Справа № 450/3240/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/746/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 18 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 18 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2022 року із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 744 300 грн; обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2022 року із визначенням застави в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 297 720 грн; обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2022 року із визначенням застави в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 297 720 грн; обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2022 року із визначенням застави в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 297 720 грн.
Не погоджуючись з ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 18 серпня 2022 року захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , у якій просить ухвалу суду змінити в частині визначення розміру застави для обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме: зменшити таку з 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 покликається на те, що розмір застави ОСОБА_6 визначено всупереч вимогам ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно з якою розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням майнового та сімейного стану особи, при цьому суд має проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики обвинуваченого з місця проживання, роботи, навчання.
Звертає увагу, що на підтвердження майнового стану ОСОБА_6 прокурором не надано жодного документу. Крім цього, захисник зазначає, що батькові обвинуваченого було проведено хірургічну операцію резекцію гортані, за наслідками якої йому встановлено діагноз «Карцинома правої голосової складки», у зв`язку з чим йому призначено радикальну програму лікування у вигляді променевої терапії. Також, у Львові за адресою АДРЕСА_1 проживає бабуся обвинуваченого ОСОБА_11 та його мати, яка після військової агресії рф переїхала до м. Львова та отримала статус внутрішньо переміщеної особи.
Захисник ОСОБА_7 вважає, що з врахуванням того, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, застава в мінімальному розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних громадян буде достатньою для того, щоб утримати обвинуваченого від втечі.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на відсутність клопотань прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про розгляд апеляційної скарги за їх участі, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, на розгляді Сихівського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187 КК України.
Розглянувши заявлені в межах провадження клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився із доводами останнього та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою із визначенням застави.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 із визначенням застави в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 297 720 грн місцевий суд, ураховуючи, що передбачені ст.177 КПК України ризики не зникли, судове провадження не завершене, зважаючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання останнім процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, правильно дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Твердження захисника ОСОБА_7 щодо розміру застави, яка на його думку є завищеною та непомірною для нього, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до положень п.3 ч. 5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про визначення розміру застави, місцевий суд у повній мірі врахував усі обставини вчинення обвинуваченим злочинів, даних про його особу, майновий стан, та дійшов правильного висновку, що саме такий розмір застави буде цілком достатній для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України.
Крім того, розмір застави, згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.
Крім цього, апеляційний суд звертає увагу, що питання встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, доведеності вини обвинуваченого, про що зазначається в апеляційній скарзі, підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.
Таким чином, на переконання колегії суддів апеляційного суду, твердження апелянта про недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, й обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання під вартою з визначенням застави, є безпідставними та такими, що спростовуються відомостями, наявними у матеріалах справи.
З урахуванням обставин кримінального провадження, характеру вчинених злочинів та їх суспільного інтересу, саме продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При розгляді клопотань суд першої інстанції з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу й виклав їх у своєму рішенні.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави ОСОБА_6 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 18 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4