справа № 355/563/20
провадження № 1-кп/361/314/22
ВИРОК
Іменем України
15 липня 2022 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000078 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ярешки Баришівського району Київської області, освіта повна загальна середня, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

15.02.2020 р. близько 11 години 50 хвилин ОСОБА_6 прийшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою поспілкуватися з своєю матір`ю ОСОБА_7 , яка тимчасово проживала за вказаною адресою з ОСОБА_8 . В той час, коли ОСОБА_6 зайшов у двір вказаного домоволодіння потерпілий ОСОБА_8 стояв на порозі будинку. На прохання ОСОБА_6 поспілкуватися, ОСОБА_8 відмовився та зайшов до будинку, а ОСОБА_6 залишився чекати на вулиці та розуміючи неадекватну поведінку ОСОБА_8 взяв до рук невелику дерев`яну палицю, яка лежала на землі, щоб у випадку агресії останнього, налякати його.

Близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_8 вийшов з будинку та взявши до рук сокиру, яка лежала в веранді поблизу вхідних дверей та висловлюючись нецензурною лайкою та погрожуючи ОСОБА_6 фізичною розправою, направився в напрямку останнього.

Побоюючись за своє життя, ОСОБА_6 почав втікати в напрямку виходу з подвір`я, тримаючи при цьому в руках дерев`яну палицю, та в цей час позаду нього впала сокиру, яку в його напрямку кинув ОСОБА_8 .

В свою чергу ОСОБА_6 відкинув дерев`яну палицю в сторону, підняв з землі сокиру та обернувся обличчям до ОСОБА_8 , щоб таким чином налякати останнього, в цей час той почав втікати в напрямку будинку.

Тримаючи сокиру в правій руці ОСОБА_6 відкинув її праворуч від себе, після чого ОСОБА_8 несподівано змінив напрямок свого руху, зробивши крок праворуч та нахилився до лопати, яка лежала на землі та в цей момент сокира дерев`яним обухом потрапила йому в область скроні, після чого ОСОБА_8 впав на землю обличчям донизу.

Після цього ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 та перевернувши його обличчям доверху, усвідомив що той без свідомості, після чого намагався надати йому медичну допомогу, однак перевіривши у нього пульс зрозумів, що той помер.

Відповідно до висновку експерта №33 від 04.05.2020 р. смерть ОСОБА_8 наступила від черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку. Черепно-мозкова травма прижиттєва, виникла незадовго до настання смерті від однократної дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею дугоподібної форми, що міг бути складовою частиною контактуючої поверхні предмету округлої форми. Виявлена черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя, яка в даному випадку призвела до смерті.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що 15.02.2020 р. близько 11 год. 50 хв. він прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_8 та тимчасово мешкала його мати ОСОБА_7 в той день він вирішив поспілкуватися з ОСОБА_9 , оскільки незадовго до цього йому стало відомо про те, що останній бив його матір. Він зайшов на подвір`я та побачив ОСОБА_9 , який стояв на порозі будинку та курив цигарку. На його пропозицію поговорити, ОСОБА_9 відмовився та зайшов до будинку, а він залишився чекати на вулиці, при цьому взявши до рук дерев`яну палицю, щоб у випадку неадекватної поведінки ОСОБА_9 , захиститися або налякати його. Через 10-15 хвилин ОСОБА_9 вийшов з хати та взявши до рук сокиру, яка була у веранді, почав бігти в його напрямку, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою. Злякавшись такої поведінки ОСОБА_9 , він почав втікати до виходу з подвір`я, однак в цей час позаду нього впала сокира. Він відкинув в сторону дерев`яну палицю та піднявши сокиру, кинув праворуч від себе. В той час, коли він взяв до рук сокиру, ОСОБА_9 почав втікати в напрямку будинку, ліворуч від нього, а потім несподівано змінив напрямок руху, повернувши праворуч та нахилившись до лопати, яка лежала на землі та в цей момент сокира потрапила йому в область скроні, від чого ОСОБА_9 впав на землю обличчям донизу. Після цього він підійшов до ОСОБА_9 , перевернув його обличчям доверху та побачив, що він без свідомості, після чого пішов до хати, де набрав води та облив Волошину обличчя, щоб таким чином надати йому медичну допомогу, однак перевіривши пульс, зрозумів, що він мертвий. Також зазначив, що на той час на подвір`ї не було очевидців події, а його мати ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перебувала в будинку. Після цього, не усвідомлюючи наслідків своїх дій він пішов додому та розповів про те, що сталося своєму вітчиму, а потім переодягнувшись повернувся на місце події, де вже перебували працівники поліції. У вчиненому щиро кається, наміру вбивати потерпілого він не мав та не бажав його смерті, вважає, що смерть потерпілого настала через необережність. Прохав суд суворо його не карати

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що її син ОСОБА_8 проживав за адресою: АДРЕСА_2 . 15.02.2020 р. їй зателефонував зять та повідомив, що її син помер. Коли вона приїхала за місцем проживання сина, то побачила, що той лежав на землі без ознак життя обличчям догори без ознак життя, в області скроні були видимі тілесні ушкодження. Пізніше від працівників поліції їй стало відомо про обставини загибелі сина.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він проживає в будинку АДРЕСА_2 . В цьому ж будинку проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 15.02.2020 р. він перебував за місцем свого проживання та займався своїми справами, з будинку не виходив. Близько 12 години дня зайшла ОСОБА_7 та повідомила, що ОСОБА_8 впав та лежить на землі, після чого вони вдвох вийшли на вулицю. Коли вони вийшли у двір, він побачив ОСОБА_12 , який лежав на землі неподалік сараю, обличчям доверху, в області скроні у нього було видиме тілесне ушкодження та кров, пульсу не було, тому він зрозумів, що ОСОБА_9 мертвий. На той момент в дворі нікого із сторонніх осіб не було, ОСОБА_13 в той день він також не бачив. Також зазначив, що коли він перебував в будинку, то ніяких сварок чи конфліктів не чув.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що 15.02.2020 р. їй стало відомо про те, що загинув її брат ОСОБА_8 , який на той час проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Обставини загибелі брата їй невідомо, оскільки вона не була очевидцем тих подій.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що 15.02.2020 р. вона перебувала за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час проживала разом з ОСОБА_8 . Близько 12 години прийшов її син ОСОБА_15 , який на той час проживав за іншою адресою та був проти її відносин з ОСОБА_16 , тому просив її повернутися додому. Оскільки ОСОБА_17 був проти того, щоб вона поверталася, то син відразу пішов, а ОСОБА_17 вийшов за ним. Через деякий час вона вирішила вийти до ОСОБА_18 на вулицю, щоб той приніс дрова. Коли вона вийшла на вулицю, то побачила ОСОБА_18 , який лежав на подвір`ї обличчям догори та був без свідомості, після чого вона викликала «швидку допомогу» та поліцію.

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що протягом тривалого часу він проживав спільно з ОСОБА_7 та її сином ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_1 . 15.02.2020 року точного часу він не пам`ятає ОСОБА_20 пішов з дому, щоб розшукати матір, а через деякий час повернувся та розповів йому, що коли він перебував за адресою, де перебувала його мати, то ОСОБА_21 , з яким вона на той час проживала, кинув в нього сокирою, після чого він ОСОБА_20 відкинув сокиру в сторону, однак вона потрапила в голову ОСОБА_22 , і той помер.

Також, в ході судового розгляду були досліджені письмові матеріали кримінального підтвердження, надані стороною обвинувачення, а саме:

- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей за №0000078 від 15.02.2020 р.;

- рапорт чергового Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області, з якого вбачається, що 15.02.2020 р. близько 12 год. 17 хв. на лінію 102 надійшло повідомлення від заявника ОСОБА_7 про те, що на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 вона виявила свого співмешканця ОСОБА_8 без свідомості;

-протокол огляду місця події від 15.02.2020 р., відповідно до якого було проведено огляд на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено труп ОСОБА_8 ,

- протокол огляду предметів від 15.02.2020 р., згідно якого було оглянуто сокиру, вилучену під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ;

-постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, вилучених під час огляду місця події 15.02.2020 р.;

- висновок експерта № 33 від 04.05.2020 р., згідно якого смерть ОСОБА_8 наступила від черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку. Черепно-мозкова травма прижиттєва, виникла незадовго до настання смерті від однократної дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею дугоподібної форми, що міг бути складовою частиною контактуючої поверхні предмету округлої форми. Виявлена черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя, яка в даному випадку призвела до смерті;

- висновок експерта № 8Т від 07.05.2020 р., згідно якого під час контакту з головою ОСОБА_8 сокира була звернена дерев`яним руків`ям до правої скроневої ділянки. Смерть ОСОБА_8 настала одразу або в короткий проміжок часу після нанесення ушкодження, який вираховується хвилинами або десятками хвилин. Ушкодження у ділянці правої скроні виникли від дії тупого предмету з обмежуючої контактуючою поверхнею дугоподібної форми, що міг бути складовою частиною контактуючої поверхні предмету округлої форми, яким могло бути руків`я сокири. Під час нанесення ушкоджень ОСОБА_8 знаходився у вертикальному положенні або близькому до нього. Виявлені ушкодження у ОСОБА_8 могли утворитися за обставин, на які вказав підозрюваний ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту;

- висновок судово-психіатричного експерта № 89 від 19.02.2020 р., згідно якого ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічні захворювання на страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_6 ознак психічного захворювання не виявлено. На даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та у будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність не перебував.

Також в ході судового розгляду кримінального провадження судом оглянуто відеозапис слідчого експерименту та протокол слідчого експерименту від 20.02.2020 р. за участю ОСОБА_6 , який на місцевості вказав та пояснив, що 15.02.2020 р. близько 12 години він прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_8 , оскільки мав на меті поспілкуватися з останнім з приводу того, що він ображає його матір ОСОБА_7 . В той час, коли він зайшов на подвір`я, ОСОБА_9 стояв на порозі будинку та курив цигарку. На його пропозицію поговорити, ОСОБА_9 відмовився та зайшов до будинку, а він в свою чергу залишився на вулиці, взявши до рук дерев`яну палицю, щоб захиститися у випадку неадекватної поведінки ОСОБА_9 . Близько через 15 хвилин ОСОБА_9 вийшов з хати та взявши до рук сокиру, яка була у веранді, почав бігти в його напрямку, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою. Злякавшись такої поведінки ОСОБА_9 , він почав втікати до виходу з подвір`я, та в цей час позаду нього впала сокира. Відкинувши в сторону дерев`яну палицю він взяв в праву руку сокиру, щоб таким чином налякати ОСОБА_9 , який в цей час почав втікати в напрямку будинку, ліворуч від нього, а потім несподівано змінив напрямок руху, повернувши праворуч та нахилився до лопати, яка лежала на землі. В той момент, коли ОСОБА_9 нахилився сокира потрапила йому в область скроні, від чого він впав на землю. В подальшому він підійшов до ОСОБА_9 , перевернув його обличчям доверху та побачив, що той без свідомості, після чого він пішов до хати, де набрав у банку води та облив обличчя потерпілому, намагаючись таким чином надати йому медичну допомогу. Однак, перевіривши пульс Волошину, зрозумів, що той мертвий.

В ході судового розгляду кримінального провадження стороною захисту клопотань про допит свідків чи долучення письмових матеріалів, а так само про визначення недопустимими доказів сторони обвинувачення, заявлено не було.

Відповідно до ст. 368 ч. 1 п.п. 1-3 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчинені цього кримінального правопорушення.

Орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Дана правова кваліфікація кримінального правопорушення (злочину) на переконання суду є невірною, а тому дії останнього слід перекваліфікувати на ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність, на підставі наступного.

Так, у відповідності до положень ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Водночас, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Згідно з п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК. Не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не здобуто доказів того, що обвинувачений мав умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_23 і навмисно спричинив удар сокирою в область голови, від чого настала смерть останнього.

При цьому суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_6 , якій він давав в якості підозрюваного під час проведення слідчого експерименту, що в той час, коли він взяв до рук сокиру, ОСОБА_24 спочатку почав втікати в напрямку будинку, а коли ОСОБА_6 кинув сокиру, потерпілий раптово змінив напрямок руху, повернувши праворуч та нахилився до лопати, яка лежала на землі, саме в цей момент відбувся контакт з обухом сокири, від чого потерпілий отримала смертельну травму голови.

Такі пояснення обвинуваченого суд вважає правдивими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, встановленим під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже, очевидним є той факт, що обвинувачений кидаючи сокиру, не мав умислу на позбавлення життя потерпілого, не передбачав можливості настання таких наслідків, хоча повинен і міг їх передбачити.

Таким чином, в ході судового розгляду кримінального провадження не здобуто належних та допустимих доказів, які б могли спростувати твердження обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу його суб`єктивного ставлення до наслідків, які настали.

За наявності наданих стороною обвинувачення доказів по інкримінованому обвинуваченню за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд не може прийти до висновку поза розумним сумнівом, що ОСОБА_6 мав умисел на вбивство потерпілого, тому тлумачить ці сумніви на користь обвинуваченого.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - кваліфіковано невірно, а відтак на переконання суду дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність, враховуючи те, що це не погіршує становище обвинуваченого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, є визнання вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

За таких обставин та враховуючи те, що ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України не судимий, є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливі лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого витрати на проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 368,373,374,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання з 15.02.2020 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , до набрання вироком чинності, залишити тримання під вартою в ДУ «Київській слідчий ізолятор».

Речові докази: металеву сокиру з дерев`яним руків`ям та частину деревини, вилучені 15.02.2020 р. під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , після набрання вироком чинності, знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2641 (дві тисячі шістсот сорок одну) гривень 22 коп. за проведення молекулярно-генетичної експертизи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1