Справа 303/5952/22
№ 1-кп/303/433/22
рядок стат. звіту 381
В И Р О К

20 жовтня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачеві, кримінальне провадження № 00000096 внесене до ЄРДР 15.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, викладача ВПУ № 3 м. Мукачева, одруженого, який має на утриманні та вихованні двоє неповнолітніх дітей, військовослужбовця, солдата, стрільця 3-го стрілецького відділення, 2-го стрілецького взводу, 2-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,
-у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3
- захисника адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

Обвинувачений, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, будучи обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 35, 37, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», 14.07.2022 року близько 08.30 год., перебуваючи у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , маючи об`єктивну можливість виконати вказаний наказ, без поважних причин, відкрито відмовився виконати наказ начальника - командира військової частини НОМЕР_1 №105ППД від 14.07.2022 про вибуття до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , а саме: до населеного пункту АДРЕСА_3 для подальшого виконання обов`язків військової служби, про що особисто повідомив лейтенанта ОСОБА_6 ..
Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, а саме непокора - відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України визнав повністю та показав, що дійсно діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, за викладених в обвинувальному акті обставин, вчинив непокору, тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану. При цьому пояснив, що у перший день збройної агресії з боку РФ пішов добровольцем до територіальної оборони. Однак, за станом здоров`я та професійними обов`язками йому було необхідно звільнитися з військової служби. Його прохання керівництвом військової частини де він проходив військову службу у званні «солдата», не було взято до уваги, а тому він свідомо відмовився виконати наказ командира військової частини про вибуття до місця тимчасової дислокації військової частини. Просить суворо його не карати, врахувати, що в нього на утриманні є донька інвалід.
Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, проти чого не заперечували учасники судового розгляду, з`ясувавши при цьому обставини щодо правильного розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.4 ст.402 КК України, тобто непокора - відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, а вина його доведена та ним повністю визнана.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), всі обставини справи в їх сукупності, дані про особу винного, керуючись законом.
Так, ОСОБА_3 , є військовозобов`язаним, за станом здоров`я обмежено придатним до військової служби, раніше не судимим, одруженим, має на утриманні та вихованні двоє неповнолітніх дітей, одна дитина інвалід, до призову на військову службу працював викладачем у навчальному закладі, згідно досудової доповіді уповноваженого органу пробації, ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення «середній», ризик небезпеки для суспільства «середній».
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття. Та у відповідності до положень ч.2 ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною, перебування в обвинуваченого на утриманні та вихованні неповнолітньої дитини інваліда.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.402 КК України із застосуванням іспитового строку (ст. 75 КК України) та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись: ст. 368- 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовано.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_7