ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2227/22 Справа № 217/29/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 20 липня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 20 липня 2022 року, було задоволено клопотання прокурора та продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 на строк шістдесят днів, тобто до 17 вересня 2022 року включно.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_9 раніше судимий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, стійких соціальних зв`язків не має, за місцем мешкання характеризується посередньо, а тому є ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 .
Крім того суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_9 обвинувачується у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а тому за доцільне не визначити розмір застави обвинуваченому.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що клопотання прокурора було розглянуто за відсутності захисника та обвинуваченого ОСОБА_9 .

Вказує, що прокурором не було надано фактичних доказів та підтверджень щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
На сьогоднішній день, ОСОБА_9 утримується у ДУ Житомирська установа виконання покарань №8). Обвинувачений не визнає своєї вини та вважає, що його безпідставно, незаконно, протиправно утримують під вартою за діяння якого він не скоював, а тому він просив виступити перед судом безпосередньо у залі судового засідання.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та захиснику ОСОБА_8 не було вручене. Такий порядок розгляду судом клопотання прокурора є порушенням законних прав та інтересів обвинуваченого.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_8 про час та дату апеляційного розгляду провадження повідомлений належним чином, заяв або клопотань про особисту участь або про поважність причин неприбуття до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.
Обвинуваченого ОСОБА_9 було повідомлено про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги шляхом направлення відповідного повідомлення на офіційну електронну адресу установи виконання покарань та запропоновано провести розгляд справи в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконфереції. Однак, у визначені апеляційним судом дату та час, представники адміністрації державної установи, не забезпечили з`єднання з Дніпровським апеляційним судом в режимі відеоконференції, що дає підстави вважати це виключним випадком та з огляду на особливості правового режиму воєнного стану в Україні та положення ч. 3 ст. 422 КПК України є підставою для розгляду справи за відсутності учасників апеляційного перегляду.
На забезпечення реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_9 , ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року було надано доручення директору Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області на призначення обвинуваченому адвоката для проведення окремої процесуальної дії.
На виконання ухвали суду, забезпечено участь адвоката ОСОБА_7 , який у судовому засіданні вважав за можливе розглядати справу за відсутності адвоката ОСОБА_8 , та обвинуваченого ОСОБА_9 . Підтримав доводи апеляційної скарги.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали контрольного провадження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених

ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №217/29/22, 20 липня 2022 року в судовому засіданні Дружківського міського суду Донецької області в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Так, ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, обвинувачений раніше судимий за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з іспитовим строком на 3 роки (вирок Бердянського міського суду Запорізької області від 29.07.2021 року), обвинувачується у вчиненні у період іспитового строку тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, зареєстрований та мешкає у м. Авдіївка Донецької області, яке розташовано у безпосередньої близькості до позицій російських окупаційних військ, що дає підстави вважати про існування ризиків передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнути покарання, в разі доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Судом також враховано дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, сталими соціальними зв`язками не обтяжений, злочин ним вчинено відносно рідної матері, за місцем мешкання характеризується посередньо, а тому є ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність.
Крім того, судом першої інстанції враховано, що 04 лютого 2022 року ВП №1 Покровського РУП ГУ зареєстровано кримінальне провадження №0000033 за ст. 386 КК України за заявою ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_9 здійснював вплив на останню, як на свідка по даному кримінальному провадженню, а саме: шляхом погроз та умовлянь змушував останню надати неправдиві показання щодо обставин смерті ОСОБА_11 , що підтверджує наявність ризику впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, з метою спотворення об`єктивної картини події кримінального правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищевказане свідчить про наявність ризиків, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останні не зменшились та продовжують існувати, інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні передбачених ст. 177 КПК України.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисника про те, що клопотання прокурора не було вручено ані йому, ані його підзахисному не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Щодо посилання захисника на відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисником не наведено.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції було розглянуто провадження за відсутності обвинуваченого та захисника, колегія суддів вважає такими, що в умовах воєнного стану не може свідчити про порушення прав обвинуваченого на захист, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 53 КПК України суд має право для проведення окремої процесуальної дії залучити захисника, окрім того, з ухвали суду вбачається, що залученим для розгляду вказаного клопотання прокурора захисником ОСОБА_12 належним чином було виконано обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 47 КПК України, так як він підтримав позицію обвинуваченого та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Твердження захисника щодо тривалого розгляду кримінального провадження не є підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також з урахуванням воєнного стану.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 20 липня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4