УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2022 року

м. Київ
справа № 930/1168/21

провадження № 51-1424 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року,
встановив:
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 28 травня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Вінницької області від 16 грудня 2003 року за нововиявленими обставинами.
Не погоджуючись з ухвалою районного суду засуджений оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність на підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України. Захисник зазначає, що суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, не надав належної оцінки посиланням у заяві ОСОБА_4 як на нововиявлені обставини на умови його перебування в ізоляторі тимчасового тримання під час досудового розслідування та його явки з повинною, написані ним у відсутність захисника, тому жодних правових підстав для відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 не було. Крім того, захисник підкреслює, що КПК України не містить норм, які б давали суду право для відмови у відкритті провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами. Також посилається на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 26 січня 2021 року (справа № 127/29594/18) та від 15 квітня 2021 року (справа № 227/641/18).
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий судовий розгляд в суд апеляційної інстанції, оскільки, вважає, що суд безпідставно не визнав нововиявленими обставини умови його перебування в ізоляторі тимчасового тримання під час досудового розслідування та його явки з повинною, написані ним у відсутність захисника.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши копії судових рішень, обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Як убачається з копій судових рішень, засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись із ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 28 травня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Вінницької області від 16 грудня 2003 року за нововиявленими обставинами, звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій ставив питання про перегляд вказаного рішення суду першої інстанції.
Так, у постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що заява не містить належних підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами, тому судом першої інстанції вірно прийнято рішення про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.
Доводи засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги засудженого на ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за заявою засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є безпідставними, з огляду на наступне.
Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
Згідно з вимогами ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, зокрема, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.
У той же час відповідно до пунктів 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Крім того, тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК України, має здійснюватися в системному зв`язку і з іншими положеннями КПК України, у першу чергу, ст. 91 цього Кодексу, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:
1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;
2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;
3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.
Як убачається із копій судових рішень, суд першої інстанції, розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Вінницької області від 16 грудня 2003 року за нововиявленими обставинами, дійшов правильного висновку про те, що наведені у заяві засудженого обставини не входять до переліку нововиявлених, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, який є вичерпним, тому підстави для задоволення заяви відсутні. Крім цього, вирок Апеляційного суду Вінницької області від 16 грудня 2003 року ухвалою Верховного Суду України залишено без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у відкритті провадження за вищевказаною заявою засудженого, оскільки умови перебування засудженого в ізоляторі тимчасового тримання під час досудового розслідування та його явки з повинною, написані ним у відсутність захисника, не належать до визначеного законом предмета перегляду судових рішень згідно з главою 34 КПК України, оскільки за змістом ст. 459 КПК України не є нововиявленими обставинами, так як були відомі суду на час розгляду справи.
Вказані обставини також були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який за результатами перегляду ухвали районного суду відповідно до вимог ст. 419 КПК надав їм належну оцінку та правильно відмовив у задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_4 , та, зазначивши підстави прийнятого рішення, обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність у заяві засудженого обставин, які у розумінні ст. 459 КПК України можуть бути підставами для перегляду вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.
Крім цього, щодо доводів касаційної скарги захисника щодо відсутності норм, які б давали суду право для відмови у відкритті провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 464 КПК України, не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.
Суд апеляційної інстанції обгрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Вінницької області від 16 грудня 2003 року за нововиявленими обставинами, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року (справа №442/2307/14-к). Так, згідно вказаного висновку, положення ст. 464 КПК України дає право судді як відкрити, так і відмовити у відкритті провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, і вирішення цього питання залежить від наявності або відсутності підстав для відкриття провадження.

При цьому колегія суддів відхиляє, як безпідставне, посилання захисника у касаційній скарзі на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 26 січня 2021 року (справа № 127/29594/18) та від 15 квітня 2021 року (справа № 227/641/18), оскільки застосовувати практику Верховного Суду потрібно як з урахуванням обставин кримінального правопорушення, так і цілісного контексту сформульованої Верховним Судом правової позиції.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає безпідставними доводи касаційних скарг засудженого та захисника про порушення апеляційним судом вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України.
Ухвала апеляційного суду мотивована належним чином та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону та неправильного застосування кримінального закону України, які б давали підстави для зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції, не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3