та нанесла ще два удари його дружині. Від шокера у дружини була травма лівого стегна. Він намагався зупинити ОСОБА_21 , щоб та не била його дружину електрошокером, а не штовхав її .

Однак не зважаючи на повне невизнання вини у вчиненні інкримінованогойому злочину ОСОБА_4 суд вважає, що його винуватість у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами по справі.

В першу чергу , показами по справі потерпілої ОСОБА_7 , яка суду показала, що 13.06.2020 року біля 13 години , перебуваючи в конторі СТ «Одрадове» вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості саме як наслідок неправомірних дій ОСОБА_4 і суду показала, що вона 13.06.2020 року перебувала в конторі СТ «Одрадове», головою правління якого вона була обрана на той час, а саме в кабінеті голови СТ «Одрадове» ОСОБА_8 , де вони разом вели прийом громадян. В 13.00 відключили світло на масиві, а тому вона пішла на територію до трансформатора, де вже були працівники товариства ОСОБА_19 та Калініч. В цей час вона помітила, що до приміщення контори прямують ОСОБА_4 , , його дружина та ОСОБА_13 . Вона знала, що ці люди можуть влаштувати сварку в конторі, так як у незаконний спосіб вимагають від голови товариства ОСОБА_8 підвищити їм потужність електропостачання на їх земельних ділянках.
Вона також пішла до приміщення контори. В кабінеті у ОСОБА_8 вже була ОСОБА_15 , яка не пускала її в кабінет, намагаючись закрити двері до кабінету та поговорити з ОСОБА_8 один на один, і при цьому прищемила їй ногу. ОСОБА_8 попросила ОСОБА_22 вийти з кабінету, так як такої розмови не буде. Біля дверей розмову ОСОБА_23 та ОСОБА_8 на телефон знімала ОСОБА_24 . Вона зайшла до кабінету та та з метою захисту від ОСОБА_23 та ОСОБА_25 дістала із сумки електрошокер і направила його в сторону ОСОБА_23 , вимагаючи вийти з кабінету. ОСОБА_13 вийшла з кабінету, однак , коли ОСОБА_8 хотіла закрити до кабінету двері, їй в перешкоді стала ОСОБА_24 . ОСОБА_26 вдарила ОСОБА_8 по обличчю рукою і між ним зав`язалась бійка спочатку в дверях кабінету, а потім всі учасники конфлікту змістилися в коридор до каси. В ході бійки, ОСОБА_24 позвала чоловіка ОСОБА_27 , а на допомогу ОСОБА_8 прийшов ОСОБА_14 . В ході бійки вона бачила, як ОСОБА_28 утримував ОСОБА_8 , а ОСОБА_29 , користуючись цим, наносила їй удари. Тому вона пройшла біля ОСОБА_30 , він був за її спиною і в сторону ОСОБА_31 у повітря розрядила електрошокер. Таким чином почала відтісняти її до виходу з приміщення контори, щоб вона не могла наносити удари ОСОБА_8 . В цей час вона почула сильний поштовх в спину , від чого випала з коридору на подвір`я і впала, а коли відкрила очі, то побачила над собою ОСОБА_27 . Від падіння отримала перелам ключиці. Про те, що штовхнув її в спину ОСОБА_28 вона дізналась від ОСОБА_8 , ОСОБА_19 . Також цей факт зафіксовано на відео із камери відеоспостереження.
Щодо даної ситуації також пояснила, що елетрошокер, який вона застосувала в ході конфлікту належить їй, вона завжди має його при собі з метою захисту. Застосувала його з метою власного захисту та захисту ОСОБА_8 , так як ОСОБА_24 та ОСОБА_15 вели себе агресивно, прийшли в незаконний спосіб примусити їх прийняті незаконні рішення, так як ОСОБА_32 вже неодноразово було відмовлено в підвищенні потужності електролічильника на садовому будинку.
Також підтвердила свій діагноз, встановлений їй після травми перелам ключиці . Повідомила, що допомогу їй надавали в лікарні, наклали медичну фіксуючу пов`язку. Повністю відновлення та зрощення кісток відбулося в серпні 2020 року, пов`язку вона зняла в кінці липня.

В свою чергу покази потерпілої ОСОБА_7 відповідно узгоджуються з її діями і підтверджуються поданою нею заявою до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 14.06.2020 року , відповідно до якої потерпіла повідомила правоохоронні органи про те, що 13.06.2020 року Россомаха Олександр в СТ «Одрадове» наніс їй тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ключиці (а.с.118 т.1)

Аналогічно події того дня потерпіла відтворила під час слідчого експерименту від 21.07.2020 року за її участю , що підтверджується даними протоколу слідчого експерименту, де в присутності понятих уточнила під час відтворення подій, що на момент поштовху вона стояла спиною до ОСОБА_4 . Від поштовху в спину вона з коридора контори впала на землю і отримала перелом ключиці. (а.с.145 т.1)

Відповідно обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень підтверджено відеозаписом із зовнішньої камери відеоспостереження, встановленої на стовпі біля будівлі контори СТ «Одрадове» за 13.06.2020 року , який надала ОСОБА_7 до поліції особисто на компакт-диску DVD R . При перегляді інформації з даного диску встановлено, що на ньому знаходиться три файли, на яких зафіксовано події, що відбувалися 13.06.2020 року . Так протягом всього часу відеозапису зображено територію будівлі контори СТ «Одрадове» . В правому куті поверх відеозапису зображено статичний на протязі всього часу відеозапис напис білого кольору «03.06-2020 ПТ 15:39», що вказує на дату запису та динамічний напис , що вказує на час запису. Так динамічний напис білого кольору у правому верхньому куті під час даного фрагмену відеозапису «15:29:18» на 0:00:22 хв зроблено стоп кадр (скріншот№1), на 0:00:33 хв перегляду до приміщення контори входить потерпіла ОСОБА_7 , зроблено стоп-кадр(скріншот №2) на 0:00:43 хв перегляду до вказаної контори входять дві жінки. При перегляді на 0:01:07 хв біля будівлі контори СТ «Отрадове» залишається ОСОБА_4 , зроблено стоп кадр.(скріншот№4)
На 0:02:14хв. перегляду до будівлі контори СТ «Отрадове» входить ОСОБА_4 (скріншот №4).
На 0:03:44 хв перегляду зображено , як потерпілу ОСОБА_7 штовхає ОСОБА_4 (скріншот №6). (а.с.119,120, 121 т.1), а та після цього падає на землю.
В свою чергу дані відеозапису в судовому засіданні були відтворені у присутності всіх учасникі даного провадження , судом не встановлено візуально доказів монтажу даного відео або фальсифікації, також судом було встановлено, що дане відео не демонструє перебігу цього конфлікту з самого початку, між тим на ньому зафіксовано причину падіння потерпілої ОСОБА_7 саме від поштовху ОСОБА_4 .
Даний відеозапис визнано по справі речовим доказом, що підтверджується постановою від 17.06.2020 року про визнання речовим доказом компакт-диску DVD R марки без серійного номеру з об`ємом пам`яті 4,7 ГБ з відеозаписом з камер відеоспостереження від 13.06.2020 року (а.с.126 т.1)
Крім цього, наявність даного відеозапису також підтверджується постановою про огляд предметів від 05.08.2020 року , відповідно до якої оглянуто надані суду обвинуваченим ОСОБА_4 в якості речових доказів відеофайли на флеш носії 47 відеофайлів із телефону та відео з зовнішньої камери на стовпі навпроти контори СТ «Отрадове» (а.с.188 т.1)

Крім цього отримані дані з відеозапису були підтврджені в суді показами допитаних по справі свідків.

Так свідок обвинувачення ОСОБА_8 в суді показала і підтвердила , що 13.06.2020 року в 12 год 45 хв знаходилась на своєму робочому місці як голова СТ «Одрадове» в примущенні контори, коли до кабінету зайшла член садового товариства ОСОБА_13 , вела себе зухвало та вкотре стала вимагати підвищення потужності її електролічильника на садовій ділянці. За нею до кабінету зайшла ОСОБА_7 , а Россомаха ОСОБА_18 в цей час стояла в дверях кабінету та вела відеозйомку їх розмови на телефон. Вона попросила ОСОБА_33 покинути кабінет, однак обидві жінки не мали наміру добровільно покидати кабінет, між ними почалася сварка. В ході сварки ОСОБА_24 , щоб перешкодити їй закрити двері до кабінету та уникну ти конфлікту, вдарила її рукою по обличчю, та намагалась нанести ще удари, вона стала оборонятися. Однак на допомогу дружині прибіг ОСОБА_34 та став між ними і почав утримувати її за руки, а ОСОБА_24 , стоячи за його спиною продовжувала наносити їй удари по голові. Під час конфлікту вони перемістилися до коридору контори , де їй на допомогу прийшов ОСОБА_14 . ОСОБА_20 в цей час змогла вийти з кабінету, та щоб домогти їй уникнути ударів від ОСОБА_25 пройшла з правої строни повз неї та ОСОБА_30 , та почала лякати електрошокером ОСОБА_35 , яка в цей час продовжувала наносити їй удари. Від погроз ОСОБА_36 електрошокером Россомаха ОСОБА_18 почала відступати до виходу . В цей час ОСОБА_28 відштовхнув її та розвернувся в сторону ОСОБА_7 і двома руками сильно штовхнув ОСОБА_37 в спину і та випала з коридору через вхідні двері на землю, від чого як з`ясувалось отримала перелом.
Ці покази свідка в свою чергу також узгоджуються з даними протоколу слідчого експерименту від 21.07.2020 року за участю ОСОБА_8 , яка в присутності понятих аналогічно своїм показам в суді відтворила події 13.06.2020 року в приміщенні контори СТ «Одрадове». (а.с.140 т.1)

Аналогічні покази дав в суді свідок обвинувачення ОСОБА_19 , який суду показав, що також був свідком конфлікту в приміщення контори СТ «Одрадове» між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з одного боку та ОСОБА_38 , ОСОБА_11 та ОСОБА_39 з другого боку. Також повідомив, що він проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_8 . Суду показав, що він прибіг до кабінету ОСОБА_8 на крики, та побачив біля дверей ОСОБА_27 та ОСОБА_18 , ОСОБА_33 . Вони вчинили бійку з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . ОСОБА_7 хтось прищемив ногу, а ОСОБА_8 вдарила ОСОБА_18 Россомаха по обличчю. Почалася бійка в коридорі , в ході якої ОСОБА_34 утримував ОСОБА_8 за руки, а Россомаха ОСОБА_18 била її . Він також почав розбороняти всіх. ОСОБА_7 в цей час декілька разів розрядила електрошокер, намагаючись всіх витіснити з приміщення контори і він також бачив, як ОСОБА_34 відштовхнув від себе ОСОБА_8 в його сторону, а сам пішов за ОСОБА_7 та двома руками виштовхав її з коридора на вулицю, від чого та впала на землю.
Ці покази підтверджені також даними протоколу слідчого експерименту від 21.07.2020 року за участю свідка ОСОБА_19 , який в кабінеті слідчого аналогічно відтворив події 13.06.2020 року в приміщенні контори СТ «Отрадове». (а.с.132 т.1)

Також вина обвинуваченого у вчиненнні злочину підтверджена показами в суді свідка обвинувачення ОСОБА_40 , яка в 2020 році працювала охоронцем в СТ «Одрадове» та суду показала, що 13.06.2020 року була на роботі в приміщення контори СТ «Одрадове», знаходилась в кабінеті, де знаходяться дані з камер відеоспостереження, які встановлені по території СТ «Одрадове». Почула шум в коридорі приміщення контори та вийшла на коридор, а потім на вулицю. Вона бачила, як ОСОБА_7 підійшла до вхідних дверей, позаду неї був ОСОБА_28 , який обома руками штовхнув її в спину і вона впала на землю, перелетівши через поріг біля контори. Біля ОСОБА_41 стояла його жінка. Поштовх був дуже сильний, так як потерпіла перелетіла через поріг та впала біля загороджувальних стовпчиків, тобто на значній відстані від порогу.

Доповнюють вищенаведені покази і покази в суді свідка ОСОБА_42 , яка суду показала, що в 2020 році працювала в СТ «Одрадове» на посаді касира та 13.06.2020 року була на роботі в приміщення каси. Бачила, як біля обіду в приміщення контори зайшла ОСОБА_13 , Росссомаха ОСОБА_18 і вони пішли до кабінету ОСОБА_43 . Чула, як в кабінеті ОСОБА_13 запитала про результат розгляду її заяви, між ОСОБА_44 та ОСОБА_43 стався конфлікт. Також чула, як голова товариства просила не знімати розмову на телефон, потім чула голос ОСОБА_7 , , та скаржилась, що їй прищемили ногу. Потім до кабінету ОСОБА_8 пішов ОСОБА_19 , слід за ним ОСОБА_34 . Там була перепалка, а потім конфлікт продовжився перед вікном каси. Вона бачила ОСОБА_27 з піднятими руками, за його спиною ОСОБА_45 , а також ОСОБА_7 , яка тримала в руках електрошокер, також вона чула його розряди.

Також частково вина обвинуваченого підтверджується і показами в суді свідка обвинувачення ОСОБА_23 .
Так даний свідок в щодо перебігу подій того дня суду показала, що 13.06.2020 року вона прийшла до контори СТ «Одрадове» особисто до голови ОСОБА_8 , щоб дізнатися про результат розгляду її заяви про підвищення потужності електролічильника на її земельній ділянці. Хотіла розмову з ОСОБА_8 записати на телефон і для цього попросила зайти до кабінету разом з нею ОСОБА_45 . ОСОБА_8 була в своєму кабінеті , куди вона зайшла поговорити з нею один на один, однак за нею в кабінет зайшла ОСОБА_7 . ОСОБА_8 почала виганяти її з кабінету та ображати, сказала, що вона веде себе неадекватно і розмов не буде. В цей час Россомаха ОСОБА_18 помітила у ОСОБА_7 , електрошокер та попередила її про це. Вона почала виходити з кабінету, ОСОБА_8 покликала не допомогу ОСОБА_46 , а потім виштовхнула її з кабінету. Після цього вдарила у груди ОСОБА_45 , яка все знімала на телефон. В цей час до кабінету прибіг ОСОБА_34 , він став між дружиною та ОСОБА_8 , яку також від бійки намагався утримати ОСОБА_47 .. Вони так змістилися до коридора. В цей час з кабінету вийшла ОСОБА_20 та електрошокером вдарила в ногу ОСОБА_45 , а потім ще раз розрядила електрошокер в повітря в її бік. В цей час ОСОБА_34 вирвався від ОСОБА_8 та кинувся в бік дружини, щоб прикрити її від ОСОБА_7 .
Однак щодо подальших дій ОСОБА_4 суду показала, що на той час вона стояла в коридорі біля кабінету охорони за спиною Россомаха Олександра, то вона ніяких подій, які відбувалися попереду нього не бачила, в тому числі вона не бачила, щоб ОСОБА_28 штовхав ОСОБА_7 в спину і не бачили від чого впалал ОСОБА_7 , а відтак не спростувала покази попередніх свідків та потерпілої, що ОСОБА_4 саме штовхнув ОСОБА_7 , що було причиною її падіння та отримання тілесних ушкоджень. Вона вийшла на вулицю і бачила, як ОСОБА_48 з електрошокером та телефоном лежить на землі, а ОСОБА_8 на вулиці продовжувала бити ОСОБА_45 .

Також з показами свідка ОСОБА_23 щодо перебігу поді того дня узгоджуються покази свідка захисту - ОСОБА_10 , дружини обвинуваченого ОСОБА_4 , яка суду показала, що 13.06.2020 року разом із сусідкою ОСОБА_39 прийшла до приміщення контори СТ «Одрадове», та попросила її зняти на мобільний телефон її розмову з головою СТ «Одрадове» ОСОБА_8 щодо проблем з елетропостачанням. Вони прийшли до кабінету ОСОБА_8 , куди зайшла ОСОБА_49 , а вона стала в дверях знімати на телефон їх розмову. Також в кабінет зайшла і ОСОБА_7 ОСОБА_8 стала забороняти їй проводити відеозйомку і стала виганяти всіх з кабінету та закривати двері. ОСОБА_49 просила ОСОБА_8 дати можливість поговорити з нею на одинці, однак ОСОБА_7 дістала електрошокер та почала виганяти ОСОБА_22 з кабінету. Маючи намір закрити двері, ОСОБА_8 вдарила її в груди та покликала на допомогу свого співмешканця ОСОБА_46 . Той прийшов і сказав всім вийти з кабінету на вулицю і чекати поліцію. Між тим ОСОБА_8 знову вдарила її рукою по обличчю, тоді на конфлікт з вулиці прийшов її чоловік ОСОБА_50 вцепилась і в нього, вони перемістились до коридору біля приміщення каси, ОСОБА_8 намагалась нанести їй ще ударів , а її утримував ОСОБА_51 . Це все було в коридорі. Потім до неї підбігла ОСОБА_7 та вдарила її струмом від електрошокера, від чого вона отримала опік. Потім на порозі коридору вона ще раз вдарила її електрошокером в плече. Вона першою вийшла із приміщення контори, так як на неї з електрошокером йшла ОСОБА_7 . Також свідок пояснила, що в той момент вона не бачила де її чоловік, вона не бачила, щоб її чоловік когось штовхав, вона не бачила як впала ОСОБА_7 , той момент не пам`ятає.
Відтак не підтвердила і не спростувалал покази свідків обвинувачення щодо причин падіння потерпілої.

Також частково показами в суді свідка захисту ОСОБА_52 , яка в суді показала, що 13.06.2020 року проходила біля контори СТ «Одрадове» і бачила біля приміщення контори ОСОБА_53 , який почувши шум у приміщенні контори зайшов в середину . Вона підійшла до порогу контори, та побачила там ОСОБА_54 , яка стояла спиною до верей кімнати охорони, було чутно розряди електрошокера, крики. Вона відійшла від порога на відстань не більше п`яти метрів та бачила, як із приміщення спиною до виходу вийшла ОСОБА_24 , за нею ОСОБА_34 , а потім бачила, як в ОСОБА_7 нанесла удар електрошокером ОСОБА_55 . Потім ОСОБА_7 впала на землю, а за нею впав ОСОБА_56 . Потім вийшов з контори ОСОБА_57 та ОСОБА_8 . Павлова почала наносити удари по голові ОСОБА_55 , а також била її ногами.
При цьому щодо причин падіння потерпілої показала, що вона не бачила, щоб ОСОБА_4 штовхав ОСОБА_7 , вважає, що та впала сама , так як перечепилась за поріг. ОСОБА_7 бігла, щоб вдарити шокером ОСОБА_45 і на порозі не втримала рівновагу. ОСОБА_28 захитався на порозі , однак не впав , утримав рівновагу, а ОСОБА_7 впала.

Суд вважає, що даними показами свідків, одні із яких повністю викривають винну особу, а інші частково спрямовані на захисну позицію обвинуваченого з метою покращення його процесуального становища, так як містять розбіжності саме в причинах падіння потерпілої, очевидно підтверджено подію даного правопорушення, обставини виникнення конфлікту, неприязненні стосунки між учасниками конфлікту , а також перебіг подій того дня.
Так зокрема свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , Калініч відповідно до відеозапису даної події знаходяться в момент, коли ОСОБА_4 штовхає потерпілу в спину за його спиною, а тому саме механізм падіння потерпілої очевидно достовірно бачити не могли, між тим підт вердили суду, що бачили як саме ОСОБА_4 виштовхнув потерпілу. Суд приймає їх уваги, так як вони узгоджуються в першу чергу з відеозаписом даної події. В свою чергу суд неповністю об`єктивними суд вважає покази свідків ОСОБА_58 , а також свідка ОСОБА_59 щодо причин падіння потерпілої, так як останні згідно наданого відео знаходились в найбільш вигідному місці і могли бачити перебіг подій з вулиці, між тим повідомили суду , що не бачили як впала потерпіла, а ОСОБА_59 повідомила, що ОСОБА_7 впала сама.
Крім цього, як наслідок сам факт отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_7 в результаті падінні підтверджено висновком судово-медичної експертизи №1398 від 18.06.2020 року , яка була проведена за участю судово-медичного експерта КУ "Одеського обласного бюро СМЕ" ОСОБА_60 , відповідно до якої у потерпілої ОСОБА_7 були виявлені наступні тілесні ушкодження закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці, по одному садну лівого плеча та в ділянці лівого ліктьового суглобу, синець правого стегна, два синця та садно лівого стегна. Перелом акроміального кінця лівої ключиці є результатом непрямої травми, тобто утворений від дії сили прикладеної удалині від місця перелому і частіше всього виникає при падінні на зовнішню поверхню плечового суглоба.
Всі інші ушкодження утворилися від дії тупих предметів, в механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя. Всі вони могли бути спричиненні 13.06.2020 року.
Закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці спричиняє тривалий розлад здоров`я понад 21 день і за цим критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Всі інші тілесні ушкодження мать незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і відносяться за цим критерієм до категорії легких тілесних ушкоджень.(а.с.129т.1)
Даний висновок експерта складений на підставі акту судово-медичного обстеження №1354 від 15.06.2020 року, згідно якого саме 15.06.2020 року було обстежено потерпілу ОСОБА_7 судмедекспертом ОСОБА_61 і в неї були зафіксовані вказані в експертному висновку тілесні ушкодження. (а.с. 184 т.2)
Також обставини надання висновку та його достовірність підтвердив в суді в режимі відеоконференцзв`язку допитаний по справі судово-медичний експерт ОСОБА_60 , який показав, що підтверджує результати огляду потерпілої від 15.06.2020 року згідно акту судово-медичного обстеження її і наданий ним висновок щодо наявності у останньої переламу акроміального кінця лівої ключиці. Експертиза проводилась ні підставі ухвали слідчого про призначення експертизи та направлення на експертизу потерпілої, а також зазначеної у висновку медичної документації. Впершу чергу, це був рентгенівський знімок, який в подальшому був підтверджений на консультації залученого ним для огляду потерпілої лікаря рентгенолога .

Суд вважає, що дані докази докази в сукупності повно відтворюють картину подій, зібрані відповідно до норм КПК, а також є такими що в своїй сукупності повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_4 у заподіянні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_7 . Ці докази доповнюють один одного та у своїй сукупності разом з іншими доказами є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення «поза розумним сумнівом».
Вмотивовуючи своє рішення вищенаведеними доказами суд врахував, що відповідно до рішення Конституційного суду України №12рп/2011 від 20.10.2011 року визнавати допустимими та використовувати як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення права і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
При цьому Європейський суд з прав людини ,ухвалюючи рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.
Частина 1 статті 87 передбачає, що недопустимими є докази , отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України , міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, а також будь які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свободи людини.
Між тим, правила ст.87 КПК до наданих сторонами доказів щодо визнання доказів недопустими можуть бути застосовані не за будь-кого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. Суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК України, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення.
Так під час розгляду даного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 , підтримуючи свою захисну позицію щодо невинуватості ОСОБА_4 , просили звернути увагу, що докази по справі, зібрані органами досудового розслідування, з суттєвим порушення вимог кримінального процесуального закону, з порушенням прав та свобод людини, а також шляхом вчинення посадових злочинів як слідчим так і прокурором, а тому є неналежними та недопустими у зв`язку з чим просили виправдати засудженого.

Суд, ознайомившись із позицією захисту та доводами адвоката , прийшов до наступного висновку.
1.Щодо доводів захисту щодо порушення норм КПК під час досудового розслідування.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просила визнати недопустими доказом по справі постанови слідчого про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 27.07.2020 року та 16.07.2020 року, обгрунтовуючи свою позицію тим, що з даними постановами на стадії судового слідства її підзахисний ознайомлений не був, відомості на підставі цих постанов до ЄРДР не вносились. Відтак слідчим під час винесення цих постанов порушено вимог п.12 ст.290 КПК України та ч. 3. ст.214 КПК України . Частина слідчих дій вчинені до внесення відомостей в ЄРДР. Слідчим порушено порядок внесенні відомостей до ЄРДР і в незаконний спосіб розпочато досудове розслідування.
Суд вважає, що дані доводи захисту не грунтуються на законі виходячи з наступного.
Так відповідно до п.1 Наказу Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 №298 Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення до Реєстру визначено перелік відомостей , які вносяться до реєстру , зокрема це дані про : - час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; - прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; - попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; - час та дату повідомлення про підозру, зміну, скасування повідомлення про підозру, особу, яку повідомлено про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (частина четверта статті 278, стаття 279, частина перша статті 298-4, частина друга статті 307 КПК України) та інше..

Відповідно до пункту першого, другого та третього розділу 4 даної Інструкції відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою згідно з додатком 6 до цього Положення.

Витяг з Реєстру це згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування.

До витягу з Реєстру включається інформація про:

номер та дату реєстрації кримінального провадження (виділення матеріалів досудового розслідування);

дату надходження заяви, повідомлення та дату і час внесення відомостей про заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Реєстру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, наслідок розслідування кримінального правопорушення;

прізвище, ім`я, по батькові потерпілого, заявника (найменування юридичної особи та ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР);

короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

прізвище, ім`я, по батькові та дату народження особи, якій повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї;

найменування, код ЄДР, юридичну адресу, розрахунковий рахунок, місце та дату державної реєстрації юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а також анкетні дані її представника;

орган досудового розслідування; прізвище, ім`я, по батькові слідчого (слідчих) органів досудового розслідування, дізнавача (дізнавачів) органів дізнання, уповноваженої особи (осіб) іншого підрозділу, працівника (працівників) підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного бюро, які здійснюють досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво.

Відтак, аналізуючи наведене, відповідно до вимог даної Інструкції дані щодо перекваліфікації дій обвинуваченого вносяться слідчим до ЄРДР, однак у Витягу із ЄРДР не відображається.

Судом встановлено з наданої суду прокурором інформації із ЄРДР по кримінальному провадженню №0000366 , що постанови слідчого по кримінальному провадженню про перекваліфікацію дій обвинуваченого приймалися в формі окремих процесуальних документів та вносились своєчасно до ЄРДР (а.с.182 т.2) , а саме :
-15.06.2020 року порушено кримнінальне провадження за попередньою правовою кваліфікацією ст. 125 ч.1 КК України; - 16.07.2020 року постановою слідчої ОСОБА_62 змінено кваліфікацію з ст.125 ч.1 КК України на ч.1 ст.122 КК України;- 27.07.2020 року постановою слідчої ОСОБА_62 змінено кваліфікацію кримніального правопорушення з ст.122 ч.1 КК України на ст.128 КК України (а.с.150)- 28.07.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ст.128 КК України.
Наявні у справі два витяги в ЄРДР станом на 15.06.2020 року, станом на 23.05.2022 року по кримінальнмоу провадженню (а.с.117 т1, а.с.181 т.2) відповідають вимогам закону та вищенаведеноі інструкції та в законний спосіб відображаються інформацію про стан даного кримінального провадження та правову кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 на час їх формування.
Далі , дійсно в матеріалах справи в опису процесуальних рішень , вчинених по кримінальному провадженню №0000366 відсутні дані про ухвалу слідчого ОСОБА_63 від 16.07.2020 року про зміну кваліфікації, між тим дані щодо цієї постанови наявні в ЄРДР по даному кримінальному провадженню, що підтверджено витягом з ЄРДР і вона під час дослідження письмових доказів надана суду і міститься в матеріалах справи.
Відтак , судом не виявлено порушень порядку ведення реєстру слідчим ОСОБА_62 під час досудового розслідування по даному кримінальнмоу провадженню.
При цьому суд вважає, що процесуальні рішення слідчого по кримінальнмоу провадженні не є доказом у розумінні статей 84, 99 КПК України, в них не містяться відомості, які можуть бути використані як докази, тому вони можуть бути надані стороні і під час судового розгляду.

Також судом перевірено, що до внесення відомостей в ЄРДР жодних слідчих дій по даному кримінальному провадженню не вчинялось, що також є підставою для відмови в задоволенні клопотання захисника в цій частині.

Крім цього суд звертає увагу, що відповідно до висновку ККС ВС, викладеного в постанові від 30.11.2021 у справі № 644/7203/19 Верховний Суд зазначив, що навіть неналежне ведення слідчим Єдиного реєстру досудових розслідувань у конкретному кримінальному провадженні, зокрема невнесення у реєстр відомостей про всі проведені слідчі дії, не впливає на визначення належності і допустимості доказів у кримінальному провадженні, зібраних органом досудового розслідування, за наявності у провадженні процесуальних документів, які підтверджують законність вчинення процесуальних дій.
2.Щодо неналежних поноважень прокурора.
Захисник обвинуваченого також зазначила , що прокурор ОСОБА_3 не мала повноважень на підтримання державного обвинувачення по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , так як відповідно до постанови від 15.06.2020 року була призначена процесуальним керівником по кримінальному провадженню №0000474 , тоді як номер провадження. яке розглядається №0000366.
Прокурор ОСОБА_3 просила врахувати, що в ухвалі про призначення її процесуальним кервником по даному кримінальному провадженню допущено описку та саме нею вчинено виправлення у вказаному процесуальному документі.
Суд, перевіривши зазначені доводи захисту , вважає їх необгрунтованими, оскільки з матеріалів кримінального провадження та витягу з ЄРДР встановлено, що прокурор ОСОБА_3 при провадженні досудового розслідування органами поліції по кримінальному провадженні №0000366 для підтримання державного обвинувачення була призначена прокурорм Роздільнянської окружної прокуратури на підставі постанови від 15.06.2020 року.
Підстав вважати, що призначення її відбулося без дотримання правил, передбачених у ст.36 КПК України не має, а неправильне зазначення прокурором в резолютивній частині постанови від 15.06.2020 року номера кримінального провадження є очевидною опискою і не впливає на законність цього рішення.

3. Щодо доводів захисника про недопустимість доказу відеозапису із камери відеоспостереження, встановленої на стовпі біля будівлі контори СТ «Одрадове» від 13.06.2020 року, який надала ОСОБА_7 і який міститься в матеріалах справи на компакт-диску DVD R «Verbatium».
Захисник просила визнати недопустими доказом по справі наданий потерпілою ОСОБА_7 відеозапис із камери відеоспостереження, встановленої на території біля будівлі контори СТ «Одрадове» від 13.06.2020 року, який надала ОСОБА_7 і який міститься в матеріалах справи на компакт-диску DVD R «Verbatium», протокол огляду даного відео та постанову про визнання його речовим доказом.
При цьому зазначила, дані слідчі дії по огляду предмету та визнання його речовим доказом проведені 14.06.2020 року, тобто до внесення відомостей в ЄРДР до порушення кримінального провадження №0000366 від 15.06.2020 року. Крім цього, сам відеозапис , наданий потерпілою до поліції зберігався на DVD R «Maximus» загальним об`ємом пам`яті 4,7 Гб , постановою слідчого визнаний речовим доказом по справі, тоді як суду надано в якості речового доказу диск - DVD R «Verbatium» з відеозаписом. Крім цього експертиза даних записів не проводилась, протоколом огляду місця події місце знаходження камери на території садового товариства не зафіксовано, сервер, де зберігаються ці відеозаписи органами досудового розслідування не вилучався, а тому відеозапис, наданий потерпілою, є очевидно недопустимим доказом.
Відмовляючи в задоволенні даного клопотання суд виходить з наступних міркувань.
Так відповідно до ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим. Відповідно до ч. 2 ст. 56 КПК потерпілий наділений правом під час досудового розслідування подавати докази на підтвердження своєї заяви.
Виходячи зі змісту даної норми, потерпілий також вправі подавати докази, однак лише в рамках кримінального провадження під час досудового розслідування.

Даний висновок узгоджується з судовою практикою та висновком ККС ВС , викладеним в постанові від від 07.08.2019 у справі № 607/14707/17), в постанові від 01.12.2021 року у справі №562/774/17.

Так згідно матеріалів справи 14.06.2022 року потерпілою на підставі її заяви від 14.06.2022 року було надано добровільно в якості доказу по кримінальному провадженню №0000366 від 15.06.2020 року відеозапис із зовнішньої камери відеоспостереження, встановленої біля будівлі контори СТ «Одрадове» на DVD-R диску марки «Maksimus», тобто в заяві зазначені конкретні індивідуальні особливості електронного носія інформації, з відеозаписом обставин події з камер відеоспостереження від 13.06.2020 року. Заяву прийняла слідча ОСОБА_62 (а.с.119 т.1)

Таким чином диск з відеозаписом з зовнішньої камери спостереження СТ «Одрадове» , який суд поклав в основу вироку, був отриманий від потерпілої ОСОБА_7 уповноваженою на те посадовою особою органу досудового розслідування слідчою ОСОБА_62 в рамках порушеного кримінального провадження №0000366 від 15.06.2020 року, тобто з дотриманням вимог КПК.

Відтак , не було необхідності слідчому звертатися з відповідним клопотанням до слідчого судді для отримання копії запису або проводити їх вилучення, що не суперечить вимогам КПК України (т. 1 а.п. 101).

Наданий ОСОБА_7 . DVD-R диск з відеозаписом подій від 13.06.2020 року був оглянутий слідчою ОСОБА_62 , про що складено відповідний протокол огляду від 17.06.2020 року та винесено постанову цією ж датою про визнання та приєднання диску до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу (т.121,126 т.1)

Оглянуто диск було саме 17.06.2020 року, а не як стверджує захист про проведення даної слідчої дії 14.06.2020 року до внесення відомостей в ЄРДР, що підтверджється витягом з ЄРДР та реєстром матеріалів досудового розслідування, де наявна інформації про протокол огляду речового доказу саме від 17.06.2020 року.

Далі, гідно з вимогами ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій його було надано. Сторона кримінального провадження, якій надано речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються у протоколі огляду.

Так під час судового слідства встановлено, що наданий суду прокурором відеозапис в якості речового доказу долучений до матеріалів справи на іншому електронному носії інформації, а саме не на DVD-R диск марки «Maksimus», а на - СД-R Verbatium .

Крім цього згідно наданого суду протоколу огляду вказаного диску від 17.06.2020 року у вступній частині протоколу вказано, що слідча ОСОБА_62 оглядає DVD-R диск марки «Maksimus», який їй передала ОСОБА_7 , а по закінченню огляду даного доказу поміщає в паперовий конверт в якості речового доказу - СД-R Verbatium з відеозаписом від 13.06.2020 року. (а.с.121 т.1) Між тим постановою від 17.06.2020 року речовим доказом по справі визнає - DVD-R диск марки «Maksimus» з відеозаписомз камери відеоспостереження від 13.06.2020 року , на яких зафіксовано факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 (а.с.126 т.11)

Допитана по цим обставинам в якості свідка слідча Роздільнянського РВ ГУНП в Одеській області - ОСОБА_62 суду показала, що вона помилково вказала неправильно конкретні індивідуальні особливості електронного носія інформації, який був долучений до матеріалів кримінального провадження потерпілою. Це відбулося під час копіювання диска, наданого в поліцію потерпілою.

Суд вважає, що встановлені під час судового слідства обставини щодо невідповідності електронного носія інформації не є безумовною підставою для визнання вказаного доказу недопустимим.

Відповідно до висновку ККС ВС, викладеного в постанові від 10.09.2020 року по справі 751/6069/19, Верховний Суд зазначив, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Тому доводи захисту про те, що інший диск надано в якості речового доказу, а тому відеозапис є недопустими доказом , оскільки наявні суперечності при написанні назви диску не може служити підставою для визнання вказаного доказу недопустимим і не спростовує достовірності інформації, відображеної на відеозаписі, який був оглянутий в суді першої інстанції.

В свою чергу посилання обвинуваченого та його захисника на змонтування відеозпису взагалі не грунтуються на об`єктивних даних та досліджених судом доказах.

Так підтверджених даних про те, що обвинувачений клопотав на досудовому розслідуванні провести експертизу даного відеозапису перед слідчим суду не було надано, між тим, якщо обвинувачений і отримував відмову слідчого в проведенні експертизи, то відповідно мав змогу дії слідчого оскаржити до суду. Між тим жодних скарг під час досудового розслідування на дії слідчого обвинуваченим та його захисниками не подавалось. Не заявлялось клопотання про проведення експертизи відеозапису і під час судового слідства.

Крім цього, таку ж копію відеозапису від 13.06.2020 року з зовнішньої камери на стовпі навпроти контори об`ємом 5,82МБ «47 Відеофайл» обвинувачений особисто надав слідчому разом з клопотанням від 03.08.2020 року , що підтверджується протоколом огляду предметів від 05.08.2020 року , а також оглянутим в суді змістом інформації, наявної на флешносії марки «Аpacer», наданої Россомахою О.В. слідчому. (а.с.219, 220, 230).

Також в судовому засіданні під час перегляду цього відеозапису жодна із сторін не заперечувалал його автентичність, реальність відображених подій та ту обставину, що саме вони зображені на цьому відео.

Тому судом не встановлено істотних порушень норм КПК при отримання даного доказу , а відтак даний доказ є належним і допустимим.

3.Щодо недопустимості висновку судово-медичної експертизи.
Далі, захист та обвинувачений просив визнати недопустими доказом по справі висновок судово-медичної експертизи №1398 від 18.06.2020 року, відповідно до якої у потерпілої ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості, оскільки експертизу було проведено за медичною документацією, яка потрапила до експертної установи усупереч вимогам КПК і без огляду потрепілої експертом, про що вона повідомила суд при дачі показів. Також вважають, що медичну документацію, надану по справі експерту, також належить визнати недопустимими доказами, так як вона не була надана для ознайомлення, не долучена до матеріалів кримінального провадження.

Суд вважає, що клопотання захисту не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції безпосередньо було дослідженого висновок експерта №1398 від 18.06.2020 року, який містить посилання на медичні документи, що були об`єктом експертних досліджень, відповіді на питання щодо тяжкості тілесних ушкоджень, механізму їх утворення та часу отримання потерпілою.

Обставини проведення експертизи та достовірінсть висновку в суді підтвердив та допитаний відеоконференцзв`язку судово-медичний експерт КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_61 . Останній підтвердив достовірні дані щодо медогляду потерпілої відповідно до акту судово-медичного обстеження потерпілої ОСОБА_7 від 15.06.2020 року на підставі направлення слідчого та ухвали , а також отримання медичної документації для проведення експертизи медичної довідки №3387 КНП «МКЛ №1» та рентгенограми лівого плечового суглобу від 13.06.2020 року. Також підтвердив, що для підтвердження діагнозу залучив під час проведення експертизи лікаря- рентгенолога бюро, який підтвердив діагноз у потерпілої закритий перелом акроміального кінця лівою ключиці, діастаз в ключично-акроміальному з`єднанні (а.с.130)

Суд вважає, що виходячи із законодавчих норм, зокрема вимог ст.3,56 КПК України потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди його здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною документацією, отриманою від указаної сторони. У такому випадку разом із відповідною постановою слідчий скеровує до експертної установи медичну документацію, яка є об`єктом експертного дослідження.
Така позиція суду у справі узгоджується із висновком ККС ВС , викладеним у постанові від 21.04.2021 року у справі N 644/3803/16-к.
В свою чергу відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 січня 2020 року (справа N 754/14281/17, провадження N 51-218кмо19), відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, не відкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів.

Тому суд вважає, що висновок судово-медичного експерта складено з дотриманням вимог статей 101, 102 КПК.

4. Щодо пред`явлення обвинуваченому ОСОБА_4 неконкретного обвинувачення.
Так захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 однією із підстав виправдання її підзахисного зазначила пред`явленням ОСОБА_4 органами досудового розслідування неконкретного обвинувачення. Так на думку захисту в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений умисно заподіяв тілесні ушкодження потерпілій, тоді як його дії кваліфіковані за ст.128 КК України як заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Суд не погоджується з доводами захисника з огляду та таке.
Так під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Так за диспозицією ст.128 КК України передбачено кримінальну відповідальність за необережне заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Відповідно ст.25 КК України необережність поділяється на кримінальну протиправну самовпевненість та кримінальну протиправну недбалість. В свою чергу необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_64 звинувачується у заподіянні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій, в обвинувальному акті зазначено форма необережної вини ОСОБА_64 у виді протиправної недбалості , коли ОСОБА_4 навмисно штовхнув потерпілу, не передбачаючи , що остання від його поштовху впаде і отримає тілесні ушкодження середньої тяжкості, хоча повинен і міг їх передбачити такі наслідки.

Суд вважає, що ОСОБА_64 , штовхаючи потерпілу ОСОБА_7 , не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (падіння потерпілої на зовнішню поверхню плечового суглоба об землю) , хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю, тобто в його діях вбачається необережна вина у вигляді злочинної недбалості.

Ніяких протирічь у формулюванні обвинувачення не містить, воно є конкретним, обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, в якому стисло викладено порушення, яке інкримінується обвинуваченим і в ньому зазначено час, місце, спосіб і та інші обставини скоєного правопорушення, в тому числі об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину.

6. Щодо інших доказів , які були досліджені судом під час судового слідства , то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані , отримані в передбаченому законом порядку, на підставі яких слідчий , прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим кодексом випадках на потерпілого.
За ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так в підтвердження винуватості ОСОБА_4 прокурором надано в якості доказу протокол слідчого експерименту від 21.07.2020 року за участю свідка ОСОБА_40 , яка в присутності понятих відтворила події 13.06.2020 року в приміщенні контори СТ «Одрадове». (а.с.156 т.1)
Між тим, відеозапис даної слідчої дії в матеріалах справи відсутній і прокурор підтвердила, що вказаний диск з відеозаписом на час розгляду справи у суді втрачено, відтак суд вважає, що даний протокол слідчого експерименту від 21.07.2020 року без відеозапису даної слідчої дії не є належним та допустимим доказом, яким прокурор може довести винуватість ОСОБА_4 .
Крім цього, під час розгляду справи у суді було допитано свідків захисту, які доводили наявність доказу по даному кримінальному провадженню, який не вилучений органами досудового слідства в СТ «Одрадове» - це відеозапис даної події з камери відеоспостереження, яка знаходилась в приміщенні контори СТ «Одрадове», а саме в коридорі, де відбулася бійка.
Так свідок ОСОБА_65 суду показав, що йому відомо, про події , які сталися 13.06.2020 року в приміщенні контори СТ «Одрадове» і йому достовірно відомо, що посадові особи товариства ОСОБА_20 та ОСОБА_8 навмисно не надають запис з відеокамери спостереження, яка працювала в приміщенні контори. Також йому також відомі випадки, коли ОСОБА_7 застосовувала електрошокер до інших членів СТ «Одрадове» і на неї навіть писали заяви до поліції. Також він писав про це заяву , однак не зміг обставини погрози йому електрошокером довести .
Також допитаний в суді в якості свідка захисту ОСОБА_66 в суді показав, що і йому відомо від охоронця товариства ОСОБА_67 про те, що на момент цього конфлікту 13.06.2020 року працювала ще одна відеокамера, яка розміщена біля каси в приміщенні контори в коридорі і таким чином існував відеозапис цих подій в приміщенні, однак за свідченням охоронця ОСОБА_67 цей запис був невідомою особою вилучений з комп`ютера. За вказівкою ОСОБА_8 було заблоковано пароль до комп`ютера, на якому зберігалася інформація з камер відеоспостередження та наказано відключити камери. Цей запис міг вилучити ОСОБА_19 , який також працює в товаристві та є співмешканцем ОСОБА_8 ..
Між тим , ці покази в першу чергу спростувала сама свідок ОСОБА_67 , яка в суді показала , що в 2020 році працювала охоронцем в СТ «Одрадове». В її обов`язки входило під час чергування спостерігати за камерами відеоспостреження, які знаходяться во всій території товариства. При цьому в самому приміщенні контори в коридорі біля каси висів муляж камери, 13.06.2020 року вона не працювала, а вийшла на роботу на наступний день. Приміщення, в якому охоронці спостерігають за камерами відеоспостереження, також знаходиться в конторів сього на території товариства 9 камер. Свідок ОСОБА_66 її сусід в товаристві, він звернувся до неї з проханням показати записи із камери відеоспостереження товариства за 13.06.2020 року , прийшов з цією метою до неї на роботу. Ніякого запи су в комп`юторі не було. До цього вона вела з ОСОБА_66 переписку, де повідомляла його про відеозпис, так як вона в той час випивала, ОСОБА_68 купляв їй горілки. Після цього про все дізналась ОСОБА_8 і в комп`ютері було встановлено пароль.
Будь-яких інших доказів наявності такого доказу по справі судом не встановлено, інші свідки по справі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_69 дали покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_67 в суді , а тому доводи захисту щодо неповноти судового слідства голослівні.
Далі , також за клопотанням сторони захисту по справі були допитані свідки, які спростовували по справі наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у виді переламу ключиці в результаті падінння.
Це , зокрема свідок ОСОБА_70 , яка через декілька днів бачила, як ОСОБА_7 керувала власним авто. Бачила у неї фіксуючу пов`язку. Також повідомла, що їй відомо , що у голови правління ОСОБА_7 є у користуванні електрошокер, який вона погрожувала деяким членам кооперативу і до цього конфлікту. Аналогічними показами свідків ОСОБА_71 , ОСОБА_72 .
Між тим суд вважає, що покази даних свідків не є належними та допустими доказами, якими можна підтвердити чи спростувати ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_7 , для цього потрібні спеціальні знання в області медицини і належним доказом в підтвердження заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої в даному випадку по справі є висновок судово-медичної експертизи №1398 від 18.06.2020 року, відповідно до якої у потерпілої ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, в тому числі закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці.
У суду не має сумнів щодо даного висновку експертизи, вона проведена в установленому законом порядку відповідно до на підставі ухвали слідчого, є належним та допустим доказом по справі.
Крім цього, дані свідки кожен в своїх показах надавали пояснення щодо незадовільної діяльності потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 на адміністративних посадах, які вони займали в СТ «Одрадове», крім цього у кожного з них був конфлікт з потерпілою ОСОБА_7 щодо порядку користування електронергією в товаристві, також кожен з них повідомляв суд про протиправність дій ОСОБА_7 в минулому, коли остання незаконно застосовувала до садоводів електрошокер.
В підтвердження цього обвинуваченим було надано низку документів, зокрема Статут СТ «Отрадове» , заяви садоводів до правоохоронних органів щодо протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_43 , витяги з реєстрів досудових розслідувань, (а.с.),
Однак суд не встановив конкретної ролі цих показань та письмових доказів у визнанні ОСОБА_4 винним або в його виправданні, а тому дані докази до уваги при винесенні вироку не приймає.
Відповідно суд, повно та об`єктивно дослідивши всі надані суду докази, прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органами досудового розслідування і в його діях містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Суд призначаючи, покарання ОСОБА_4 за вчинений злочини, враховує, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого , а також запобігання вчиненню нових злочинів..

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступень тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так обставини, які пом`якшують покарання для ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд вважає ту обставину, що ОСОБА_4 на теперішній час призваний на службу до ЗСУ по мобілізації та захищає країну в період оголошеного в Україні воєнного стану.

Також ОСОБА_4 має позитивну характеристику по місцю проживання, (а.с.159 т.1), має на вихованні неповнолітню дитину (а.с.163 т.1.)

Також відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціальну-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно наданої на розгляд суду досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 можливо призначити покарання не пов`язане з обмеженням чи позбавленням волі на певний строк , так як він не становить високої небезпеки для суспільства. (а.с.56)
З урахуванням даних обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства і йому належить призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст.128 КК України та можливим звільнити його від відбування призначеного покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України, встановивши його термін на один рік.
Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого, покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Призначене в такий спосіб покарання обвинуваченому ґрунтується на положеннях ст.50 та ст. 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином.(а.с.30 т.1)
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій у результаті кримінального правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Потерпіла просить стягнути з обвинуваченого на її користь вартість лікування в результаті отриманої травми переламу ключиці розмірі 3294 грн , витрати на лікуванні підтверджує 6 чеками на придбання медикаментів ( квит. від 14.06.2020 року на суму 141,70 грн, квит. від 15.06.2020 року на суму 345,70 грн, квит. від 20.06.2020 року на суму 1471,90 грн, квит. від 21.06.2020 року на суму 11 грн та квит. від 26.06.2020 року на суму 41,40 грн.

Також просить стягнути в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 50000 грн, посилаючись на те, що їй заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, вона перенесла фізичний біль отриманого переламу ключиці, тривалий час відновлювала здоров`я, була обмежена в працездатності .

Обвинувачений ОСОБА_4 позов не визнав.

Суд, вважає, що позов потерпілої ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3294 грн , то суд вважає, що в даному випадку під час визначення суми матеріальної шкоди в розмірі витрат на лікування в розпорядження суду не було надано медичної документації, за якою суду перевірив би обгрунтованість та розмір витрат на лікування , а тому в цій частині позову ОСОБА_7 належить відмовити.

Між тим суд вважає, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 завдано моральної шкоди, так як по вині обвинуваченого остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило їй фізичний біль та моральні страждання. Перенесена травма вимагала змін у звичному житті, мало місце обмеження в працездатності та в функціях забезпечення життєдіяльності, таким чином вплинуло на спосіб життя потерпілої .
Крім цього, злочин обвинуваченим вчинено в червні 2020 року, на протязі всього періоду слухання справи у суді і під час досудового розслідування обвинувачений не вживав заходів по відшкодуванню шкоди. Потерпіла вимушена був з`являтися в судові засідання з метою захисту своїх прав, що також не могло не вплинути на її життєві плани та завдавало їй моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, яку слід стягнути на користь потерпілої суд виходить із обставин, за яких потерпілій було заподіяно шкоди та її наслідків , а також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, і вважає необхідним визначити потерпілій в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн, що буде достатньою компенсацією за вчинений обвинуваченим злочин та стягнути з нього вказані кошти.

Питання по речовим доказам по справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.368, 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_34 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_34 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_34 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч грн) грн.

Речові докази на а.с. - на а.с. 120, 230 компакт диск СД-R Verbatium з відеозаписом від 13.06.2020 року з зовнішньої камери відеоспостереження СТ «Одрадове», флеш носій з 47 відеофайліами після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах справи.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку негайно вручити обвинувачем та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1