КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2414/2022 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваної ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останню прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора та суду.
Покладено на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися з Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими, іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні, визначеними слідчим та/або прокурором;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, крім паспорту громадянина України.
- строк дії обов`язків, покладених судом визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.07.2022 року включно.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_8 з можливістю внесення застави у розмірі 125 428 405 грн.
У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися з Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю;
- не спілкуватися із свідками, потерпілими та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Апелянт вказує на те, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором доведено відповідні обставини, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, що передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у тому числі недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Також апелянт зазначає, що загальна сума збитків завдана протиправними діями злочинної організації, учасником якої була ОСОБА_8 , складає 10 616 927, 00 грн., а сума легалізованих внаслідок протиправної діяльності коштів на даний час становить 125 428 405 грн., а тому слід дійти до висновку, що запобіжний захід у вигляді застави, у разі його застосування у передбаченому КПК України розмірі, не забезпечить належне та неухильне виконання підозрюваною ОСОБА_8 покладених на неї процесуальних обов`язків.
Ураховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що застава у межах триста розмірів прожиткового мінімуму не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на неї процесуальних обов`язків, а тому необхідним та достатнім розміром застави, який забезпечить виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, є сума, яка дорівнює 125 428 405 грн.
Захисником ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора в яких останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення підозрюваної та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, також зазначили, що строк дії оскаржуваної ухвали закінчився та підозрюваній продовжено строк застосування запобіжного заходу, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
24.05.2022 року ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.
01.06.2022 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , за погодженням старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, з посиланням на докази на підтвердження обґрунтованості повідомленої підозри, відповідно до яких ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Також слідчий послався у даному клопотанні на наявність всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
01.06.2022 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останню прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора та суду. Також покладено на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які визначено даною ухвалою.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що прийняте слідчим суддею вказане рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.
Стаття 370 КПК Українипередбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У відповідності до ст.131 КПК Україниодним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе обставини недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя керувався положеннями ст. ст. 177-178, 182-183, 193, 194, 196-197 КПК України вказавши, що слідчим, прокурором не доведено, що встановленим в провадженні ризикам не зможе запобігти інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).
Суд першої інстанції вірно встановив, що існують ризики заявлені у клопотанні слідчого, проте ймовірність їх реалізації є недостатньою для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що свідчать ті обставини, що підозрювана ОСОБА_8 , має міцні соціальні зв`язки, наявність визначеного місця реєстрації та постійного проживання. При цьому, з урахуванням ризиків та наявності доказів причетності підозрюваної ОСОБА_8 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, слідчий суддя навів мотиви відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваної.
Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).
Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Beccievv. Moldova п. 58).
Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).
Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення слідчого судді про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання прийнято з дотриманням вимог КПК України та узгоджується з позиціями ЄСПЛ.
Застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, при цьому слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Одночасно, дослідивши матеріали провадження, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також дані про її особу в їх сукупності. Окрім цього, судом покладено на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що прокурор не довів обставин, які б слугували підставою для обмеження права підозрюваної на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
15.10.2020 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва змінено раніше застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
29.10.2020 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва продовжено ОСОБА_8 строк дії обов`язків.
Крім того, стороною обвинувачення не надано жодного доказу неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 за весь період досудового розслідування кримінального провадження.
Не зміг довести обставин необхідності тримання підозрюваної під вартою під час апеляційного розгляду прокурор.
Також слідчим суддею дано оцінку доводам сторони обвинувачення з приводу розміру застави, які слідчий суддя не взяв до уваги у зв`язку із наступним.
У відповідності до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Георгієва проти Болгарії») розмір застави повинен бути належним чином обґрунтований національним судом з посиланням у рішенні на конкретні докази.
Згідно ч. 4 вищезазначеної статті, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Суду не надано доказів, що застава у розмірі 125 428 405, 00 гривень є помірною і загалом не підтверджено майнового стану ОСОБА_8 .
Відповідно до рішення «Гафа проти Мальти» Суд встановив, що розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.
З урахування вищезазначеного та того, що ні слідчим, ні прокурором не було надано жодного обґрунтування, підтвердженого належними та допустимими доказами, що запобіжний захід у вигляді застави в сумі 125 428 405 грн. забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_8 покладених обов`язків ні клопотання, ні додані до нього матеріали не містять.
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовив у задволенні клопотання сторони обвинувачення.
Істотних порушень норм КПК України, які б могли потягти за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, а тому ухвалу місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 181, 193, 194, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3