Справа № 309/1777/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/1083/20 за апеляційною скаргою, яку подала прокурорка Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :

Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2020 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, із середньою освітою, одружена, непрацююча, раніше не судима,
визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 17000 гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався, цивільного позову в кримінальному провадженні на заявлено, речові докази відсутні.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

24 червня 2020 року приблизно о 16 годині ОСОБА_7 , знаходячись у гінекологічному відділенні КНП «Хустська центральна районна лікарня імені Віцинського О. П.» Хустської районної ради Закарпатської області, за адресою м. Хуст, вул. Івана Франка, 113, зайшла у палату № 4 де, побачивши на тумбочці гаманець червоного кольору, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, викрала гаманець, у якому знаходились гроші у сумі 4700 гривень. Вартість викраденого гаманця відповідно до довідки про вартість майна від 21.07.2020 становить 127 грн 50 коп. Своїми діями ОСОБА_7 спричинила потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4827 грн 50 коп та вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
В апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 , прокурорка вказує на те, що вирок у частині призначеного покарання є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що при вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення 24.06.2020, передбачене покарання у виді штрафу в розмірі від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадських робіт на строк від 80 до 240 годин, або виправних робіт на строк до 2 років, або арешту на строк до 6 місяців, або позбавлення волі на строк до 3 років. Тому, прокурорка вважає, що у зв`язку з набранням чинності 01.07.2020 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 обвинувачена ОСОБА_7 , з огляду на вимоги ст. 5 КК України, та принцип правової визначеності не може бути в гіршому становищі, ніж особи, які вчинили таке саме кримінальне правопорушення, засуджені та відбували покарання до набрання чинності вищезгаданим Законом. Тому, на думку прокурорки, наведені обставини свідчать про те, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання є необґрунтованим та занадто тяжким, у зв`язку з чим, їй необхідно призначити покарання відповідно санкції статті Закону України про кримінальну відповідальність, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення. Просить вирок у частині призначеного покарання змінити та призначити обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурори ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченої ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: обвинувачена та потерпілий належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від них не надходило; в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченої і тому її явка не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у викраденні чужого майна, а також вид призначеного їй покарання, зокрема штраф, - сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з огляду на приписи ст. 404 КПК України, не перевіряється.

Дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів також бере до уваги те, що під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції, врахувавши думку учасників судового розгляду, при цьому, роз`яснивши їм права та обов`язки, а також положення ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та потерпілого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченої.

Тому, вирок переглядається лише у межах доводів зміненої апеляційної скарги щодо невідповідності призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню, що призвело до призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною частиною закону України про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінально-караного діяння, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, а відповідно до частини другої цієї статті кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 КК України у редакції Закону України № 2617- VIІ від 22.11.2018, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 інкриміновано діяння, яке, відповідно до Закону України № 2617- IІ від 22.11.2018, що набрав чинності з 01.07.2020, віднесені до кримінальних проступків, оскільки за його вчинення передбачено покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до частини другої цієї статті, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а відповідно до частини третьої цієї статті, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 КК України, у редакції Закону України від 04.06.2009 № 1449-VI, вчинене діяння, що передбачене цією нормою матеріального закону, карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Системний аналіз указаної вище норми КК України у редакції Закону України від 04.06.2009 № 1449-VI та у редакції Закону України № 2617- VIІ від 22.11.2018, свідчить про те, що Законом України № 2617- VIІ від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020 посилена кримінальна відповідальність покарання у виді штрафу передбачено у розмірах, які є значно вищими, від передбачених у попередній редакції Закону й одночасно пом`якшена виключено покарання у виді позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 інкриміновано діяння, скоєне 24.06.2020, - час чинності частини першої статті 185 КК України у редакції Закону України від 04.06.2009 № 1449-VI.

З резолютивної частини вироку вбачається, що за ч. 1 ст. 185 КК України обвинуваченій ОСОБА_7 призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Вищевказане свідчить про те, що суд першої інстанції, призначивши обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень ) за діяння вчинені до 01.07.2020 час дії частини першої статті 185 КК України у редакції Закону України від 04.06.2009 № 1449-VI, погіршив її становище, що суперечить положенням ч. 3 ст. 5 КК України, не взявши до уваги те, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому, призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень ) за діяння вчинені до 01.07.2020 час дії частини першої статті 185 КК України у редакції Закону України від 04.06.2009 № 1449-VI, підлягає пом`якшенню з призначенням покарання, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у редакції Закону України від 04.06.2009 № 1449-VI, тому доводи апеляційної скарги про призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, яке передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України в редакції Закону, що діяв на момент вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 кримінального правопорушення, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

З огляду на вищенаведене, вирок суду першої інстанції підлягає до зміни, з пом`якшенням розміру призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді штрафу з 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, чим не погіршується становище обвинуваченої.

Саме таке покарання, із урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, відомостей про особу обвинуваченої раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, обставин, що пом`якшують покарання визнання вини, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, - на переконання апеляційного суду відповідає як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_7 кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченої ОСОБА_7 , а також є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність і обґрунтованість ухваленого в кримінальному провадженні судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів не вбачає.

Тому, вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає до зміни, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подала прокурорка Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2020 року щодо обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_7 змінити : пом`якшити ОСОБА_7 покарання, призначене за ч. 1 ст. 185 КК України у редакції Закону України від 04.06.2009 № 1449-VI, до покарання у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: