Справа № 553/3366/22
Провадження № 1-кп/553/935/2022
У Х В А Л А
Іменем України
19.08.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,за участю прокурора ОСОБА_2 ,захисника ОСОБА_3 ,.обвинуваченої ОСОБА_4 ,секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Полтаві кримінальне провадження № 0000533 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Ленінського районного суду м. Полтави перебувають матеріали вищезазначеного кримінального провадження .До обвинуваченої ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Прокурором в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ризики, які стали підставою для його обрання, не зменшились та продовжують існувати, якщо запобіжний захід змінити обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності ,оскільки вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, яке на підставі ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин,не має стійких соціальних зв`язків ,не працює.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки
ризики зазначені прокурором є абстрактними ,недоведеними .Просив змінити обвинуваченій запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачена ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора ,підтримала доводи захисника,просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Вирішуючи заявлене клопотання, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, суд вказує, що у відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.Згідно положень п."С" ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.
Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.При цьому, виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується. Вказана позиція висловлена в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 505/2898/19 від 23.01.2020. За таких обставин, суд має вирішити питання доцільності продовження строку раніше застосованого запобіжного заходу, надаючи оцінку того чи продовжують існувати заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 суд, вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати та у відповідності до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, враховує дані про особу обвинуваченої ,яка не має постійного місця роботи ,міцних соціальних зв`язків ,житла, раніше судима не одружена, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі доведення винуватості та наявність підвищеної суспільної небезпечності діяння.
Водночас, вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд вказує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. За таких обставин, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, наразі не відпали та продовжують існувати, і альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд, при вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою, вислухавши думку сторін кримінального провадження, оцінивши суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке їй інкримінується, вважає, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти ризикам, раніше врахованих судом під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу і які на даний час не зникли, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого його тримання під вартою суду не надано, тому суд вбачає за доцільне продовжити обвинуваченій застосований до неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. З вказаних підстав, суд відхиляє посилання сторони захисту щодо доцільності зміни застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу на домашній арешт та зазначає, що тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, а тому дієво забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Обвинувачена у зв`язку з застосуванням до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному провадженні перебуває в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на території, де ведуться бойові дії і з об`єктивних незалежних від суду причин не може бути доставлена до зали судових засідань.
Враховуючи положення п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 336 КПК Україн та вищевикладене, факт того, що в Україні введено воєнний стан, обвинувачена ОСОБА_4 утримується в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", суд вважає за необхідне провести підготовче судове засідання у справі в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ "Харківський слідчий ізолятор",
Керуючись ст.ст. 314-316,331,336 КПК України
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.
Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 днів, з 19.08.2022 по 17.10.2022
Відкласти підготовче судове засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України на 16 вересня 2022 року о 10 годині 00 хвилин та провести судове засідання в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ "Харківський слідчий ізолятор", зобов`язавши ДУ "Харківський слідчий ізолятор" забезпечити участь обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому засіданні та працездатність апаратного комплексу для відеоконференцзв`язку з Ленінським районним судом м. Полтави.
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження дії запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Суддя ОСОБА_1