Справа № 159/5724/21 Провадження №11-кп/802/261/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.ч.2, 3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з освітою середньою, неодруженого, не має утриманців, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, однак, відповідно до ст.89 КК України є не судимим, утримується під вартою з 16.08.2021 року
визнанно винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 06 (шість) місяців;
- за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 06 (шість) місяців.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, з освітою середньою спеціальною, неодруженого, не має утриманців, раніше притягався до кримінальної відповідальності, а саме: 18.06.2021 року за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області за ч.ч.1, 2, 3 ст.185 КК України, що набрав законної сили 20.07.2021 року, із застосуванням ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 06 місяців з іспитовим строком 3 роки, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, утримується під вартою з 02.09.2021 року (Т.2 а.с.103),
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
- за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.71 КК України частково приєднано до покарання, призначеного за даним вироком, невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.06.2021 року, та остаточно визначено ОСОБА_7 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 06 (шість) місяців.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання з 16.08.2021 року.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання з 02.09.2021 року.
Прийнято відмову потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_11 від цивільного позову в частині вимог майнового характеру (моральне та матеріальне відшкодування) до обвинуваченого ОСОБА_8 та в частині майнових вимог (матеріальне відшкодування) до обвинуваченого ОСОБА_7 і провадження у справі у цій частині закрито.
Цивільний позов потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_11 до обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто із обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 (Т.1 а.с.166-167), 3000 гривень моральної шкоди завданої злочином.
В решті позову відмовлено.
Цивільний позов потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_5 задоволено частково.
Стягнуто із обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_5 2150 (дві тисячі сто п`ятдесят) гривень майнової шкоди, завданої злочином.
В решті у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 (Т.2 а.с.102, 110), на користь держави процесуальні витрати у справі, а саме:
- в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ19/10321/7178ТВ від 31.08.2021 року (Т.1 а.с.159);
- в розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ19/10321/7960ТВ від 23.09.2021 року (Т.2 а.с.13);
- в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ19/10321/8067ТВ від 27.09.2021 року (Т.2 а.с.60);
- в розмірі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 копійки на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ19/10321/7887ТВ від 22.09.2021 року (Т.2 а.с.70);
- в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 копійок на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ19/10321/5141ТВ від 30.06.2021 року (Т.2 а.с.93);
- в розмірі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 копійки на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ19/10321/7888АВ від 28.09.2021 року.
Стягнуто із обвинувачених: ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 (Т.2, а.с.102, 110), та ОСОБА_8 на доход держави процесуальні витрати у справі у рівних частках з кожного, а саме:
- по 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ19/10321/6930ТВ від 14.09.2021 року) (Т.1 а.с.201);
- по 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ19/10321/7012ТВ від 22.09.2021 року) (Т.1 а.с.208);
- по 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ19/10321/7013АВ від 23.09.2021 року) (Т.1 а.с.215);
Вироком суду вирішено долю речових доказів
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 будучи судимим за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.06.2021 року за ч.ч.1, 2, 3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 06 місяців з іспитовим строком 3 роки; судимість за що не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності за таких обставин.
Так обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 17 годині 55 хвилин 04.08.2021 року, повторно, перебуваючи на неогородженому подвір`ї будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед іноземного виробництва типу «дамка» вартістю 2150 гривень, що знаходився біля лавки будинку, належний потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим спричинив останній майнової шкоди на вказану вище суму.
Він же о 04 годині 20 хвилин 28.08.2021 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, перебуваючи біля транспортного засобу марки «Вольво», р.н. НОМЕР_3 , що був припаркований навпроти приміщення магазину «Максі БУС», що за адресою: місто Ковель Волинської області, вулиця Сурікова, 2 «б», повторно таємно викрав з-під причіпа тягача, р.н. НОМЕР_4 , батарею акумуляторну марки «Power Box» ємністю 190 Аmh вартістю 1180 гривень, батарею акумуляторну марки «Vesta» ємністю 190 Аmh вартістю 620 гривень 20 копійок, належні потерпілому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , чим спричинив останньому майнової шкоди на загальну суму 1800 гривень 20 копійок.
Тим самим обвинувачений ОСОБА_7 вчинив своїми умисними діями, що виразились у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.185 КК України.
Крім цього він же о 16 годині 19.06.2021 року, перебуваючи біля домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_4 , що частково огороджене парканом, зайшов на подвір`я, тим самим - проник на територію вказаного вище домоволодіння, та, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав тример бензиновий марки «Дока», моделі «БМ152», що знаходився на землі поблизу будинку, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , майнової шкоди на суму 1314 гривень 94 копійки.
Тим самим обвинувачений ОСОБА_7 вчинив своїми умисними діями, що виразились у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у сховище, кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.185 КК України.
Крім цього він же о 17 годині 15.08.2021 року, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття попередньо зламаних вхідних дверей, проник в середину складського приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав візок гідравлічний з вагами марки "ВПД РК - 17" вартістю 15750 гривень, належні потерпілому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинив останньому майнової шкоди на вказану вище суму.
Крім цього він же о 01 годині 25.08.2021 року, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, пролізши через дірку у паркані, проник на подвір`я будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав з-під навісу гаражного приміщення велосипед типу "дамка" іноземного виробництва вартістю 2443 гривень 33 копійок, двигун електричний 2, 2 кВт вартістю 1299 гривень 60 копійок, належні потерпілому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , чим спричинив останньому майнової шкоди на вказану вище суму.
Крім цього він же о 05 годині 28.08.2021 року, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження троса тенту причіпа тягача, р.н. НОМЕР_5 , що знаходився навпроти приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_8 », що за адресою: місто Ковель Волинської області, вулиця Сурікова, 2 «б», проник у середину, звідки повторно таємно викрав ваги підлогові електронні марки «Спарта» вартістю 958 гривень, 85 копійок; нанос електричний для перекачування пального, зі шлангом, вартістю 446 гривень 67 копійок, належні потерпілому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , чим спричинив останньому майнової шкоди на загальну суму 1405 гривень 52 копійки.
Крім цього він же о 23 годині 30.08.2021 року, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перелізши через паркан, проник на подвір`я будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , звідки повторно таємно викрав рейсу металеву вагою біля 20 кг вартістю 130 гривень, тачку металеву вагою біля 15 кг вартістю 97 гривень 50 копійок, трубу металеву «змійовик» вагою біля 6 кг вартістю 39 гривень, котел металевий марки «Атон» не робочий, вагою біля 50 кг вартістю 325 гривень, належні потерпілому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , чим спричинив останньому майнової шкоди на загальну суму 591 гривень 50 копійок.
Тим самим обвинувачений ОСОБА_7 вчинив своїми умисними діями, що виразились у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно та поєднаному з проникненням у сховище, кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.185 КК України.
Крім цього обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 15 годині 15.08.2021 року, за попередньою змовою між собою, групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом злому вхідних дверей, проникли в середину складського приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , звідки таємно викрали ваги електронні марки «Промприлад» моделі ВН1501DА (СI) вартістю 2700 гривень, драбину алюмінієву, що не становить майнової цінності; батарею акумуляторну марки «Westa» ємністю 100 Аh вартістю 554 гривні 62 копійки, прожектор світлодіодний довжиною 5 м, що не становить майнової цінності; візок саморобний, що не становить майнової цінності; насос водяний марки «Дельта» вартістю 1383 гривень, 33 копійки, стартер автомобільний марки «Bosch» моделі «» вартістю 2436 гривень 40 копійок, колонку акустичну марки «Beecaro» вартістю 316 гривень 67 копійок, належні потерпілому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинили останньому майнової шкоди на загальну суму 7391 гривень 02 копійки.
Тим самим обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вчинили своїми умисними діями, що виразились у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та поєднаного з проникненням у приміщення, кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.185 КК України.
Крім цього обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 05 годині 16.08.2021 року, повторно, за попередньою змовою між собою, групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, підійшли до вхідних дверей складського приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , звідки з середини намагались таємно викрасти апарат зварювальний вартістю 1166 гривень 67 копійок та снігоприбирач марки «Кентавр» моделі «7807» вартістю 10800 гривень, належні потерпілому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак, не встигли забрати викрадені речі із середини складського приміщення, тобто, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їхньої волі, оскільки були виявлені власником майна на місці події.
Тим самим обвинувачений ОСОБА_8 та ОСОБА_7 своїми умисними діями, що виразились у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб та поєднаного з проникненням у приміщення, вчинили кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України (Т.2 а.с.151-158).
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2021 року виправлено описку у вступній, резолютивній частинах вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2021 року у справі № 159/5724/21 провадження № 1-кп/159/513/21, зазначивши у вступній частині вироку, що обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою з 01.09.2021 року, зазначивши текст абзацу восьмого резолютивної частини вироку правильно: «Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання з 01.09.2021 року». Роз`яснено, що початком відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 згідно з вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2021 року у справі № 159/5724/21 провадження № 1-кп/159/513/21 слід вважати дату його затримання за протоколом затриманні від 01.09.2021 року, тобто з 01.09.2021 року (Т.2 а.с.192).
В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_11 не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинувачених та правильності кваліфікації їх дій, вказує, що апеляційна скарга подається на вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , в зв`язку з не відповідністю тяжкості кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого призначеному покаранню, а тому вирок підлягає зміні. Просить вирок суду змінити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворе покарання. Цивільний позов про стягнення моральної шкоди задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 35000 гривень.
Вказує на те, що обвинуваченим ОСОБА_8 йому відшкодовано вартість викраденого майна, а тому заявив відмову від позову. Однак обвинувачений ОСОБА_7 не відшкодував задану злочином матеріальну та моральну шкоду, та не вчинено ніяких дій по відшкодуванню. Звертає увагу суду, що злочином йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що з вини обвинувачених відповідачів він близько двох місяців фактично позбавлений можливості повноцінно працювати та виконувати свої посадові обов`язки, оскільки викрадене майно необхідне було йому для щоденного використання і здійснення господарської діяльності, а тому стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 гривень є явно заниженою, несправедливою та не співмірною із фактичною вартістю викраденого майна. Внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінального діяння, він змушений був звертатися до правоохоронних органів, неодноразово надавати показання та надавати відповідні докази. На даний час змушений відвідувати судові засідання. Після проведення слідчих дій та судових засідань втрачається його особистий час та створюються незручності для виконання його посадових обов`язків. Враховуючи характер та глибину його душевних страждань, яких він зазнав внаслідок скоєного злочину, а також ступінь вини ОСОБА_7 , його матеріальний стан, моральну шкоду він оцінив в розмірі 35000 гривень, що є співмірним до суми викраденого майна (Т.2 а.с.201-202).
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним, не об`єктивним і не справедливим. Вказує на те, що суд порушив не лише норми матеріального, а й процесуального права. При винесенні вироку судом не в повній мірі були застосовані та встановлені фактичні обставини справи, оскільки йому інкримінується вчинення двох епізодів злочинів, передбачених ч.3 ст.185 і ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, хоча в дійсності визнав себе винним в одному епізоді вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України. Суд не правильно кваліфікував його протиправні дії як два злочини, хоча це був один епізод триваючого злочину. Крім того, вважає, що йому призначено надмірно суворе покарання. Хоча суд в мотивувальній частині вироку при призначенні йому покарання і врахував пом`якшуючі обставини, але при остаточному призначенні покарання врахував їх недостатньо, не в повній мірі. Вказує, що повністю визнав свою вину у пред`явленому йому злочині, чистосердечно розкаявся у вчиненому, добровільно та активно сприяв розкриттю і розслідуванню злочину, добровільно відшкодував потерпілому шкоду, раніше не судимий, а тому у суду були всі підстави застосувати ст.69 КК України при призначенні йому покарання. Судом не враховано, що по місцю проживання він має позитивну характеристику, раніше був працевлаштований (до затримання працював по трудовому договору), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на своєму утриманні хвору матір. Просить вирок суду змінити в частині кваліфікації його злочину, як ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому значно менше покарання, ніж призначене судом, застосувавши положення ст.69 КК України (Т.2 а.с.203-206).

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 вважає вирок суду суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Вказує, що обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 є визнання вини в повному обсязі, його щиросердечне розкаяння, активно сприяв слідству у розкритті злочину, повна компенсація потерпілому усіх збитків завданих його діями, відсутність будь-яких претензій у потерпілого до ОСОБА_8 , прохання потерпілого суворо не карати ОСОБА_8 . Також слід врахувати, що ОСОБА_8 раніше судимий, однак відповідно до ст.89 КК України є не судимий, за місце проживання характеризується задовільно, на обліку у психлікарні не перебуває, має стійкі соціальні зв`язки, проживає з матір`ю, яка є пенсіонеркою. Вважає, що є всі підстави застосувати до ОСОБА_8 ст.75 КК України та призначити йому покарання не пов`язане з обмеженням волі та звільнити його від відбування покарання за вчинення злочинів, з іспитовим строком. Просить вирок суду змінити та звільнити ОСОБА_8 від покарання за вчинення злочинів, з іспитовим строком застосувавши ст.75 КК України (Т.2 а.с.220-221).

На адресу Волинського апеляційного суду 08.02.2022 року від потерпілого ОСОБА_11 надійшли заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 . Вважає, що висновки Ковельського міськрайонного суду Волинської області, які викладені у вироку від 17.11.2021 року в частині призначеного покарання відносно ОСОБА_8 повністю відповідають тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм розміром є справедливими, а тому зазначений вирок в частині призначеного покарання не підлягає зміні. Просить вирок залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення (Т.2 а.с.247-248).

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційних скарг; думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які свої апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити, щодо вирішення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_11 поклалися на розсуд суду; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечили доводи апеляційної скарги потерпілого, а щодо вирішення інших апеляційних скарг покладися на думку суду; прокурора, який вважає вирок суду першої інстанції законним та вмотивованим, а тому просив відмовити у задоволенні усіх апеляційних скарг; апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
В судове засідання не з`явилися потерпілі, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від них на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання не заперечували, щодо продовження розгляду справи у відсутності потрпілих. Їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як на підставу для скасування оскаржуваного вироку потерпілий ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок м`якості.
Проте, такі його доводи є безпідставними з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Дані вимоги Закону були повністю дотримані судом першої інстанції.
Як вбачається із вироку суду, обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та дані про його особу. При цьому судом наведено переконливі доводи з приводу саме такого виду покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і в суді детально та повно і послідовно розповів про всі обставини вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів); добровільно відшкодував цілому ряду потерпілих завдані злочином щодо їх майна збитки, що пришвидшило повернення майна ряду потерпілих і зменшило частково негативні наслідки вчинення злочину щодо їх майна.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд не вбачав.
Крім того, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом враховано те, що обвинувачений раніше вже притягався до кримінальної відповідальності (Т.2, а.с.103, 112-114), інкриміновані йому кримінальні правопорушення вчинив під час дії іспитового строку щодо нього, визначеного відповідно до вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.06.2021 року, тобто, є схильним до вчинення деліктів (Т.2, а.с.103, 104, 112-114); посередньо характеризується по місцю проживання поліцією (Т.2, а.с.107), не працює та не має доходу, хоч є працездатного віку; стан його здоров`я (Т.2, а.с.105, 106, 108, 109).
Судом першої інстанції вірно зазначено, що з врахуванням наявності пом`якшуючих обставин та позицій потерпілих, які не просять суворо покарати обвинувачених, суд схиляється до того, що міра покарання може бути визначена ближче до мінімальної, передбаченої санкціями статей КК України, за якими засуджуються обвинувачені.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ст.70 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ст.71 КК України остаточно визначено ОСОБА_7 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 06 (шість) місяців.
Призначене покарання ОСОБА_7 на думку апеляційного суду, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення і не є надто м`яким, як про це зазначено в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_11 .

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного вироку та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання, з мотивів наведених в апеляційній скарзі потерпілого, апеляційний суд не знаходить.

Усі інші доводи потерпілого, викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає голослівними та до уваги не приймає, оскільки вони були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та, відповідно, не спростовують висновків місцевого суду і не дають жодних підстав для скасування оскаржуваного вироку, як про це просить потерпілий ОСОБА_11 .

Твердження потерпілого ОСОБА_11 в апеляційній скарзі щодо задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди у повному обсязі, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Вирішуючи питання про цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, місцевий суд, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості,задовольнив позов частково у розмірі 3000 (три тисяч) гривень.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.п.3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31.03.1995 року, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визнаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд врахував відсутність тяжких наслідків від вчиненого, вартість викраденого у потерпілого майнана суму 7391 гривень 02 копійки. Доказів того, що загальна кількість викраденого у нього майна та його вартість є більшою, цивільним позивачем суду не надано. Також враховано, що викраденням майна потерпілого, що зазначене у обвинувальному акті, останньому обвинуваченим ОСОБА_17 , зокрема, дійсно, було спричинено моральну шкоду з огляду на те, що майно вибуло з володіння потерпілого, а він як ФОП за родом своєї зайнятості потребував постійного використання викраденого майна. Крім того судом враховано, що обвинуваченим ОСОБА_8 було добровільно відшкодовано йому у повному обсязі майнову шкоду, що пом`якшило наслідки злочину, а вчинення злочину щодо його майна інкриміновано обом обвинуваченим як вчинене спільно.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди у повному обсязі із тих підстав, які наведені у апеляційній скарзі, а тому і відсутні підстави для скасування рішення місцевого суду.
Щодо вимоги в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 щодо неправильної кваліфікації його дій по епізодах з потерпілим ОСОБА_11 за 15.08.2021 року та 16.08.2021 року, то вони є безпідставними. Суд першої інстанції повно, всесторонньо, об`єктивно аналізуючи зібрані у справі докази, прийшов до висновку, що злочинні дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковано органом досудового розслідування. Його вина підтверджується доказами, а саме: протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.08.2021 року (Т.1, а.с.164); заявою потерпілого ОСОБА_11 від 15.08.2021 року про дозвіл на огляд приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , що є у його користуванні (Т.1, а.с.168); протоколом огляду місця події від 15.08.2021 року з фототаблицями (Т.1, а.с.169, 170); протоколом огляду місця події від 16.08.2021 року з фототаблицями (Т.1, а.с.175, 176); протоколами добровільної видачі від 16.08.2021 року (Т.1, а.с.180, 181); протоколами огляду предмету від 16.08.2021 року з фототаблицею та від 28.08.2021 року (Т.1, а.с.182, 183, 217); висновком експерта № СЕ19/10321/6930ТВ від 14.09.2021 року з фототаблицями проведеної судової товарознавчої експертизи (Т.1, а.с.193 - 197); висновком експерта № СЕ19/10321/7012ТВ від 22.09.2021 року з фототаблицями проведеної судової товарознавчої експертизи (Т.1, а.с.203-206); висновком експерта № СЕ19/10321/7013ТВ від 23.09.2021 року з фототаблицями проведеної судової товарознавчої експертизи (Т.1, а.с.210-212); протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 18.08.2021 року з додатками (Т.1, а.с.218, 219); протоколом обшуку від 09.09.2021 року (Т.1, а.с.224-226); протоколом огляду вилучених речей від 09.09.2021 року (Т.1, а.с.231); протоколом проведення слідчого експерименту від 15.09.2021 року з фототаблицями за участю обвинуваченого ОСОБА_7 (Т.2, а.с.3335).
Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 в апеляційних скаргах про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості є безпідставними і цьому надано вірна правова оцінка судом першої інстанції.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 відносяться до категорії тяжких злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, врахував наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і в суді детально та повно і послідовно розповів про всі обставини вчинення ним вище зазначених інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів); добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_11 завдані злочином збитки, що спонукало останнього відмовитись від майнових претензій до ОСОБА_8 у суді з врахуванням того, що таке добровільне і пришвидшене відшкодування матеріального збитку зменшило негативні наслідки вчинення злочину щодо його майна.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст.67 КК України, суд першої інстанції не вбачав.
Крім того, судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , правильно враховано й інші обставини, а саме те що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину (Т.2, а.с.121125, 130, 131), хоча на даний час є таким, що вважається раніше не судимим в силу ст.89 КК України, тобто, є схильним до вчинення деліктів; він негативно характеризується по місцю проживання поліцією (Т.2, а.с.129), не працює та не має доходу, хоч є працездатного віку; стан його здоров`я (Т.2, а.с.105, 106, 108, 109). Також судом в`язко до уваги думку усіх потерпілих у кримінальному провадженні.
Апеляційний суд вважає, що позитивна характеристика з Церкви «Асамблея Бога» та ЖКП № 1 міста Ковель, наявність соціальних зв`язків, відшкодування шкоди потерпілим не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України або ст.69 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання, як цього просять обвинувачений та його захисник в апеляційних скаргах.
Апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе із застосуванням такого виду покарання як позбавлення волі, так як обвинувачений не працює та не має доходу, хоча є працездатного віку, будучи особою, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення умисного корисливого злочину і при цьому суд врахував кількість епізодів злочинної діяльності, те, що викрадене повернуто потерпілим частково, однак, він належних висновків не зробив та знову став на злочинний шлях.
Тому врахувавши всі обставини в кримінальному провадженні в їх сукупності, у тому числі й ті, на які посилаються у своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, яким судом першої інстанції була надана вірна оцінка, та призначено ОСОБА_8 покарання ближче до мінімальної, передбаченої санкціями статей КК України, за якими засуджується обвинувачений.
На думку апеляційного суду призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень. Також судом першої інстанції вірно зазначено, що з огляду на конкретні обставини справи, в суду відсутні достатні підстави для застосування положень ст. 69, ст.75 КК України, з чим і погоджується апеляційний суд.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційних скаргах потерпілого та обвинуваченого, апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий

Судді