печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисників адвокатів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора: ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на постанову Виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 від 13.07.2022 про видачу особи (екстрадицію),-

В С Т А Н О В И В :

22.07.2022 захисник - адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах особи, щодо якої прийнято рішення про видачу на запит іноземної держави, - ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову Виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 від 13.07.2022 про видачу особи (екстрадицію) до Федеративної Республіки Німеччина.
16.11.2020 районним судом м. Бамберг Федеративної Республіки Німеччина у справі №730 Js 968/20 видано ордер на арешт ОСОБА_6 ..
06.07.2022 ОСОБА_6 було затримано на виконання ордеру на арешт, виданого районним судом м. Бамберг ФРН 16.11.2020.
08.07.2022 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/7588/22 задоволено клопотання керівника Святошинської окружної прокуратури про застосування тимчасового арешту до ОСОБА_6 на 40 діб.
13.07.2022 Офісом Генерального прокурора прийнято постанову про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 до ФРН для притягнення до кримінальної відповідальності. У цей же день постанову отримано захисником ОСОБА_6
21.07.2022 ухвалою Київського апеляційного суду у справі № 759/7588/22 скасовано ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2022 та постановлено нову, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування тимчасового арешту та звільнено ОСОБА_6 з-під варти.
Відповідно до оскаржуваної постанови, до Офісу Генерального прокурора 06.07.2022 надійшов запит Федерального відомства юстиції ФРГ про видачу ОСОБА_8 . Згідно із запитом ОСОБА_9 є громадянином Ізраїлю. За повідомленням уповноважених органів України, М. Чеботар не є громадянином України.
Під "повідомленням уповноважених органів" ймовірно мається на увазі лист Державної міграційної служби України від 12.07.2022 № 6.4-3593, відповідно до якого у Департаменті з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України розглянуто лист Департаменту співробітництва Офісу Генерального прокурора від 08.07.2022 № 19/2/1-31145-22 щодо ОСОБА_6 , у зв`язку з чим повідомляємо таке. Відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України" 29.06.2022 скасовано рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 30.09.2019 про оформлення набуття ОСОБА_6 громадянства України.
30.08.2019 ОСОБА_6 подано на ім`я начальника Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області заяву про оформлення набуття громадянства України.
30.09.2019 ОСОБА_6 набув громадянства України за територіальним походженням.
При цьому, ні матеріали постанови про видачу особи (екстрадицію), ні матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), ні матеріали про застосування тимчасового арешту не містять вказаного рішення Державної міграційної служби України про скасування рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 30.09.2019.
Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження зобов`язані надати суду оригінал документа.
Захисник зазначає, що у постанові від 26.05.2021 у справі № 520/10731/2020 Касаційний адміністративний суд вказав, що Лист Міністерства внутрішніх справ Грузії хоча і є джерелом інформації, проте не є безумовною підставою для скасування органом Державної міграційної служби України рішення про оформлення набуття громадянства України без її підтвердження належними і допустимими доказами, які не додані відповідачем в порушення вимог, встановлених пунктом 88 Порядку №215.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про громадянство України", якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.
При цьому, достатні та допустимі докази стверджувати, що ОСОБА_6 не є громадянином України відсутні.
У судовому засіданні захисники адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали вимоги скарги та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, зазначивши, щопісля прийняття рішення заступником Генерального прокурора, ОСОБА_6 звернувся до Державної міграційної служби України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Станом на день звернення до суду зі скаргою рішення за заявою ОСОБА_6 не прийнято.

У той же час, звернення ОСОБА_6 до Державної міграційної служби України перешкоджає прийняттю остаточного рішення про видачу особи, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що станом на день прийняття оскаржуваного рішення не існувало обставин, які перешкоджали його прийняттю.
Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані ними матеріали, дійшов висновку про таке.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України процедура видачі (екстрадиції) особи включає перелік дій уповноважених органів, зокрема:
- офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та про видачу цієї особи;
- перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі;
- прийняття рішення за запитом;
- фактична передача такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.
Аналіз наведених складових свідчить, що вказані дії повинні бути послідовними, тобто позитивне вирішення попереднього питання дозволяє перейти до вирішення наступного.
Виконання передбаченого вказаною процесуальною нормою алгоритму покликане забезпечити прийняття рішень, що відповідають міжнародним зобов`язанням України та її національному законодавству, а також гарантують дотримання прав особи, видача якої ініційована заінтересованою стороною.
Отже, фактичній передачі особи мають передувати отримання запиту іноземної держави, перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі та прийняття рішення за відповідним запитом.
Встановлення певних обставин, що унеможливлюють видачу особи, виключають прийняття позитивного рішення за запитом про видачу.
Частиною 2 статті 589 КПК визначені обставини, за наявності яких приймається рішення про відмову у видачі особи іноземній державі, до таких обставин з-поміж іншого віднесено надання особі статусу біженця або статусу особи, яка потребує додаткового захисту.
У розвиток гарантій забезпечення захисту осіб, які є шукачами притулку, частиною 4 статті 590 КПК прямо заборонено прийняття рішення про видачу особи, якщо вона подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також у випадку оскарження нею рішення про відмову у наданні їй такого статусу.
Постановою Виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 від 13.07.2022 прийнято рішення про видачу до Федеративної Республіки Німеччина громадянина Держави Ізраїль ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених параграфом 129 абз. 1, абз. 5, рішення 1; параграфом 263 абз. 1, абз. 3 рішення 2 № 1, абз. 5; параграфом 25 абз. 2; параграфом 53 КК Федеративної Республіки Німеччина.
Постанова мотивована тим, що ОСОБА_11 не є громадянином України, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового статусу не має.
Разом із цим, ОСОБА_11 підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні № 00001608 від 24.12.2021.
Водночас, притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення згаданих злочинів на території України не є підставою для відмови у видачі ОСОБА_12 до іноземної держави в розрізі ст. 589 КПК України.
Разом із тим, 29.07.2022 до управління Державної міграційної служби України було подано заяву анкету про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.
Враховуючи викладені вище норми, слідчий суддя зазначає, що фактичній видачі особи, відповідно якої надійшов запит від іншої держави, передує вчинення ряду процесуальних дій.
Набуття особою, відносно якої надійшов запит іноземної держави про видачу, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту виключає її видачу.
Не дивлячись на те, що ОСОБА_11 звернувся до Державної міграційної служби України після прийняття Виконувачем обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 рішення про видачу, однак зазначена обставина унеможливлює фактичну ОСОБА_12 до прийняття Державної міграційної служби України відповідного рішення, оскільки у протилежному випадку буде допущено порушення прав на звернення за зверненням за захистом в Україні.
Таким чином, до розгляду питання про надання ОСОБА_13 статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, та прийняття остаточного рішення, виключається можливість його фактичної передачі під юрисдикцію запитуючої держави.
Наведене покладає на слідчого суддю обов`язок прийняти рішення, яке забезпечить права ОСОБА_12 та виконання міжнародних зобов`язань.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 541, 589, 590, 591 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на постанову Виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 від 13.07.2022 про видачу особи (екстрадицію) задовольнити.
Скасувати постанову Виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 від 13.07.2022 про видачу особи (екстрадицію) громадянина держави Ізраїль Чеботаря Міхаеля до Федеративної Республіки Німеччина.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1