Справа № 278/2384/22
В И Р О К
Іменем України

27 вересня 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),
в с т а н о в и в:

31 серпня 2022 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000402.
З угоди вбачається, що у невстановлений день квітня 2022 року ОСОБА_4 на прохання ОСОБА_6 оформити картку "Е-Підтримки" за допомогою власного мобільного телефону здійснив вхід через мобільний додаток "Приват24" до інтернет-банкінгу, таким чином отримав доступ до розрахункового рахунку ОСОБА_6 НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ "Приват Банк"".
В подальшому у невстановлений час 5.05.2022 у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 з вказаного банківського рахунку останнього. В цей же день ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , реалізуючи свій умисел, діючи з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, таємно перерахував із вищевказаного банківського рахунку ОСОБА_6 кошти в сумі 3016 грн. на власний банківський рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ "Приват Банк", якими розпорядився на власний розсуд.
3.06.2022 у ОСОБА_4 виник умисел на повторне таємне заволодіння коштами ОСОБА_6 . Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_4 за аналогічних обставин аналогічним способом таємно повторно перераховував кошти ОСОБА_6 з його вищевказаного банківського рахунку на вказаний власний банківський рахунок, а саме: 3.06.2022 в сумі 4160 грн.; 6.06.2022 у сумі 4180 грн.; 7.06.2022 у сумі 1040 грн.; 8.06.2022 у сумі 572 грн., заволодівши таким чином коштами ОСОБА_6 на загальну суму 9952 грн., якими розпорядився на власний розсуд.
Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК як повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, та узгодили покарання ОСОБА_4 у виді п`яти років позбавлення волі зі звільненням обвинуваченого на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням. Крім того, ОСОБА_4 зобов`язався відшкодувати потерпілому ОСОБА_6 шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, у сумі 12968 гривень протягом одного року з моменту затвердження цієї угоди.
Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.
Інкриміновані ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК, оскільки він повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 12 КК кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_4 , є умисними корисливими тяжкими злочинами; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названих кримінальних правопорушень; потерпілим надано письмову згоду на укладення цієї угоди. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК.
Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК, угода також містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження.
Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання умов угоди.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання, а також звільнення від його відбування з випробуванням відповідають ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого, який не судимий, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень. Суд вважає, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Потерпілий не заперечував проти затвердження угоди. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Відомості про процесуальні витрати та речові докази матеріали провадження не містять.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000402 угоду про визнання винуватості від 31 серпня 2022 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом трьох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, а у разі працевлаштування роботи.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник та потерпілий мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1