ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1446/22 Справа № 199/9602/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 березня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001373, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 березня 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користьпотерпілої ОСОБА_10 : в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14 311, 34 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000,00 грн.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.
02 листопада 2021 року приблизно о 09:30 год. водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Лада Ларгус», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра по Амурському мосту з боку вул. Каруни в напрямку вул. Вокзальної та під час руху ОСОБА_7 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виборі швидкості руху керованим ним автомобілем не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, внаслідок чого втратив контроль над керуванням, змінив напрямок свого руху праворуч та в районі е/о № 145 на Амурському мості скоїв наїзд на бордюрне каміння, допустивши перекидання транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автомобіля «Лада Ларгус», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , спричинені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Лада Ларгус», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову, зменшити розмір моральної шкоди до 15 000 грн., відмовити у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування витрат на лікування у розмірі 113 113,34 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 30 000 грн. В іншій частині просить вирок суду залишити без зміни.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована в АТ СК АРКС та з урахуванням вимог ст. 128 КПК України, ст.ст. 6, 22, 24 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язок по відшкодуванню понесених потерпілим витрат на лікування має покладатись на страхову компанію. Вказує, що суд відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України повинен був залучити до участі у справі співвідповідача, а саме АТ СК АРКС. Звертає увагу, що відповідно до листа страхової компанії потерпіла ОСОБА_10 отримала в повному обсязі страхове відшкодування, у тому числі 145 682,38 грн. витрат на лікування, 7 284,12 грн. морального відшкодування та 107 033,50 грн. за стійку втрату працездатності, про що потерпіла суд не повідомила. Зазначає, що задовольняючи частково цивільний позов щодо стягнення моральної шкоди суд у вироку жодним чином не обгрунтував саме такої значної суми. Звертає увагу, що обвинувачений під час перебування потерпілих у лікарні за власний рахунок купував усі необхідні їм препарати, організував транспортування потерпілих з лікарні до дому, носив їжу за першою вимогою, поповнював банківську карту потерпілої, яка до обвинуваченого жодних претензій не мала. Вказує, що після надходження обвинувального акту до суду мати потерпілої висунула вимогу про надання їй 5 000 доларів для закриття провадження за примиренням сторін, що стало непосильним тягарем для обвинуваченого. Зазначає, що задоволення позовних вимог у вказаному в оскаржуваному вироку розмірі при відсутності офіційного працевлаштування та наявності на утриманні малолітньої дитини ставить обвинуваченого в дуже скрутне становище та фактично позбавить всіх засобів існування. Звертає увагу, що в матеріалах провадження відсутні докази детального опису робіт, наданих адвокатом представника потерпілої, витрат та актів виконаних робіт.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Представник потерпілої ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника в частині вирішення цивільного позову, слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішуючи цивільний позов суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Цих вимог закону під час вирішення цивільного позову судом першої інстанції не дотримано.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_13 звернувся до ОСОБА_7 з цивільним позовом у кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції встановив, що на момент вчинення правопорушення цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу була застрахована у АТ СК АРКС за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР5282069 від 13 березня 2021 року, укладеним на підставі Закону № 1961-IV.

Згідно з вказаним полісом у разі настання страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого, у розмірі 260 000 грн.

Згідно зі ст. 22 Закону Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-IV (далі Закону №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV).

Відповідно до положень ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Усупереч викладеному, незважаючи на встановлення того факту, що на момент вчинення правопорушення цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу було застраховано у АТ СК АРКС та був наявний договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд дійшов передчасного висновку про стягнення з ОСОБА_14 у повному розмірі відшкодування заподіяної потерпілому шкоди.

Посилання суду на те, що сторонами у провадженні не заявлялись клопотання про залучення цивільним відповідачем відповідної страхової компанії, а тому була відсутня можливість стягнення шкоди саме зі страхової компанії, має місце, однак у зв`язку з тим, що оскільки позовні вимоги пред`явлено не до всіх належних відповідачів (не пред`явлено до страховика АСК «Омега»), то суд був позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між страховиком (у межах страхових сум) і винуватцем ДТП.

Вищезазначене також узгоджується з позицією Верховного Суду, зазначеною у постановах суду від 10 грудня 2019 року у справі № 199/6524/18 (провадження № 51-1748км19) та від 04 березня 2020 року у справі № 639/681/19 (провадження № 51-6055км19).

За таких обставин вирок не можна визнати законним і обгрунтованим, адже вирішення цивільного позову у провадженні відбулося з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Оскільки для повного, об`єктивного і правильного вирішення провадження щодо ОСОБА_7 у частині вирішення цивільного позову представника потерпілої необхідно додатково зібрати й дослідити певні документи та докази, по цьому провадженню в частині вирішення цивільного позову необхідно призначити на новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення є неповнота судового розгляду (ст. 410 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення Кримінального процесуального Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: законність, забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.
Таким чином враховуючи наведене, положення ст.ст. 7, 9 КПК України та встановлений факт неналежного виконання судом першої інстанції вимог ст.ст. 128, 129 КПК України при вирішенні цивільного позову, апеляційний суд вважає наведені порушення вимог кримінального процесуального закону істотними та у відповідності до положень ч. 6 ст. 9 КПК України та ст.ст. 409, 410, 411, 412, 415 КПК України визнає їх підставою для скасування вироку суду в частині вирішення цивільного позову з призначенням в цій частині нового розгляду у суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства.
З огляду на викладене апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок суду скасуванню в частині вирішення цивільного позову з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Матеріали кримінального провадження не містять інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування або зміни оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 березня 2022 року щодо ОСОБА_15 скасувати в частині вирішення цивільного позову і призначити в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4