Справа № 569/6737/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час підготовчого судового засідання в залі суду в режимі відеоконференції обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000086 від 20.07.2020 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шляхове, Бориславського району, Херсонської області, раніше не судимого, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, номер обслуги гранатометного відділення мотопіхотної роти в/частини польова пошта НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 408 КК України, -

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ :

Згідно обвинувального акту, 14 травня 2014 року ОСОБА_3 , згідно з Указом Президента України №454 від 06 травня 2014 року «Про часткову мобілізацію», призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією до ЗС України.
Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військової частини НОМЕР_2 ) № 8 від 14 травня 2014 року (по стройовій частині) солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги гранатометного відділення мотопіхотної роти військової частини-польова пошта НОМЕР_1 .
Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).
Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 125 від 06 вересня 2014 року солдата ОСОБА_3 направлено на лікування до лікувального закладу, а отже останній мав прибути до лікувального закладу.
Поряд із цим, згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 217 від 18 грудня 2014 року солдата ОСОБА_3 звільнено від займаної посади та направлено у розпорядження командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в подальшому переформоване в оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - військову частину НОМЕР_2 .
Відповідно до припису командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 вих. №53/д від 18 грудня 2014 року, після завершення лікування, 19 грудня 2014 року солдат ОСОБА_3 мав прибути у розпорядження командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в подальшому переформоване в Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Разом із тим, солдат ОСОБА_3 у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації Збройних Сил України, із метою ухилитися від військової служби близько 08 години 00 хвилин 19 грудня 2014 року не з`явився з лікувального закладу до розташування Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( АДРЕСА_2 ), проводить час на власний розсуд за місцем свого проживання у с. Савенки Вишгородського району Київської області та обов`язки військової служби не виконує, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто нез"явлення на військову службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби.

В режимі відеоконференції обвинувачений заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, крім того подав письмове клопотання в якому вказує, що оскільки він не ухилявся від слідства та суду, нових правопорушень не вчиняв, і з моменту інкримінованого правопорушення пройшло більше шести років, то просить закрити кримінальне провадження у зв"язку із закінченням строків давності.

Прокурор не заперечував щодо закриття кримінального првоадження у зв"язку із закінченням строків давності.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, приходить до наступного висновку.

Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000086 від 20.07.2020 (виділення матеріалів досудового розслідування) органом досудового розслідування Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому були внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 408 КК України ( чинна до 01.07.2020) відносно ОСОБА_3 .

Згідно обвинувального акту від 27.05.2022 затвердженого прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та обронній сфері Західного регіону ОСОБА_4 , військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 не з"явився 19.12.2014 після лікувального закладу у розпорядження військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (на даний час " ІНФОРМАЦІЯ_4 "), АДРЕСА_2 .

Статтею 49 КК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею правопорушення і до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового правопорушення середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК і роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила правопорушення. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Згідно ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України в редакціях Кримінального Кодексу станом на 2014 рік та на даний час відноситься до категорії нетяжких злочинів, а на момент вчинення відповідних дій кримінального правопорушення середньої тяжкості.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

В ході підготовчого судового засідання було встановлено, що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався, вів звичний спосіб життя, від органів досудового слідства, прокуратури та суду не переховувався, про наявність стосовно нього кримінального провадження відомо не було, про підозру в період з 19.12.2014 по 27.05.2022 йому не повідомлялось, будь-яких інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

За таких підстав, суд приходить до переконання, що клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284-288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 обвинуваченого за ч. 1 ст. 408 КК України ( в редакціх до 05.03.2015) від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв"язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження - закрити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня оголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд .

Ухвала суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя