Справа № 523/1827/22
Провадження №1-кп/523/1089/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000037, внесене до ЄРДР 09.01.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Арциз Одеської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого та маючого на утриманні 2-х малолітніх дітей 2014 і 2020 років народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

У С Т А Н О В И В:
Підсудний ОСОБА_5 , 09.01.2022 року, у нічний час доби, більш точного часу не встановлено, прибув до будинку АДРЕСА_3 , де діючи умисно і з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, з використанням гайкового ключа й шляхом розбиття скла водійських дверей припаркованого і належного ОСОБА_4 автомобіля марки «ВАЗ 2103», в кузові жовтого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , номер (шасі) рами кузова НОМЕР_2 , проник в салон зазначеного автомобіля, де продовжив реалізацію протиправного умислу та шляхом зімкнення електричних дротів, розташованих під кермом автомобіля, запустив двигун, тим самим встановивши контроль над автомобілем та почав його рух, заволодівши таким чином вказаним транспортним засобом.
Підсудний ОСОБА_5 повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме про час, місце і мотиви незаконного заволодіння транспортного засобу марки «ВАЗ 2103», який належить ОСОБА_4 , що відповідають наведеним вище обставинам доведеного обвинувачення.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини яких ним та іншими сторонами процесу не оспорюються, наряду з показами підсудного об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_5 своїми умисними діями незаконно заволодів транспортним засобом, а відтак суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій вказаного підсудного за ч.1 ст.289 КК України.

Так, з огляду на ч.1 ст.289 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за незаконне заволодіння транспортним засобом, що карається обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З огляду на означені вимоги закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні, суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що скоєне ним діяння відноситься до категорії нетяжких злочинів у сфері безпеки руху і експлуатації транспорту, а також судом ураховується у певній мірі позиція потерпілої ОСОБА_4 з цього приводу та характеризуючі дані підсудного.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України не має судимості, одружений та має на утриманні 2-х малолітніх дітей 2014 і 2020 років народження, забезпечений місцем реєстрації та проживання в Одеській області та м.Одесі, відповідно, де характеризується негативно; зі слів - на диспансерному обліку в медичних установах не перебуває; офіційно непрацевлаштований; раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень корисливої спрямованості, сукупність чого свідчить про схильність зазначеної особи до протиправної поведінки, але одночасно обумовлює можливість його виправлення в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_5 , як визначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, слід віднести щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, протягом розгляду кримінального провадження судом не встановлено.

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини, характер, наслідки і суспільну небезпечність доведеного обвинувачення, характеризуючі дані підсудного ОСОБА_5 , комплексність яких обумовлюють можливість його виправлення в умовах суспільства, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про доцільність призначення зазначеному підсудному покарання у виді позбавлення волі у визначених санкцією ч.1 ст.289 КК України межах, але зі звільненням від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 цього ж Кодексу та з покладенням відповідних обов`язків за ст.76 цього Кодексу, що за переконанням суду уявляється обґрунтованим і достатнім для виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо арешту майна, в силу ст.174 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.100, 174, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.289 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_5 , покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Згідно зі ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні:

-автомобіль марки «ВАЗ 2103», номерний знак НОМЕР_1 , в кузові жовтого кольору, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, а також зв`язку ключів (2 ключі), - які передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_4 , - вважати повернутими за належністю вказаній особі;

-гайковий ключ, розміром 17, упакований в спеціальний пакет №FPS 6000402, що перебуває в камері схову ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №000702 від 14.01.2022 року), знищити.

-DVD-R диск, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати в означених матеріалах;

-три змиви, упаковані в паперові конверти, що перебувають в камері схову ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №000716 від 27.01.2022 року), знищити.

Арешт на майно, накладений за ухвалами слідчого судді від 11.01.2022 року на: автомобіль марки «ВАЗ 2103», в кузові жовтого кольору, 1977 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер (шасі) рами кузова НОМЕР_2 ; гайковий ключ, розміром 17, після набрання вироком законної сили, - скасувати.
Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , а також направити до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України, - для виконання в частинах, що стосується їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1