Справа № 577/5131/21
Провадження № 1-кп/577/114/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
1) 21.10.2020 року за ст.ст. 185 ч.3, 75 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
2) 18.03.2021 року за ст.ст. 289 ч.2, 69, 70 ч.4 КК України, який згідно ухвали Сумського апеляційному суду від 15.09.2021 року змінено в частині призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.4 ст. 70 КК України вважати засудженим за ст.ст. 289 ч.2, 69 КК України до 3-х років позбавлення волі без конфіскації майна, покарання, призначене за вироком Конотопського міськрайонного суду від 21.10.2020 року, виконувати самостійно,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
02.06.2021 року приблизно о 18:00 год. ОСОБА_6 спільно з потерпілим ОСОБА_5 , співмешканкою ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , розпивали спиртні напої.
Близько 19-ї год. ОСОБА_5 виявив зникнення власних грошових коштів в сумі 2000 грн., які перебували у кишені куртки, та, запідозривши присутніх у крадіжці, висунув вимогу про повернення. Після цього вийшов з будинку і повернувся вже з цеглинами у руках, якими вдарив по голові спочатку ОСОБА_8 , а потім ОСОБА_6 . У відповідь обвинувачений наніс потерпілому один удар рукою в обличчя спричинивши скалковий перелом кісток носу, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я від чого останній впав на підлогу, а потім стрибнув вже на лежачого двома ногами в область живота (на праву частину тулубу) завдавши ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді закритої травми грудної клітини, травматичного пневмотораксу.
У подальшому побитому потерпілому допомогли піднятися і вивели з хати на вулицю. Того ж дня, близько 21:00 год., ОСОБА_5 з тілесними ушкодженнями та у стані алкогольного сп`яніння був помічений ОСОБА_10 на лавці біля власного господарства АДРЕСА_3 , який і викликав бригаду швидкої медичної допомоги.
За висновком судово-медичного експерта №359 від 07.10.2021 року у ОСОБА_5 на час проведення судово-медичної експертизи, 10.09.2021 року, мали місце: рубці (внаслідок загоєння ран) в потиличній ділянці зліва, рубці (внаслідок загоєння ран) в проекції 4-го міжребер`я справа по середньо-паховій лінії; під час госпіталізації у відділення мали місце: синці повік обох очей, обличчя, чола, волосистої частини голови, рани в ділянці заднього відділу склепіння черепа, садна в нижній та середній третині правої гомілки по передній поверхні, рана в нижній третині правої гомілки по передній поверхні.
Знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП КМР КЦЛ відділення 78 з 03.06. по 15.06.2021 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини, травматичний пневмоторакс, забій м`яких тканин. Згідно КТ ознаки скалкового перелому кісток носу, незначної премаксилярної міжтканинної емфіземи праворуч, а заключення рентгенолога правобічний пневмоторакс.
По ступеню тяжкості синці, садна, рана правої гомілки відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Рани голови, ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носа, так як для зрощення перелому кісток носа та загоєння ран необхідно більше 6, але менше 21 дня, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Закрита травма грудної клітки, травматичний пневмоторакс по небезпечності для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження в ділянці обличчя, волосистої частини голови виникли від дії тупих предметів з обмежено травмуючою поверхнею, якими могли бути кулаки рук, носаки взутих ніг і тому подібні предмети.
Тілесні ушкодження у ділянці правої гомілки, рани волосистої частини голови могли виникнути при падінні на площині.
Закрита травма грудної клітини, травматичний пневмоторакс міг виникнути від дії предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, не виключено під час стрибка на праву частину тулубу.
Виходячи з наявних тілесних ушкоджень потерпілому було здійснено прикладання не менше 11-ти кратної дії травмуючого предмету (7-кратна дія в ділянку обличчя та волосистої частини голови, одна дія в грудну клітину справа, 3-х кратна дія по правій нижній кінцівці) (а.с.93-104).
Отже, умисно наносячи удари в ділянку грудної клітини справа, тобто в ділянку розташування життєво важливих органів людини, ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та бажав їх настання.
Таким чином ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Під час судового слідства ОСОБА_6 , неодноразово змінюючи покази і фактично не заперечуючи спричиненню ним потерпілому тілесних ушкоджень пояснив наступне.
На протязі дня 02.06.2021 року спільно зі співмешканкою ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_5 в різних місцях вживали спиртні напої. Близько 18:00 год. разом прийшли у гості до ОСОБА_9 , який проживає із ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , де продовжили розпивання спиртного. Через деякий час ОСОБА_5 виявив зникнення грошових коштів, та, запідозривши присутніх у крадіжці, почав вимагати повернення. Після цього потерпілий вийшов на подвір`я і повернувся вже з цеглинами в руках, якими спочатку наніс удар йому по голові, а потім ОСОБА_8 . Захищаючись від нападу, з метою необхідної оборони, він вдарив ОСОБА_5 рукою в обличчя від чого той опинився на підлозі вдарившись головою об поріг, а потім зачепившись за ноги впав колінами на груди лежачого потерпілого. Піднявшись вийшов з будинку змити кров, яка текла з голови, а повернувшись побачив, як ОСОБА_9 сидячи на колінах лежачого потерпілого наносив тому удари руками по тулубу і обличчю. Оскільки потерпілий був у крові, то вилив на нього води після чого останній піднявся, одягнув куртку і покинув житло. Коли ОСОБА_5 пішов, то ОСОБА_11 зізналася у крадіжці грошей. Наступного дня повідомили, що потерпілого відвезли до лікарні. Стверджує, що окрім необхідної оборони також перебував у стані сильного психічного хвилювання, яке було викликане безпідставним звинуваченням потерпілого у крадіжці грошей та нанесенням цеглиною удару по голові. У вчиненому кається і просить суворо не карати. Позовні вимоги фінансового управління Конотопської міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого визнає повністю.
Вина підсудного доводиться наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_5 вказав, що на протязі того дня спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вживав спиртні напої, в останнє у будинку, де мешкають ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Під час боротьби з ОСОБА_6 на руках зняв куртку, а коли одягнув, то побачив, що з гаманця, який знаходився у кишені, зникли гроші в сумі 2000 грн., у зв`язку з чим попередив присутніх про можливе звернення до поліції у випадку не повернення, але ті відповіли, що грошей не брали. Тоді він вийшов на подвір`я і знайшовши кусок цеглини повернувся до хати, де хтось його вдарив, хто саме не пам`ятає, внаслідок чого відбувся провал у пам`яті. Прийшов до тями від штовхання якогось хлопця котрий допоміг зателефонувати доньці та викликав швидку допомогу. Завдану йому шкоду повністю відшкодували, а тому відмовляється від поданого позову. ОСОБА_6 пробачає і просить суворо не наказувати.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 02.06.2021 року в денний час у нього дома разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вживали спиртні напої. Десь близько 17-18 години гості пішли, а він залишився. Наступного дня ОСОБА_6 розповів, що ОСОБА_5 вдарив по голові і показував рану.
Свідок ОСОБА_9 показав, що внаслідок хвороби дуже погано ходить, а тому майже не покидає житло. У вказані день та час до них додому прийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які вже перебували у стані сп`яніння. Після чергового розпивання спиртного, ОСОБА_13 з Хрокалом почали боротися на руках, а потім останній одягнувшись пішов додому. Хвилин через 15 ОСОБА_5 повернувся з цеглинами у кожній руці, якими спочатку вдарив по голові співмешканку ОСОБА_8 , а далі - ОСОБА_6 . У відповідь підсудний наніс один удар рукою в обличчя потерпілого від чого той впав на підлогу. Тоді ОСОБА_6 нахилився і продовжив наносити удари руками по тулубу, а також один раз - ногою. У цей час він також підліз до лежачого ОСОБА_5 і завдав тому декілька (3-4) ударів рукою по тулубу. Припинивши побиття ОСОБА_6 допоміг ОСОБА_5 піднятися і вийти з хати. Наступного дня повідомили, що потерпілий попав до лікарні.
Свідок ОСОБА_8 зазначила, що проживає спільно із ОСОБА_9 у АДРЕСА_2 .
02.06.2021 року у вечірній час до них прийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Разом вони розпивали спиртні напої, а потім Коблик з Хрокалом почали боротися на руках, у зв`язку з чим останній зняв куртку. Скориставшись цим вона таємно викрала з кишені куртки гроші в сумі 2000 грн. Закінчивши боротьбу ОСОБА_5 одягнув куртку і вийшов з хати, але через деякий час повернувся тримаючи у руках по цеглині, якими вдарив спочатку її по голові, а потім ОСОБА_6 сказавши, що пропали гроші. Оскільки від удару пішла кров, то вона вийшла з будинку умитися. Повернувшись побачила, як ОСОБА_6 завдав один удар ногою по ногам лежачого потерпілого, а потім навмисно пригнув тому на живіт двома ногами. У цей час ОСОБА_9 , який погано ходить, підліз до ОСОБА_5 і вдарив 2-3 рази кулаком, куди саме не помітила.
Свідок ОСОБА_7 , яка є співмешканкою ОСОБА_6 , пояснила, що протягом того дня разом з останнім та ОСОБА_5 вживали спиртні напої. Десь під вечір прийшли у гості до ОСОБА_9 , який проживає спільно із ОСОБА_8 , де продовжили розпивати спиртне. Потім ОСОБА_6 з потерпілим боролися на руках по закінченню чого ОСОБА_5 несподівано заявив, що у нього вкрали гроші і попередив про намір звернутися до поліції, якщо кошти не будуть повернуті. Після цього ОСОБА_5 вийшов на подвір`я і повернувшись з цеглинами в руках вдарив по голові спочатку Коблика, який впав на підлогу, а потім ОСОБА_14 . У обох пішла кров. Піднявшись обвинувачений наніс потерпілому один удар в обличчя від чого вже останній впав на підлогу. Продовжуючи побиття ОСОБА_6 вдарив лежачого ОСОБА_5 ногою по тулубу, а далі навмисно стрибнув двома ногами на його груди. До ОСОБА_5 підліз ОСОБА_9 , який внаслідок хвороби погано ходить, і також завдав рукою декілька ударів в обличчя. На цьому все завершилось, потерпілому допомогли піднятися і покинути будинок.
Приводом для внесення відомостей до ЄРДР стало повідомлення доньки потерпілого про побиття її батька ОСОБА_5 , а також заява останнього до поліції. В ході досудового слідства дії ОСОБА_6 перекваліфіковані з ч.1 ст.125 на ч.1 ст.121 КК України (а.с.76-84).
Із протоколів огляду місця подій від 08.06.2021 року та 03.06.2021 року видно, що даний злочин вчинений у кімнаті будинку АДРЕСА_2 (а.с.91-94), а непритомний потерпілий був виявлений на лавці біля домогосподарства №61 по тій же вулиці (а.с.83-88).
Під час проведення слідчого експерименту на досудовому слідстві обвинувачений ОСОБА_6 фактично надав аналогічні пояснення, що і в судовому засіданні, наполягаючи на нанесенні потерпілому лише одного удару рукою в обличчя з метою захисту, оскільки останній розбив йому цеглиною голову (а.с.74-75).
За наслідками цієї процесуальної дії була проведена судово-медична експертиза відповідно до висновку якої механізм спричинення тілесних ушкоджень показаний ОСОБА_6 співпадає не в повному обсязі з тілесними ушкодженнями, які малися у ОСОБА_5 . Не співпадає в кількості, оскільки була вказана менша кількість нанесених ударів порівняно з виявленими тілесними пошкодженнями. Від ударів продемонстрованих ОСОБА_6 могли утворитися тілесні пошкодження у вигляді перелому кісток носа, ЗЧМТ струс головного мозку, рана потилочної ділянки зліва (а.с.120-123).
Слід звернути увагу, що під час судового слідства, вже після допиту очевидців події, які стверджували про умисний стрибок підсудного на груди лежачого потерпілого внаслідок чого були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_6 став запевняти, що зачепився за ноги ОСОБА_5 і випадково впав колінами тому на живіт.
На досудовому слідстві були проведені слідчі експерименти зі свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які розповіли та продемонстрували обставини і механізм спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , зокрема, як і під час судового засідання, наполягали, що ОСОБА_6 навмисно пригнув ногами вже на лежачого потерпілого (а.с.106-107, 113-114).
Дані покази свідків фактично підтверджені висновками судово-медичних експертиз згідно яких механізм спричинення тілесних ушкоджень продемонстрований ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час проведення слідчих експериментів міг призвести до утворення тілесних пошкоджень в ділянці голови та тяжких тілесних пошкоджень (а.с.108-111,115-118).
З метою перевірки правової позиції підсудного щодо можливого перебування ним під час злочину у стані фізіологічного афекту, як психологічної підстави сильного душевного хвилювання, судом була призначена амбулаторна комплексна психолого-психіатрична експертиза відповідно до висновку якої під час вчинення злочину ОСОБА_6 будь-яким психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_6 будь-яким психічним захворюванням також не страждає, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 не перебував в стані вираженого емоційного збудження або емоційного напруження, що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання, відчував негативно забарвлене емоційне переживання обурення поєднане з острахом за власне здоров`я, яке не досягло ефектної глибини та суттєво не вплинуло на його свідомість та поведінку, отже не перебував у стані фізіологічного афекту (а.с.143-149).
Аналіз наведеного надає підстави для переконання, що покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були очевидцями злочину і які з певністю весь час стверджували про навмисний стрибок ОСОБА_6 ногами на живіт лежачого на підлозі потерпілого внаслідок чого останній зазнав тяжких тілесних ушкоджень, є послідовними, об`єктивно узгоджуються з дослідженими доказами, а тому правдиві та такі, що в повній мірі викривають обвинуваченого у вчиненому злочині. Деякі розбіжності у показах обумовлена станом їх сп`яніння під час події, що відбувалася та суб`єктивним сприйняттям.
Разом з тим інкриміноване органом досудового розслідування ОСОБА_6 нанесення лежачому ОСОБА_5 ще не менше 4-х ударів носаками взутих ніг в область голови, що спричинило легкі тілесні ушкодження у вигляді синців повік обох очей, обличчя, чола, волосистої частини голови, про що вказано в обвинувальному акті, не знайшло підтвердження під час судового засідання, оскільки жоден із очевидців розглядуваної події цього не підтвердив і відповідних доказів такої обставини не представлено.
Щодо посилання сторони захисту на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень внаслідок перевищення підсудним меж необхідної оборони, а також перебування останнього у стані фізіологічного афекту, то суд вважає необхідним зазначити таке.
Умисне тяжке тілесне ушкодження, передбачене ч.1 ст.121 КК, з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у виді посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у виді спричинення тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти особі тяжкі тілесні ушкодження, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.
На відміну від умисного тяжкого тілесного ушкодження, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 124 КК, є мотив діяння, який обумовлений захистом винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.
Частина 1 статті 36 КК необхідною обороною визнає дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина 3 статті 36 КК).
Отже, вирішуючи питання про відсутність чи наявність в діях особи стану необхідної оборони у разі вчинення злочину, пов`язаного з умисним заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин справи слід оцінювати акт суспільно-небезпечного посягання й акт захисту, встановлювати їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
З огляду на викладене суд звертає увагу, що після того, як потерпілий завдав ОСОБА_6 удар цеглиною по голові, останній у відповідь вдарив ОСОБА_5 в обличчя від чого той впав на підлогу і жодної спроби піднятися, тим паче продовжити побиття підсудного, не здійснював, що фактично підтвердили і очевидці. Відтак між спричиненням легких тілесних ушкоджень у вигляді перелому кісток носу, ЗЧМТ, струсу головного мозку заподіяних внаслідок удару підсудного в обличчя потерпілого і падінням останнього на підлогу та стрибком ногами на живіт лежачого ОСОБА_5 , який спричинив тяжкі тілесні ушкодження, минув певний проміжок часу і ці дії не були одномоментними, що виключає їх направленість на захист обвинуваченого від посягання потерпілого та наявність у цей час стану фізіологічного афекту.
За таких обставин стрибок ногами на живіт лежачого потерпілого, який вже не здійснював активних дій, не може свідчити про перевищення меж необхідної оборони, а вказує на направленість умислу обвинуваченого саме на спричинення тяжких тілесних ушкоджень з мотивів помсти.
Відтак посилання підсудного та його захисника на перевищення меж необхідної оборони, а також можливого перебування у стані фізіологічного афекту слід розцінювати лише як спробу уникнути відповідальності за більш тяжкий злочин.
На переконання суду сторона обвинувачення надала достатньо доказів для висновку про вчинення саме злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за яким ОСОБА_6 і повинен понести покарання.
Згідно зі ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
До обтяжуючих відповідальність обставин слід віднести вчинення злочину у стані сп`яніння та рецидив злочинів.
До пом`якшуючих неправомірну поведінку потерпілого, що фактично спровокувала злочин, а тому зменшує його суспільну небезпечність, наявність у підсудного неповнолітньої дитини, позитивно характеризується за місцем відбування покарання, добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків, а також пробачення останнього і прохання не карати суворо.
Враховуючи викладене, скоєння підсудним розглядуваного злочину після засудження за попереднім вироком слід дійти висновку про існування високої небезпеки для суспільства, що обумовлює призначення покарання виключно у вигляді позбавлення волі, проте у мінімальному розмірі з огляду на наведені пом`якшуючи відповідальність обставини.
Позовні вимоги Фінансового управління Конотопської міської ради про стягнення витрат за лікування потерпілого, які повністю визнані обвинуваченим і підтверджені належними доказами, підлягають задоволенню.
Щодо позову потерпілого, то провадження слід закрити внаслідок добровільного відшкодування завданих збитків і відмови останнього від вимог.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись: ст.ст. 128, 368, 370, 371, 374 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати один рік шість місяців позбавлення волі невідбутої частини покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.03.2021 року (зміненого за ухвалою Сумського апеляційного суду від 15.09.2021 року в частині призначення покарання) і остаточно визначити покарання шість років і шість місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.10.2020 року за яким ОСОБА_6 засуджений до позбавлення волі строком три роки та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком із покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України, виконувати самостійно.
До набрання вироком законної сили, але не більше ніж два місяця, міру запобіжного заходу засудженому залишити тримання під вартою і строк відбуття покарання рахувати з 10.09.2021 року.
Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення збитків завданих злочином в розмірі 5664 грн. 10 коп. внаслідок добровільної сплати і відмови позивача від позову.
Речовий доказ: речовину бурого кольору на грунті в паперовому пакеті №1 знищити.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1