ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7241/22

Провадження № 11-кп/4820/490/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6

розглянувши в режимі відеоконферензв`язку, у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чирчик, Ташкентської області, Республіки Узбекистан, мешканця АДРЕСА_1 , особи без громадянства, українця, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
-14 травня 1999 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.140, ч.3 ст.81, ч.1 ст.145, ст.42 КК України (в редакції Закону 1960 року) на 3 роки позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 частки майна,
-23 листопада 1999 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.140, ч.3 ст.43 КК України (в редакції Закону 1960 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки майна,
-08 травня 2003 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.296, ч.3 ст.185, ст.ст.70,71 КК України на 3 роки 10 місяців позбавлення волі,
-16 березня 2006 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,
-24 лютого 2012 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.122, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.3 ст.296, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, вирок змінено ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 30.11.2012 року та засуджено за ч.1 ст.122, ч.2 ст.186, ч.3 ст.296, ч.1 ст.309, ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі,
-19 квітня 2017 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст.185 ч.2 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,
-22 грудня 2020 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.1 ст. 125, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, вирок змінено ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, обвинуваченого засуджено за ч.1 ст. 125, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, в решті вирок суду першої інстанції залишено без змін,
про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений на шлях виправлення не став, не відбув визначеного КК України строку для розгляду адміністрацією установи відбування покарань чи судом питання згідно ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, останнє підлягає розгляду після 24 серпня 2022 року.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , як вбачається з її змісту, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, оскільки має намір брати участь у війні в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вимогами ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
При цьому основним і вирішальним є не сам факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Згідно із ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Пунктами 2 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що головною умовою для прийняття рішення суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Так, вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.12.2020 року ОСОБА_6 засуджений за ст.ст. 185 ч.3, 309 ч.2, 125 ч.1, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі. Залік з 24.04.2019 року по день вступу вироку в законну силу.
Початок строку покарання 23.02.2021, кінець строку - 24.04.2024.
09 березня 2021 року відбуває покарання у Державній установі «Райківецька виправна колонія № 78».

За весь період відбування покарання до суспільно-корисної праці не залучався, характеризується посередньо, має чотири стягнення, заохочень не має, не працевлаштований, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, вимог умов відбування покарання дотримується під контролем, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Освіта», підтримує соціальні зв`язки із рідними. Цього не заперечував і сам засуджений.

Крім того, адміністрацією ДУ «Райківецька виправна колонія № 78» 06 квітня та 02 листопада 2021 року розглядалися питання щодо переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації та заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням та прийнятими рішеннями останньому відмовлено у заохочувальних нормах, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.
За змістом ст. 81 КК України, доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, судом першої інстанції правильно встановлено, що засуджений за час відбування покарання на шлях виправлення не став та не відбув визначеного ст. 81 КК України строку покарання.
Апеляційні вимоги засудженого були предметом розгляду в суді першої інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Бажання засудженого захищати територіальну цілісність України у воєнний період не може бути безумовною підставою для умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни, апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: