УХВАЛА

Справа № 514/750/20

Номер провадження 1-кп/495/755/2022

28 вересня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючої судді - ОСОБА_1
суддів- ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000052 від 14.02. 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 за ст. 115 ч.2 п. 6, ст. 187 ч.4, ст. 357 ч.1 КК України,
сторони кримінального провадження:

прокурор Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000052 від 14.02. 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 115 ч.2 п. 6, ст. 187 ч.4 ст. 354 ч.1 КК України.

Вищевказане кримінальне провадження надійшло до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в порядку ст. 32 КПК України згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 01.10.2021 року.

В судовому засіданні прокурор Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 просив суд призначити справу до судового розгляду оскільки відсутні підставі, передбачені ст. 1-4 ст. 314 КПК України які унеможливлюють призначення вищевказаного обвинувального акту до слухання та передбачені КПК України або законом підстави,які перешкоджають залученню визначених згідно протоколу автомативного розподілу справи та визначення присяжних громадян у сторони обвинувачення немає, також відсутні відводи для обставини,які перешкоджають участі присяжних в судовому розгляді справи.

Крім того, суду від прокурора ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , яке обґрунтоване тим, що в наявний час ризики, що були підставою для обрання під час підготовчого судового засідання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою не зникли та не перестали існувати, а судове провадження по розгляду обвинувального акта не розпочато.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки свою причетність до скоєння злочину обвинувачений не визнає, відсутні законні підстави для його тримання під вартою, крім того, за станом здоров`я обвинувачений не може триматися під вартою. Просили змінити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,звернувшись до суду з відповідним письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу. Крім того, вказали,що стан здоров*я обвинуваченого ОСОБА_5 унеможливлює його тримання під вартою , оскільки згідно довідки про стан здоровья обвинуваченого він страждає на тяжкі захворювання, внаслідок чого його тримання під вартою згідно практики ЄСПЛ можливо розцінювати як катування. Крім того, стороною захисту заявлено клопотання про розгляд вищевказаного кримінального провадження судом присяжних , передбачених КПК України або законом підстав,які перешкоджають залученню визначених згідно протоколу автомативного розподілу справи та визначення присяжнихгромадян у сторони захисту немає, також відсутні відводи для обставини,які перешкоджають участі присяжних в судовому розгляді справи.
Потерпілий в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд вважає за можливе признати обвинувальний акт до судового розгляду оскільки від підсутний Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для повернення обвинувального акту прокурору суд не вбачає, угода про примирення або визнання винуватості сторонами криімнального провадження не укладалася.
В зв*язку з тим,що сторона захисту заявила клопотання про розгляд вищевказаного кримінального провадження судом присяжних, судом проведені передбачені ст.ст. 383-387 КПК України заходи для виклику та відбору присяжних, згідно протоколу автоматизованого розподілу справи та визначення присяжних громадян, судом не встановлено передбачених КПК України або законом підстав,які перешкоджають залученню визначених громадян у якості присяжних у сторін кримінального провадження немає, також відсутні відводи та обставини,які перешкоджають участі присяжних в судовому розгляді справи.
Відповідно до ч.6 ст. 387 КПК України після виконання вимог,передбачених с. 1-5 ст. 387 КПК України якщо присяжних залишилося більше необхідних для участі в судовом розгляді кількості, суд вважає за необхідне визначити присяжних автоматизованою системою документообігу з числа присяжних,що не були звільнені або відведені від участи в розгляді кримінального провадження. Крім того, суд вважажє за необхідне визначити автоматизованою системою документообігу суду склад суддів для розгляду судом присяжних, оскільки підготовче судове засідання провадилося коллегією з 3-х суддів. .
Суд, розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 заслухавши обґрунтування прокурора, заперечення обвинуваченого та його захисника дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за вмотивованим клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніш не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі
.
Судом встановлено, що судове провадження по кримінальному провадженню не розпочато, строк обраного під час досудового слідства та судового розгляду справи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області закінчується .

Зважаючи на обставини інкриминованого ОСОБА_5 злочину який є особливо тяжким насильницьким та пов`язаний з заподіянням смерті потерпілій , його характер зухвалості,тяжкості та суспільній небезпечності, а також можливої міри покарання,яка може бути йому призначена у разі визнання його винуватим,з урахуванням положень ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати,що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України,зокрема, обвинувачений може переховуватися від суду,вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення іншим чином.

У рішенні по справі "W проти Швейцарії " від 26.01. 1993 року Європейський суд з прав людини вказав,що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того,що підозрюваний може ухилитися від слідства.

Також,Європейський суд з прав людини у справі " Ілійков проти Болгарії " закріпив,що " Суворість передбаченого покарання " є суттєвим елементом при оцінюванні " ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Підтвердженням існування зазначених ризиків слугує характеристика обвинуваченого ОСОБА_5 який офіційно не працевлаштований тобто, в нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Також,зважаючи на те,що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не прийнято і на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, потерпілі та свідки підлягають безпосередньому допиту судом, суд вважає що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад п`ять років, за станом здоров`я може триматися під вартою, не працює, має постійне місце проживання, застосований до нього раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не порушував у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості такого порушення, що не залежало від його волі, а також те, що ОСОБА_5 має реальну можливість переховуватись від суду, може перешкоджати кримінальному провадженню, що не надасть можливості забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання процесуальних рішень, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора, заявлене під час підготовчого судового розгляду обвинувального акту відносно обвинуваченого є обґрунтованим і підлягає задоволенню та обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити на строк шістдесят днів з моменту постановлення наявної ухвали, тобто з 28.09.2022 року.

Суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_5 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, суд прийшов до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів з 28.09.2022 року по 26.11.2022 року, у зв`язку з чим клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.115 ч.2 п. 6, ст. 187 ч.4 ст. 354 ч.1 КК України, підлягає задоволенню.

З підстав,наведених судом вище,як обгрунтування необхідності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважажє за необхідне в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_8 " про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт "- відмовити.

Посилання сторони захисту на стан здоров*я обвинуваченого як підставу для зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд не вважає обгрунтованими оскільки згідно наданих суду медичних документів не вбачається що обвинувачений за станом свого здоров*я не може триматися в умовах слідчого ізолятора.

Разом з тим,, суд вважає за необхідне доручити відповідальним особам слідчого ізолятора, де утримується обвинувачений ОСОБА_5 та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області забезпечити здійснення необхідного йому медичного обстеження та лікування, оскільки його самопочуття погане і йому необхідне обстеження та лікування, а у слідчому ізоляторі йому не забезпечується належна медична допомога.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до статей 3, 49 Конституції України, ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» людина, її життя і здоров`я, честь, гідність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на охорону здоров`я і медичну допомогу; держава створює умови для ефективного і доступного медичного обслуговування; обвинувачений має право на кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря і закладу охорони здоров`я.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (рішення від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (рішення від 04.10. 2005 року у справі «Сарбан проти Молдови», від 22.12.2008 року у справі «Алексанян проти Росії», від 27.01.2011 року у справі «Євген Олексеєнко проти Росії»).

Враховуючи зазначене, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, з метою забезпечення дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_9 , суд вважає необхідним зобов`язати Державну установу «Ізмаїльський слідчий ізолятор» забезпечити здійснення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_5 та надання йому належної медичної допомоги відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст 177,178, 314-315 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000052 від 14.02. 2020 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 за ст. 115 ч.2 п. 6, ст. 187 ч.4, ст. 357 ч.1 КК України призначити к слуханню у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський на 8 листопада 2022 року на 13 годин 30 хвилин.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000052 від 14.02. 2020 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 за ст. 115 ч.2 п. 6, ст. 187 ч.4, ст. 357 ч.1 КК України розглядати судом присяжних . В судове засідання викликати стороні кримінального провадження, потерпілого, свідків.
Визначити присяжних у вищевказаному кримінальному провадженні автоматизованою системою документообігу суду з числа присяжних,що не були звільнені або відведені від участи в розгляді кримінального провадження.
Визначити автоматизованою системою документообігу суду склад суду для розгляду судом присяжних, оскільки підготовче судове засідання провадилося коллегією з 3-х суддів .
Задовольнити клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_6 щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 днів, який діє по 26.11.2022 року включно.

Строк дії ухвали про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 27.11.2022 року.

Ухвала про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_8 " про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт "- відмовити.

Керуючись п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.Доручити Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області забезпечити здійснення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_5 та надання йому належної медичної допомоги.
Доручити Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор`та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області забезпечити надання до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області документів про стан здоров`я ОСОБА_5 та надання висновку про те,чи може обвинувачений ОСОБА_5 за станом свого здоров*я триматися в умовах слідчого ізолятора.
Копію ухвали після її проголошення негайно вручити обвинуваченому та направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській областідля виконання.
Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 28.09.2022 року о 15 год. 30 хвилин.
Головуюча суддя : ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3