Провадження № 1-кп/344/1121/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що народився у місті Тлумач, Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, раніше судимого,

- 30.09.2015 року Івано-Франківським міським судом за ч.2 ст.289, ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- 13.01.2017 року Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт;

- 21.03.2017 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ст.395 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України Володимира Зеленського №64/20211 від 24.02.2022р «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_5 04.07.2022, близько 21 години 22 хвилини, разом із ОСОБА_6 прийшов у гості до знайомого ОСОБА_7 , який проживає у квартирі АДРЕСА_2 та 05 липня 2022 року, близько 04 години 30 хвилин, повертаючись із помешкання ОСОБА_7 , спустившись на перший поверх під`їзду, в якому останній проживає, діючи умисно, з корисливих спонукань, таємно викрав велосипед марки «Rockrider» моделі «B-tvin», темно-синього кольору, який належить ОСОБА_4 , вартість якого становить 13 173 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану вище суму.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи потерпіла ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про проведення розгляду даного кримінального провадження без її участі, зазначивши, що поданий нею цивільний позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 покладається на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та надав суду показання, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті викрав велосипед марки «Rockrider» моделі «B-tvin», темно-синього кольору, який належить ОСОБА_4 . Також обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 .

Він розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора та обвинуваченого про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_5 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого; є особою молодого віку; з середньою освітою; на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше судимий.

Обставинами, які відповідно до ч.1 ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриття злочину.

Обставиною яка відповідно до ч.1 ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Також, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається висока ймовірність вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та середній рівень його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, щодо сприяння обвинуваченому ОСОБА_5 у вирішенні проблем із роботою та зміною ставлення до правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, дані про особу винного, який є особою молодого віку та критично ставиться до вчиненого, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щире каяття та активне сприяння розкриття злочину, суд приходить до висновку, що вказані обставини, що пом`якшують покарання в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст.69 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.4 ст.185 КК України, а саме на строк один рік. Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, при призначенні покарання не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_5 вимоги ст.75 КК України, оскільки враховує характер вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення вчинено під час дії коменданської години, тобто з використанням умов воєнного стану та враховує, те що обвинуваченим не відшкодовано завданих кримінальним правопорушенням збитків та не вжито жодних заходів для примирення з потерпілою.

Вирішуючи долю заявленого у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, що завдана злочином, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч. 1,4,5 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 є обгрунтованим, доведений належними доказами, вартість викраденого майна відповідає сумі заявлених позовних вимог, суд вважає, що даний цивільний позов підлягає до задоволення.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

У кримінальному провадженні Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України проведено судову експертизу № СЕ-19/109-22/7063-ТВ від 20.07.2022. Витрати на залучення експерта становлять 566,34 гривень та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 в користь держави 566 (п`ятсот шістдесят шість) гривень, 34 копійки за проведення судової експертизи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_5 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 у користь ОСОБА_4 , що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 173 (тринадцять тисяч сто сімдесят три) гривні на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

DVD R диски з відеозаписами (постанова слідчого від 21.07.2022 року та постанова слідчого від 19.07.2022 року) - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

мобільний телефон марки «Xiomi» у силіконовому чохлі із сім картами (постанова слідчого від 12.07.2022 року) вважати повернутими законному володільцю ОСОБА_6 ;

спортивну кофту темно сірого кольору з капюшоном, світло сіру матерчату кепку, темно синю футболку, темно сині шорти (постанова слідчого від 25.07.2022 року) - вважати повернутими обвинуваченому ОСОБА_5 ;

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його затримання для виконання вироку.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий-суддя ОСОБА_1