Провадження №1-кс/522/3457/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2022 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 ,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 заявив відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 , мотивуючи заяву наступним.

В провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002284 від 27.04.2019 року за обвинуваченням у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 162 КК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, на думку захисника, встановлено обставини які викликають сумніви у неупередженості судді ОСОБА_4 у даній справі оскільки вбачає порушення своїх процесуальних прав під час підготовчого судового засідання..

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить здійснити розгляд справи без його участі, зазначив, що заяву про відвід судді підтримує у повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлено належним чином..

Суддя ОСОБА_4 просив розглядати заяву без його участі.

Дослідивши надані матеріали приходжу до висновку, що заява відвід судді підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується із статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Згідно практики ЄСПЛ усі сумніви в рамках кримінального процесу, в тому числі й щодо неупередженості суддів, мають трактуватися на користь обвинуваченого, зазначена правова позиція викладена в рішенні «Ревтюк проти Росії» (скарга №31796/10).

У рішенні «Skrlj v. Croatia» Євросуд нагадав, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен усунутися від розгляду справи.

Згідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Положенням ст.126 Конституції України, роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п.11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007 року, ст.15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина в конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що заяву про відвід судді необхідно задовольнити з метою запобігання виникнення сумнівів у неупередженості судді та, як наслідок, прийняття законного, обґрунтованого та об`єктивного рішення у кримінальному провадженні.

Вирішальним при визнанні судді безстороннім є те, чи можуть бути об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо заангажованості певного судді.

Для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Зі змісту заяви вбачаються обставини, які можуть вплинути на об`єктивність та неупередженість судді під час розгляду справи.

Тому для того, щоб з боку стороннього спостерігача не виникало сумнівів в неупередженості судді під час вирішення справи, заяву про відвід необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 75-83,376 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_4 від участі у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002284 від 27.04.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 162 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1