Справа № 761/261/22
Провадження № 1-кс/761/873/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4., за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5., прокурора ОСОБА_6., потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 211 000 200 015 65 від 27.05.2021 за ч. 4 ст. 190 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту грошових коштів потерпілого ОСОБА_1 звернувся його представник адвокат ОСОБА_7.

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що ухвалою слідчого судді від 03.11.2021 (справа № 761/38673/21) накладено арешт у кримінальному провадженні № 120 211 000 200 015 65 на грошові кошти у сумі 29 000 (двадцять дев`ять тисяч) доларів США, які вилучено 26.10.2021 під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_3 .

Ініціатор клопотання вважає, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження застосовано необґрунтовано, а також на даний час відсутні правові підстави та потреба у подальшому арешті майна з огляду на те, що вилучені грошові кошти порушують законне право на мирне володіння своїм майном потерпілого ОСОБА_1 , оскільки він є їх безпосереднім власником, є оглянутими слідчим та визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні представник потерпілого та потерпілі клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечував щодо скасування арешту, зазначив, що доцільність арешту на грошові кошти, власником яких є потерпілий ОСОБА_1 , у кримінальному провадженні відсутня.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

У відповідності до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

У силу частини 2 наведеної статті КПК арешт майна може бути скасовано слідчим суддею повністю чи частково, якщо власник або володілець майна доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності з клопотанням про скасування арешту до суду, який його наклав.

Аналогічна позиція щодо застосування положень статті 174 КПК наведена у постанові Великої палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №569/4374/16-ц та постанові Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 362/392/16-ц.

Отже, враховуючи, що оскаржуваний захід забезпечення кримінального провадження застосований ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2021, клопотання про скасування такого заходу у силу наведених вище положень підлягає розгляду слідчим суддею зазначеного суду.?

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні у справах «Бакланов проти Російської Федерації» та «Фрізен проти Російської Федерації» ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів.

У практиці ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що таке втручання держави у права особи повинно здійснюватися виключно шляхом досягнення справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, тобто лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

З ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2021 (справа № 761/38673/21) вбачається, що під час вирішення питання про накладення арешту слідчий суддя виходив з наданих стороною обвинувачення доказів, що давали підстави вважати, що майно є об`єктом злочинних посягань, тобто є речовим доказом та потребує збереження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину, а також для забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ст. 98 КПК до речових доказів кримінальний процесуальний закон відносить, серед іншого, об`єкти, набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, завданням арешту майна у цьому випадку є забезпечення збереження певних предметів не як об`єктів права власності, а саме як речових доказів, тобто таких, що зберегли на собі сліди злочину або є безпосередніми носіями інформації про обставини вчинення злочину.

До клопотання долучені документи, що підтверджують право власності ОСОБА_1 на вказані грошові кошти. Прокурор також підтвердив право власності, що встановлено матеріалами кримінального провадження, а за такого ОСОБА_1 має право на звернення з клопотанням про скасування арешту.

Водночас, як вбачається з долучених до клопотання документів, арешт накладався саме в інтересах ОСОБА_1 як потерпілого у кримінальному провадженні з метою збереження майна, тому твердження представника потерпілого що в подовженні арешту відпала необхідність є достатньою підставою до задоволення клопотання.

Таким чином, клопотання представника потерпілого підлягає задоволенню.?

Враховуючи наведене, керуючись ст. 2, 8, 9, 16, 85, 98, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Скасувати арешт у кримінальному провадженні № 120 211 000 200 015 65 від 27.05.2021, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2021 (справа № 761/38673/21, провадження № 1-кс/761/21445/2021), на грошові кошти у сумі 29 000 (двадцять дев`ять тисяч) доларів США, вилучених 26.10.2021 під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4