У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 на дії заступника керівника шостого слідчого відділу /з дислокацією у м. Ужгород/ ТУ ДБР розташованого у місті Львові, -
ВСТАНОВИВ:
12.08.2022 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на дії посадових осіб прикордонного контролю відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та заступника керівника шостого слідчого відділу /з дислокацією у АДРЕСА_1 .
В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що 21.07.2022 року ОСОБА_4 намагався на законних підставах виїхати за кордон через КПП "Тиса" м. Чоп. Надавши відповідні проїздні документи працівнику прикордонної служби, інспектор прикордонної служби, без жодних логічних пояснень повідомив ОСОБА_4 про заборону йому перетнути кордон. На прохання повернути оригінали наданих документів, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії, працівник прикордонної служби повідомив, що ці документи він передає працівнику ДБР з дислокацією у м. Ужгород і тільки там йому їх повернуть. Заявник зазначає, що всі документи були відібрані від ОСОБА_4 без складання відповідних процесуальних документів, та знаходяться у заступника начальника шостого слідчого відділу із дислокацією у м. Ужгород ТУ ДБР у м. Львів ОСОБА_5 .
На скаргу ОСОБА_3 яку було подано на імя керівника західного регіонального управління ДБР розташованого у м. Львові, отримав відповідь за підписом заступника керівника шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_6 , який повідомив, що під час проведення слідчих дій в кримінальному провадженні № 0000059 на території контрольно-пропускного пункту «Тиса» за адресою с. Соломоново, у службових осіб НОМЕР_1 прикордонного загону серед іншого вилученого, відібрані на кордоні у ОСОБА_4 документи, а саме оригінал тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 21.04.2022 року та дві завірені копії довідок військо-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 497 від 21.04.2022 року на прізвище ОСОБА_4 . Вказані документи долучені до матеріалів кримінального провадження для подальшої перевірки законності їх видачі.
Заявник вважає, що вищевказані документи у ОСОБА_4 були відібрані посадовою особою прикордонної служби незаконно з грубим порушенням Законодавства України.
З посиланням на викладене , просив зобов`язати заступника керівника шостого слідчого відділу /з дислокацією у м. Ужгороді/ ТУ ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_7 повернути власнику ОСОБА_4 , тимчасове вилучене, а саме: оригінал тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 25.01.2022 року виданого на прізвище ОСОБА_4 ; дві завірені копії довідок військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 497 від 21.04.2022 року на прізвище ОСОБА_4 , 1970 р.н..
Особа, яка подала скаргу, в судове засідання не зявився. Від адвоката ОСОБА_3 надійшла до суду заява відповідно до якої просив суд скаргу задовольнити та провести розгляд скарги без його участі.
Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, жодних пояснень на адресу суду не скерував. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Прокурор в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, жодних пояснень на адресу суду не скерував.
Згідно ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.
За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України - параграф 1, статті 303-308.
Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування здійснюється відповідно до правил ст. 306 КПК України.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, розглядаються слідчим суддею Вищого антикорупційного суду. За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчий суддя постановляє ухвалу, передбачену ч. 2 ст. 307 КПК України.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що підозрюваний, його захисник, володілець тимчасово вилученого майна, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, на досудовому провадженні може оскаржити бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу. Особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені КПК України, відповідно до п. 16-1 ч. 1 ст. 3 КПК України є іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Слідчим суддею встановлено, що 21.07.2022 року під час перетину кордону у гр. ОСОБА_4 було вилучено: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії, працівник прикордонної служби повідомив, що ці документи він передає працівнику ДБР з дислокацією у м. Ужгород.
Вказані документи були відібрані від ОСОБА_4 без складання відповідних процесуальних документів, доказів протилежного слідчому судді не надано.
Згідно відповіді на скаргу ОСОБА_3 від 29.07.2022 року № 12-61-1615/22 за підписом заступника керівника шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_6 , зазначено, що шостим відділом (з дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000059 від 22.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. 21.07.2022 під час проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні на території контрольно-пропускного пункту «Тиса», у службових осіб НОМЕР_1 прикордонного загону серед іншого вилучено оригінал тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 21.04.2022 року та дві завірені копії довідок військо-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 497 від 21.04.2022 року на прізвище ОСОБА_4 . Вказані документи долучені до матеріалів кримінального провадження для подальшої перевірки їх законності їх видачі.
Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як визначено у ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Отже, тимчасово вилученим майном вважаються лише речі та документи, які не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.
Відповідно ч. 5 ст. 171 КПК України Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 171 КПК України в разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Зазначений випадок як підстава припинення тимчасового вилучення майна і його повернення особі, в якої воно було вилучено, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України.
Правове значення встановленого законодавцем строку, визначеного як «протягом 48 годин після вилучення майна» (абзац 2 частини 5 статті 171 КПК) для звернення із клопотанням про арешт майна полягає в тому, що: (1) законодавцем презюмується достатність цього часу для сторони обвинувачення, щоб визначитись чи належить майно підозрюваному і чи наявні достатні підстави вважати, що суд у випадках, передбачених КК, може призначити покарання у виді конфіскації майна та підготувати відповідне мотивоване клопотання з одного боку та (2) встановити такий нетривалий проміжок часу втручання у право власності особи (тимчасове позбавлення її правомочностей володіння та користування) в інтересах кримінального провадження, протягом якого можливе утримання майна особи в силу закону, без вмотивованого рішення суду, для вирішення його подальшої долі слідчим, прокурором (у разі бездіяльності, нереалізації обов`язку звернення з клопотанням до слідчого судді, суду про арешт такого майна) або слідчим суддею, судом з урахуванням належності, вагомості такого майна (речей) для досягнення завдань кримінального провадження.
Таким чином, положення частини 5 статті 171 КПК у взаємозв`язку із положеннями частини 1 статті 169 КПК визначають лише тривалість законного перебування (утримання) чужого майна (вилученого в результаті обшуку) в розпорядженні сторони обвинувачення (слідчого, прокурора). Будь-яке подальше перебування (поза межами встановленого процесуального строку та часу, необхідного для негайного повернення), утримання такого майна слідчим, прокурором є таким, що не має правових підстав та є втручанням в право власності особи, якій належить це майно, без законних на те підстав.
У той же час, вказані порушення прав не можуть перешкоджати досягненню цілей й завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Адже головним призначенням кримінального провадження як процесуального зводу норм є ефективна реалізація матеріально-правових норм кримінального права. А Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (стаття 1 КК).
Таким чином, норми КПК щодо правового режиму, тривалості, припинення тимчасового вилучення майна функціонально призначені перш за все для вирішення цивільно-правових аспектів такого тимчасового вилучення та встановлення обов`язку щодо негайного повернення майна законному його володільцю у разі пасивності, незацікавленості сторони обвинувачення у його використанні для вирішення завдань кримінального провадження.
До слідчого судді не надано доказів того,що перелічене у скарзі майно, у вигляді документів, було вилучене згідно протоколу обшуку та відносяться до речей, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукування, а відтак є тимчасово вилученим та підлягає поверненню .
До матеріалів справи не долучено постанову слідчого про визнання вищезазначених вилучених документів речовими доказами та не долучено ухвали про накладення на них арешту.
Жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій субєкт осскарження слідчому судді не надав.
Із внутрішньої КП документообігу Д-3 вбачається, що в рамках кримінального провадження № 0000059 від 22.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України Ужгородським міськрайонним судом не розглядалось клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вилучені документи.
З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення норм чинного КПК України та майно, у вигляді документів є тимчасово вилученим та підлягає поверненню його власнику.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 на дії заступника керівника шостого слідчого відділу /з дислокацією у м. Ужгород/ ТУ ДБР розташованого у місті Львові, в частині вимог, щодо неповернення тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Зобов`язати заступника керівника шостого слідчого відділу /з дислокацією у м. Ужгороді/ ТУ ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_7 або слідчого шостого слідчого відділу /з дислокацією у м. Ужгороді/ ТУ ДБР розташованого у м. Львові в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000059 повернути власнику ОСОБА_4 , або його представнику за дорученням майно, тимчасове вилучене, а саме: оригінал тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 25.01.2022 року виданого на прізвище ОСОБА_4 ; дві завірені копії довідок військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 497 від 21.04.2022 року на прізвище ОСОБА_4 , 1970 р.н..
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали у звязку з перебуванням в нарадчий кімнаті в іншій справі оголошено 02 вересня 2022 року о 17 год. 40 хв.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1