ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/430/22 Справа № 701/1339/19 Категорія: ч. 3 ст. 206-2 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6 , захисниці ОСОБА_7 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Черкаси Черкаської обл. апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 на ухвалу Черкаського райсуду Черкаської обл. від 26.08.2022 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно

ОСОБА_9 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Романівка Приморського

краю, РФ, громадянина України, який має

загальну повну середню освіту, не працює,

одружений, раніше не судимий, проживає

АДРЕСА_1 ,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, ухвала діє до 24.09.2022 р. включно та визначено заставу у розмірі 1050 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2017050 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Черкаського райсуду Черкаської обл. знаходиться об`єднане криміна-льне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000227 від 8.08.2019 р. та № 12018-33 від 18.10.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 2062, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 366 КК України та щодо ін-шої особи.

Ухвалою, що оскаржується, було задоволено клопотання прокурора та відносно обви-нуваченого Турмана було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 24.09.2022 р. та визначено заставу.
При прийняті такого рішення суд зазначив, що враховує ступень тяжкості криміналь-них правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому та одне з яких, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень. Судом встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Обвинувачений ухилявся від явки до органу досудового розслідування і перебував у розшуку. Крім цього, він порушив покладений на нього обов`язок, визначений ухвалою слідчого судді Придніпровсь-кого райсуду м. Черкаси про обрання запобіжного заходу від 16.10.2019 р., а саме без повідо-млення слідчого та прокурора поїхав до іншого населеного пункту в межах Черкаської обл.

В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу місцевого су-ду, оскільки, на її думку, обвинуваченому обрано занадто суворий запобіжний захід. Зазна-чає, що суд при ухваленні рішення порушив норми процесуального права, що не дало сторо-ні захисту підготувати обґрунтовані заперечення проти висловлених в усному клопотанні прокурора припущень про наявність ризиків, які були зведені лише цитуванням норм ст. 177 КПК України. Надання суду адвокатом ОСОБА_8 недостовірної інформації про об-ставини справи та неможливості її спростування, що призвело до порушення прав обвинува-ченого, а тому просить обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Також, зазначає, що розмір застави не відповідає критерію розумності і є занадто завищеним. Посилання суду на те, що Турман раніше притягувався до кримінальної відпові-дальності є неприпустимим, оскільки він є особою, яка в силу ст. 89 КК України, не має су-димості. Судом не взято до уваги тривалий судовий розгляд під час якого Турман утримує-ться під вартою. Судом не розглянуто належним чином клопотання Турмана щодо зміни за-побіжного заходу задля можливості призову на військову службу під час мобілізації. Про-сить постановити нову ухвалу, якою обрати Турману запобіжний захід у не пов`язаний з поз-бавленням волі.
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу захисниці, в яких просить залишити рішення суду першої інстанції без змін та відмо-вити в задоволенні скарги через відсутність для цього підстав.

Заслухавши доповідь судді, захисницю ОСОБА_7 та обвинуваченого Турмана, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який запере-чував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що ухвала суду є законною і обґрун-тованою, представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 , який заперечував проти за-доволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали виділені з судового провадження, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, об-ґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провад-ження, передбачених положеннями КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спли-ву двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про за-стосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляці-йного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, пе-редбаченому Главою 18 Розділу II КПК України.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимо-гам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178 та 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків перехо-вування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих апеляційному суду матеріалів встановлено, що вказані вимоги місцевим судом виконані в повному обсязі.

Виходячи з наданих матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що ризики, наведені прокурором, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків в кримінальному прова-дженні, вчинити та/або продовжити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кри-мінальному провадженню іншим способом, є дійсними та триваючими, на даний час не змен-шились та виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо нього на більш м`який.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого до двох місяців та визначаючи роз-мір застави у раніше визначеному розмірі, а саме 1050 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2017050 грн., суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень - ч. 3 ст. 2062, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 366 КК України, одне з них, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину, та за який згідно санкції відповідної статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років, при цьому суд врахував, що наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та мо-же продовжувати злочинну діяльність, впливати на потерпілих та свідків, які на даний час ще не допитані у суді, буде переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провад-женню іншим способом; ризики, які були наявні при застосуванні даного виду запобіжного заходу обвинуваченому не відпали. Суд першої інстанції правильно вказав, що обвинуваче-ний вважається не судимим в силу вимог ст. 89 КК України, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 305, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України, що ніяким чи-ном не є порушенням вимог закону. Окрім того, він не має стійких соціальних зв`язків, а са-ме: не працює, утриманців не має, не має зареєстрованого місця проживання. Судом встанов-лено, що обвинувачений ухилявся від явки до органу досудового розслідування і перебував у розшуку згідно постанови слідчого. Також, він порушив покладений на нього обов`язок, виз-начений ухвалою слідчого судді, а саме без повідомлення слідчого та прокурора поїхав до м. Жашків Черкаської обл. Судом встановлено, що в період перебування під вартою Турман одружився із ОСОБА_10 та врахував цю обставину в сукупності з іншими обставина-ми та ризиками, однак дану обставину суд обґрунтовано не вважав такою, що вказує на наяв-ність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого. Доводи обвинуваченого щодо наявності у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей суд також оцінює критично, оскільки з мате-ріалів справи вбачається, що троє неповнолітніх дітей, про яких вказується в апеляції, є діть-ми його дружини ОСОБА_10 від попереднього шлюбу з іншим чоловіком.
Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних та не було надано і суду апеляційної інстанції, які б безумовно свідчили про неможливість тримання Турмана під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Місцевий суд перевірив можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів та дійшов до правильного висновку про відсутність таких підстав. З вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Наведене об`єктивно вказує, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які бу-ли враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, продовжують існувати, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про доцільність збереження визначе-ного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку,
Враховуючи відсутність даних про втрату ризиків та підтвердження їх існування і на цей час, відсутність даних про неможливість утримування Турмана в умовах слідчого ізоля-тора за станом здоров`я, суд обґрунтовано зауважив, що запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою доцільно продовжити на шістдесят днів, з метою забезпечення його належної поведінки під час розгляду кримінального провадження та запобіганню зазначених судом ризиків та із визначенням застави.

Дані обставини у своїй сукупності на сьогоднішній день свідчать про те, що продов-жують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були вра-ховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу, а саме: що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи потерпілих, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне право-порушення.

Зазначені вище ризики наразі є реальними та триваючими, вони виключають можли-вість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, альтернативний запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуа-льних обов`язків.

З такими висновками місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої ін-станції, який з дотриманням вимог ст. ст. 197 та 199 КПК України та на підставі наданих сто-ронами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що врахову-ються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чи-ном мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 до двох місяців.
На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та відсутні підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги про те, що адвокатом ОСОБА_8 надана суду не-достовірна інформація про фактичні обставини справи, то колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд на даній стадії кримінального процесу позбавлений можливості перевіряти фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки це належить до компетенції місцевого суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

Судом першої інстанції згідно вимог ст. 331 КПК України було поставлено та розгля-нуто питання про продовження строку дії запобіжного заходу. При цьому прокурором заяв-лено усне клопотання про продовження тримання під вартою, що ніяким чином не супере-чить та не порушує вимоги КПК України та знайшло своє відображення в оскаржуваній ух-валі суду першої інстанції.
Посилання апелянта на порушення порядку розгляду цього питання в суді першої інс-танції є не доречними та не впливають на законність прийнятого рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не розглянуто належним чином клопо-тання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задля можливості призову на військову службу під час мобілізації, апеляційний суд вважає не обґрунтованим, тому що вирішення цього питання згідно ст. 616 КПК України про звернення з клопотанням до слідчого судді чи суду є в межах компетенції відповідного прокурора, а не суду першої або апеляційної інстан-ції.
Доводи апеляційної скарги про те, що розмір застави не відповідає критерію розумно-сті і є занадто завищеним, також на думку апеляційного суду є не обгрунтованими, тому що суд першої інстанції перевірив ці доводи та з посиланням на рішення суду апеляційної інста-нції прийшов до обґрунтованого висновку про його відповідність вимогам КПК України.
Доводи апеляційної скарги про надмірну тривалість перебування обвинуваченого під вартою апеляційний суд вважає не доречними, тому що вивченням наданих судом першої ін-станції та сторонами матеріалів вбачається, що розгляд справи місцевим судом проводиться згідно вимог КПК України, його тривалість залежить від кількох чинників, як об`єктивних так і суб`єктивних та на які суд апеляційної інстанції не має законодавчих підстав для впливу.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Кон-венції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, які б були безумо-вною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скар-га обвинуваченого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною, обґрунтованою та від-повідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського райсуду Черкаської обл. від 26.08.2022 р., якою відносно ОСОБА_13 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, ухвала діє до 24.09.2022 р. включно та визначено заставу у розмірі 1050 прожит-кових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2017050 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді