ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/131/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, проживаючого в АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Питання щодо речових доказів та судових витрат вирішено.

Згідно вироку, 29 липня 2021 року, близько 09 год. 30 хв., у ОСОБА_7 , який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядком, перебуваючи по АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Т4», державно номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 29 липня 2021 року, близько 09 год. 30 хв., ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , невстановленим способом, проник у автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , де діючи повторно, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, таємно викрав із салону вказаного транспортного засобу відео реєстратор торговельної марки «Aspiring Exptrt - 3», вартістю 1466 грн. 67 коп., портативну колонку торговельної марки «JBL» моделі «Flip-4», вартістю 1000 грн. 00 коп., портативну універсальну батарею «Power Bank JLW-658», вартістю 123 грн. 33 коп. В подальшому ОСОБА_7 , із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник чим спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 2590 гривень.

08 серпня 2021 року, близько 18 год. 30 хв., у ОСОБА_7 , який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядком, перебуваючи по АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у автомобіль торгової марки «Hyundai», модель «І20», номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 08 серпня 2021 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , шляхом пошкодження дверного замка, проник у автомобіль торгової марки «Hyundai», модель «І20», номерний знак НОМЕР_2 , де діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно - небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, проник в автомобіль та викрав із заднього сидіння барсетку чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти у сумі близько 2 000 гривень, зв`язка із ключами № НОМЕР_3 , зв`язка із ключами № НОМЕР_4 , посвідчення № 4 на ім`я ОСОБА_11 , картка платника податків ім`я ОСОБА_11 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_11 , гарантійний талон, вервиця коричневого кольору, картка для знижок в мережі магазинів «СВІТХІМ» 235655, лист талонів серія В Б №120390 на якому розміщені талони кількості 58 шт., додаток до карти ПРИВАТ БАНК, видаткова накладна №3361, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на загальну суму у розмірі 3 000 гривень. Надалі, ОСОБА_7 із викраденими речами покинув автомобіль торгової марки «Hyundai», модель «І20», номерний знак НОМЕР_2 , чим спричинив своїми діями потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 грн.

01 жовтня 2021 року, близько 05 год. 49 хв., у ОСОБА_7 , який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядком, перебуваючи по вул. С. Крушельницької поблизу буд. 55 у м. Тернопіль, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного із проникненням у автомобіль марки «Volkswagen», модель «Passat ВЗ», номерний знак НОМЕР_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 01 жовтня 2021 року, близько 05 год. 49 хв.. ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. С. Крушельницької, поблизу буд. 55 у м. Тернопіль, шляхом пошкодження дверного замка багажного відділення, проник у автомобіль марки «Volkswagen», модель «Passat ВЗ», номерний знак НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_12 , де діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, проник в автомобіль та викрав із передньої панелі зарядний пристрій торгової марки «ТОРК», моделі «G 209», вартістю 171,32 грн., електронну сигарету торгової марки «AEGIS POD АIO КІТ» чорного кольору, вартістю 500 грн. Із заднього пасажирського сидіння викрав набір інструментів торгової марки «TOPTUL», моделі «GCAD2001» 3/8" 20 од., вартістю 1196,48 грн. Крім цього з багажного відділення викрав дві шарові опори торгової марки «Moog» VO-BJ-7154 вартістю 482,66 грн., знімач кільових опор торговельної марки «Satra» модель «S-20UBJ», вартістю 356.96 грн., чим спричинив ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму у розмірі 2707,42 гривень. Надалі, ОСОБА_7 із викраденими речами покинув місце вчинення злочину, чим спричинив своїми діями потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року змінити, перекваліфікувавши його дії з ч.3 ст.185 на ч.2 ст.185 КК України і у межах санкції ч.2 ст.185 КК України змінити міру покарання на більш м`яку. Свої вимоги мотивує тим, що його дії не підпадають під ознаки поєднанні з проникненням у житло, інше приміщення та сховище. Окрім цього зазначає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз, так як визнання ним вини не давало підстав у призначенні судових експертиз.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого, який просив поновити строк апеляційного оскарження у зв`язку з тим, що йому не було вручено копію вироку у визначений законом строк, а тому він пізніше подав апеляційну скаргу, яку повністю підтримує, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав; думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги за її безпідставністю, перевіривши матеріали провадження і наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з`ясувала наступне.

Доводи обвинуваченого про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими, оскільки в матеріалах провадження немає відомостей про вручення обвинуваченому ОСОБА_7 копії вироку в порядку ч.6 ст.376 КПК України.

Згідно ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений.

Разом з тим, підстав для зміни чи скасування вироку в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Так, з вироку суду першої інстанції вбачається, що в даному провадженні згідно ст.349 КПК України було визнано недоцільним дослідження доказів, щодо викладених в обвинувальному акті обставин вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, оскільки обвинувачений такі обставини не заперечував і в своїх показаннях підтвердив їх вчинення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 також не заперечує встановлених в ході досудового розглядуванні і судового розгляду обставин, однак не погоджується з правовою кваліфікацією його дій.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у інше сховище, є правильним.

Доводи обвинуваченого про те, що його дії щодо таємного викрадення чужого майна не підлягають кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України, а саме за ознакою проникнення у сховище, є безпідставними і не ґрунтуються на фактичних обставинах цього провадження.

Так, згідно вироку визнано доведеним зокрема те, що ОСОБА_7 тричі викрав чуже майно, яке знаходилось в автомобілях потерпілих. При цьому, всередину цих автомобілів він проникав шляхом пошкодження дверних замків.

У своїх показаннях в суді першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнав свою вину і повідомив, що обставини вчинення ним кримінальних правопорушень 29 липня, 08 серпня і 01 жовтня 2021 року викладені в обвинувальних актах правильно. Таким чином, обвинувачений підтвердив те, що з метою крадіжки 08 серпня 2021 року шляхом пошкодження дверного замка проник у автомобіль торгової марки «Hyundai», модель «І20», та з тією ж метою 01 жовтня 2021 року шляхом пошкодження дверного замка багажного відділення, проник у автомобіль марки «Volkswagen», модель «Passat ВЗ». Також у своїх показаннях він повідомив, що 29 липня 2021 року автомобіль Volkswagen Т4 і 08 серпня 2021 року автомобіль «Hyundai» відчинив за допомогою ножиць.

На переконання колегії суддів, в даному випадку салони автомобілів Volkswagen Т4 і «Hyundai» та багажне відділення автомобіля «Volkswagen» моделі «Passat ВЗ» суд першої інстанції правильно визначив як «сховище» з огляду на їх конструктивні особливості, а саме наявність технічних пристосувань, які об`єктивно перешкоджали (суттєво ускладнювали) вільному доступу сторонніх осіб та викликали необхідність їх подолання для проникнення всередину автомобілів.

Такий висновок відповідає положеннями п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 №10, яким передбачено, що під проникненням у сховище слід розуміти незаконне вторгнення до нього будь-яким способом, який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. А під сховищем слід розуміти певне місце, відведене для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб.

В цьому провадженні встановлено і в апеляційній скарзі не заперечується, що проникнення в автомобілі відбулося шляхом пошкодження замків. Тобто, для вчинення крадіжок обвинувачений застосовував засоби подолання встановлених власником майна перешкод, що свідчить про спрямованість умислу винного на заволодіння чужим майном саме зі сховища, де воно зберігалось.

Крім того, здійснена судом першої інстанції кваліфікація дій ОСОБА_7 узгоджується зі сформульованим у постанові Касаційного кримінального суду від 17.03.2020 року (справа №653/3/18) висновком про те, що салони та/або багажні відділення автомобілів, можуть бути віднесені за своїми ознаками до поняття «сховище», виходячи з їх конструктивних особливостей, наявності пристосувань чи засобів охорони, у тому числі технічних, які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, а також інших ознак, які дозволяють ідентифікувати вказані місця як такі, що мають, окрім іншого, призначення для постійного або тимчасового зберігання майна (тобто є сховищем).

Доводи апелянта і про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього на користь державного бюджету України судові витрати за проведення експертиз у розмірі 7894,52 грн., не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені затрати на залучення експерта.

Як вбачається з матеріалів справи, витрати на залучення експертів (9 судових експертиз) під час досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 склали 7894,52 грн. Під час судового розгляду сторона захисту з таким розміром судових витрат погодилась і в апеляційній скарзі він не заперечується.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що при ухваленні обвинувального вироку суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати на проведенням дев`яти експертиз на загальну суму 7894,52 грн.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування вироку і призначення нового судового розгляду, як про це просив обвинувачений в судових дебатах, під час апеляційного розгляду не виявлено.

Покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції визначив у мінімальному розмірі, який визначений санкцією ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням вимог ст.ст.50,65 КК України, обґрунтовано врахувавши ступінь як тяжкість вчинених злочинів та відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, так і пом`якшуючі покарання та позицію потерпілих.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість постановленого відносно ОСОБА_7 вироку, а тому не вбачає підстав для задоволення його апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404,419,426 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Поновити ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року відносно нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді