КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №378/455/21
Провадження №11-кп/824/1792/2022 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 186 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

27 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів судового

засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000039 за апеляційною скаргою в.о. начальника Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 13.12.2021, щодо обвинувачених,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ставище Київської області, громадянина України, освіта профільна середня, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2017 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- вироком Ставищенського районного суду від 16.01.2006 за ч. 1 ст. 309 КК України;

- вироком Ставищенського районного суду від 14.03.2011 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України;

- вироком Ставищенського районного суду від 21.01.2013 за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України;

- вироком Ставищенського районного суду від 25.08.2015 за ч. 2 ст. 309 КК України;

- вироком Ставищенського районного суду від 07.04.2017 за ч. 2 ст. 309 КК України;

- вироком Ставищенського районного суду від 07.04.2020 за ч. 1 ст. 309 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 186 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Розумниця Ставищенського району Київської області, громадянки України, освіта базова середня, не працює, одруженої, має на утриманні неповнолітню дитину 2017 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , в силу ст. 89 є такою, що немає судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_11

в с т а н о в и л а:

Вироком Ставищенського районного суду Київської області від 13.12.2021, ОСОБА_8 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України покарання ОСОБА_8 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
В силу ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ставищенського районного суду від 06.04.2020 у виді обмеження волі строком на 5 років, яке відповідно до ст. 72 КК України становить 2 роки 6 місяців позбавлення волі і остаточне покарання ОСОБА_8 визначено 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Цим же вироком, ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, по другому епізоду, за фактом крадіжки 22.05.2021 майна у потерпілого ОСОБА_12 та виправдано його за цим обвинуваченням у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обраховано з часу його затримання з 24.05.2021.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України ОСОБА_8 залишено без змін, до вступу вироку в законну силу.
Крім того, цим же вироком ОСОБА_9 визнаною винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначено їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Застосовано до ОСОБА_9 умови ст. 75 КК України та звільнено її від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави судові витрати, понесені на залучення експерта по проведенню експертизи в сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн. 86 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_8 30.06.2020, у ранковий час, точного часу не встановлено, перебуваючи на східцевому майданчику між 3 та 4 поверхах у під`їзді №1 будинку АДРЕСА_5 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку велосипеда «Comanche Prairie SERIES FS», вартістю 3833 грн. 33 коп., який належить ОСОБА_13 , з яким з місця кримінального правопорушення зник, привласнивши викрадене на свою користь та спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 3833 грн. 33 коп. (Епізод №1)
Крім того, 24.05.2021, близько 16:10 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи умисно, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, підійшовши до вхідних дверей житлового будинку, розташованого на території домогосподарства за адресою АДРЕСА_6 , який належить ОСОБА_14 , відчинивши які, проникли у даний будинок, де, зустрівши ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , з метою попередження можливого опору потерпілого та з метою залякування, наніс останньому удар кулаком правої руки в праву частину обличчя, внаслідок чого у ОСОБА_15 утворилася поверхнева забійна рана на обличчі справа, завдавши йому легких тілесних ушкоджень, після чого, перебуваючи в даному будинку, ОСОБА_8 , повторно, разом з ОСОБА_9 , попри заборону та всупереч волі потерпілого ОСОБА_15 , діючи умисно, відкрито, з горища даного будинку, викрали бензопилу марки «Gartner» модель «CSG-3040», вартістю 1613,58 грн., належну потерпілому, з якою з місця вчинення злочину зникли, привласнивши викрадене на свою користь та спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1613,58 грн. (Епізод№3)

Крім того, стороною обвинувачення, ОСОБА_8 обвинувачується також в скоєнні 22 травня 2021 року злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, а саме у таємному, повторному викраденні майна, що належить ОСОБА_12 (Епізод № 2).

Так, відповідно до обвинувального акта 22 травня 2021 року, у вечірній час, точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи у житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_12 , який знаходиться по АДРЕСА_7 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку мультиварки «POLARIS PMC 0517AD», вартістю 2264 грн. 54 коп., яка належить ОСОБА_12 , 3 якою з місця кримінального правопорушення зник, привласнивши викрадене на свою користь та спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 2264 грн. 54 коп.

Обґрунтовуючи своє рішення щодо виправдання ОСОБА_8 за епізодом №2, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати, суд першої інстанції зазначив, що стороною обвинувачення надані наступні докази, а саме ??заява потерпілого ОСОБА_12 від 25 травня 2021 року (т. 2 a.c. 1), дані витягу з ЄРДР від 24 травня 2021 року про внесення відомостей до ЄРДР за Ne 0000039 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (т. 1 а.с. 207- 209), дані протоколу огляду місця події від 24 травня 2021 року з фототаблицями до нього (т. 2 а.с.5), дані протоколу огляду предмета від 29 червня 2021 року з фотогаблицео до ного (т. 2 а.с.21-22), дані постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 2 червня 2021 року (т. 2 а. с. 30) та розписки ОСОБА_12 (т. 2 а. с. 31), а також на підтвердження винуватості ОСОБА_8 за даним епізодом, сторона обвинувачення посилається на показання потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Водночас, згідно з обвинуваченням, предметом викрадення була мультиварка «POLARIS PMC 0517AD», а тому важливою обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягала встановленню і доведенню, є вартість даної мультиварки, у викрадені якої обвинувачується ОСОБА_8 , так як від достовірного встановлення її вартості, залежить, чи містять дії ОСОБА_8 склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Однак, стороною обвинувачення не було надано належних та достатніх доказів вартості мультиварки та розміру матеріальної шкоди заподіяної потерпілому, зокрема висновку експерта судово-товарознавчої експертизи, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність установленого розміру шкоду, завданої злочином є істотним порушенням, а тому по другому епізоду крадіжки 22 травня 2021 року майна, що належить ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати виправдав.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, в.о. начальник Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Ставищенського районного суду Київської області від 13.12.2021 у справі №378/455/21 стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просив ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 06.04.2020 і остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. Щодо ОСОБА_9 просив ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Апелянт, не оспорюючи вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_9 та доведеності її вини, вважає рішення суду першої інстанції незаконним у зв`язку незастосування судом закону, який підлягав застосуванню та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

При цьому, апелянт зазначає, що, обираючи ОСОБА_9 міру покарання та приймаючи рішення про звільнення останньої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд послався на обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, однак не врахував, те що остання за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності та в останнє засуджена 25.06.2021 Ставищенським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин, які відбула в період розгляду зазначеного провадження, систематично зловживає спиртними напоями та наркотичними речовинами, ніде не працює та незважаючи на тривалий розгляд кримінального провадження судом так і не працевлаштувалася, на обліку центру зайнятості не перебуває, злочин вчинила в стані алкогольного сп`яніння, знаходиться на обліку лікаря нарколога з діагнозом опійна наркоманія. Фактично будь-які стримуючі фактори у ОСОБА_9 в зв`язку з систематичним вживанням алкоголю та наркотичних речовин відсутні.
Крім того, судом першої інстанції не вірно враховано таку обставину, як щире каяття ОСОБА_9 у вчиненому, оскільки судовий розгляд вказаного кримінального провадження відбувався з дослідженням всіх доказів та допитом свідків, тобто в повному порядку, через не визнання вини обвинуваченими. Остання, лише під час судових дебатів, розуміючи невідворотність покарання, сказала, що щиро кається, а тому, на думку апелянта, вказану обставину як пом`якшуючу судом застосовано не вірно.

Крім цього, як зазначає апелянт, згідно досудової доповіді Білоцерківського районного сектору до ОСОБА_9 застосування соціально-виховних виправлень та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю, тобто і орган пробації дійшов до висновку про те, що виправлення ОСОБА_9 є не можливим без застосування реальної міри покарання.
Разом з тим, як вказує апелянт, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та незаконно звільнив її від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Апелянт вважає, що такий висновок суду про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням суперечить принципу справедливості покарання та не відповідають його меті - виправленню засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як ним, так і іншими особами.

Крім того, апелянт, вирок в частині доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 186 КК України та за епізодом крадіжки від 30.06.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України щодо потерпілої ОСОБА_13 , не оскаржує, однак вважає, що вирок Ставищенського районного суду щодо ОСОБА_8 по другому епізоду, за фактом крадіжки 22 травня 2021 року майна у потерпілого ОСОБА_12 , є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме що стосується висновків суду про необхідність виправдання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтується на невірно оцінених доказах. Оскільки, суд, навівши у вироку показання свідків, не піддав їх аналізу у взаємозв`язку із іншими доказами у справі, зокрема, показаннями того ж таки обвинуваченого, потерпілого, свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та обвинуваченої ОСОБА_9 (покази, якої по даному епізоду взагалі не викладені) іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Тому, вказує, що рішення суду в цій частині належним чином не мотивоване, оскільки не можливо зрозуміти до якого переконання дійшов суд, чи то дійсно про наявність в діях ОСОБА_20 цивільно- правових відносин, чи все ж таки щодо наявності ознак складу злочину.
Крім того, суд виправдовуючи ОСОБА_8 за епізодом крадіжки 22.05.2021 в своєму рішенні зазначив, що прокурором не надано доказів на підтвердження вартості предмету злочину, тобто, відсутня судово-товарознавча експертиза, яка б підтверджувала вартість викраденого майна, однак відповідно до вимог КПК України в ході судового розгляду було встановлено його порядок та на стадії подачі письмових доказів стороною обвинувачення були надані всі докази, які прокурор вважав за необхідними подати для доведення винуватості обвинувачених.

Також, як зазначив апелянт, в ході судового розгляду ОСОБА_8 визнав фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення за фактом крадіжки мультиварки 22.05.2021 у потерпілого ОСОБА_21 , підмінюючи вказаний вчинок наявністю боргових цивільно-правових відносин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник жодного разу упродовж судового розгляду, а також досудового розслідування, не звертали увагу суду та сторони обвинувачення щодо невідповідності вартості мультиварки належної потерпілому ОСОБА_22 або про порушення вимог КПК України при проведенні будь-яких процесуальних дій з даного приводу. Зокрема, як вказує апелянт, фактично товарознавчу експертизу було призначено в ході досудового розслідування кримінального провадження, про що отримано висновок експерта №2469 від 25.06.2021, згідно даних якого визначено вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_21 майна та в подальшому вказаний факт знайшов своє відображення у формулюванні обвинувачення у формі вартості мультиварки у сумі 2 264 грн. 54 коп., належної потерпілому ОСОБА_22 , а в зв`язку з тим, що вартість майна належного ОСОБА_22 , а саме мультиварки у сумі 2 264 грн. 54 коп., ніким із сторін не оспорювалася, в тому числі й самим обвинуваченим, стороною обвинувачення такий висновок не подавався незважаючи на його наявність.
Крім того, як вказує апелянт, завершуючи досудове розслідування обвинуваченому ОСОБА_8 та його захиснику, 30.06.2021 з дотриманням вимог ст. 103, 104, 290 КПК України, були відкриті матеріали досудового розслідування та останні ознайомлені, в тому числі й з вищевказаним висновком експерта, про що поставлені їх підписи, тому на думку апелянта, доводи суду щодо недостатності поданих прокурором доказів не відповідають дійсності є надуманими та свідчать про його упередженість.
Зрештою, як зазначає апелянт, судом здійснено не вірне посилання на висновок, викладений у постанові Об`єднаної плати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 25.11.2019 у справі №420/1667/18, оскільки у вказаній постанові піднімаються питання коли товарознавчу експертизу не було призначено взагалі, ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду, тобто не визначено вартість майна, що на думку апелянта є неприпустимо.
Таким чином, апелянт вважає, що вирок Ставищенського районного суду щодо ОСОБА_8 є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На апеляційну скаргу в.о. начальника Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_11 подано заперечення, в яких останній просить вирок Ставищенського районного суду Київської області від 13.12.2021 щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Вважає, що вирок Ставищенського районного суду Київської області від 13.12.2021 відповідає вимогам закону та реальним обставинам справи, а посилання прокурора на порушення вимог ст. 409 КПК України такими, що носять неаргументований характер.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку обвинувачених та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши за клопотанням прокурора дані, що характеризують особи обвинувачених, висновок експерта судово-товарознавчої експертизи №2469 та протокол відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК України, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши обвинуваченим останнє слово, колегія суддів дійщла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 по епізоду №1 - у таємному, викраденні майна (крадіжка), повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, по епізоду №3 - у відкритому викрадені майна (грабіж), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я та з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 по епізоду №3 - у відкритому викрадені майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я та з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду, та прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються, як і кваліфікація дій обвинувачених, а тому, згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційному перегляду не підлягає.
Згідно положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції були виконані належним чином, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованість покладених в основу оскаржуваного вироку висновків суду першої інстанції про не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні по другому епізоду, за фактом крадіжки 22 травня 2021 року майна у потерпілого ОСОБА_12 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження по епізоду№2, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду даного кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону, проте сторона обвинувачення не надала суду достатніх, належних доказів, які б у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення по епізоду №2.
На переконання колегії суддів, в ході судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, зокрема заслухано показання обвинуваченого ОСОБА_8 , який не визнав свою вину у викраденні мультиварки «POLARIS PMC 0517AD» та вказав, що 22 травня 2021 року, увечері, він разом із своєю дружиною та ОСОБА_12 , у будинку останнього, який знаходиться в с. Розумниця, вживали спиртні напої. В цей час до останнього приїхали його діти, які вигнали їх з даного будинку. Через деякий час він знову пішов до ОСОБА_12 .. Зайшовши у житловий будинок останнього, побачив, що він спить та розбудив його, похлопавши по обличчі. Під час спілкування вони з потерпілим вирішили, що мультиварку, яку близько 4 місяців назад продала останньому ОСОБА_23 з умовою, що половину коштів він віддасть її як отримає пенсію, проте так і не розрахувався, та яка належить їм, він забере і продасть за 2000 грн., з яких 1000 грн. віддасть потерпілому, які ОСОБА_12 заплатив його дружині, а решту залишить собі. Дану мультиварку він не викрадав, а потерпілий віддав йому сам, оскільки вона належить його сім`ї.
З показань потерпілого ОСОБА_12 , наданих в суді першої інстанції вбачається, що у травні 2021 року, до обіду, точної дати та часу не пам`ятає, до нього додому прийшли ОСОБА_24 зі своєю дружиною та ОСОБА_25 , з якими вони вживали спиртні напої. В цей час до нього приїхали його діти, які сказали, обвинуваченим, щоб вони йшли додому, та вони пішли. Потім діти теж поїхали, а він пішов в будинок відпочивати. Близько через годину, до нього у будинок прийшов ОСОБА_24 , щоб взяти цигарки, який стукаючи його по лиці, розбудив, та з яким вони покурили у будинку і останній пішов, а він продовжив відпочивати. Через деякий час до нього зателефонував ОСОБА_26 , який запитав де його ОСОБА_27 , оскільки він бачив обвинувачених, які щось несли. Пішовши у кухню, в яку він рідко заходить та, де стояла мультиварка, і побачив що її немає, про що повідомив останнього. Дану мультиварку він за місяць до цих подій придбав у ОСОБА_23 за 400 грн., 200 грн. з яких ще не віддав. На даний час мультиварка працівниками поліції йому повернута.
З показань свідка ОСОБА_16 , наданих суду першої інстанції вбачається, що в кінці весни, на початку літа 2021 року, точної дати не пам`ятає, вона разом із своїм братом ОСОБА_17 приїхали до батька ОСОБА_12 . В цей час у нього були присутні обвинувачені та ОСОБА_28 , які разом із батьком розпивали спиртні напої. Оскільки дані особи їй не подобаються, тому вона вигнала їх всіх із домогосподарства батька. В цей час ОСОБА_24 , виражаючись нецензурною лайкою, викрикував, що ще повернеться. Після цього батько показав їм мультиварку, яка знаходилася в будинку, та яку вона, оглянувши, не змогла ввімкнути. Також батько повідомив, що дану мультиварку він придбав у ОСОБА_23 за 400 грн., домовившись, що 200 грн. він віддасть пізніше. Поспілкувавшись з потерпілим ще близько години, вони поїхали додому. В цей же день, через деякий час (близько 1 години) їй зателефонував ОСОБА_12 і повідомив, що до нього приходив ОСОБА_24 , який, побивши його, пішов, після чого він виявив відсутність мультиварки. Зі слів батька їй відомо, що останній до поліції писав заяву про викрадення у нього мультиварки;
Свідок ОСОБА_17 , в судовому засіданні суду першої інстанції під час судового розгляду надавав показання про те, що в кінці весни на початку літа 2021 року, точної дати не пам`ятає, він разом із своєю сестрою ОСОБА_16 приїхали до батька ОСОБА_12 . В цей час у нього були присутні обвинувачені та ОСОБА_28 , які разом із батьком розпивали спиртні напої. Оскільки він виражав незадоволення присутністю останніх, то між ними виникла сварка, в ході якої сестра вигнала всіх із домогосподарства батька. Погостювавши деякий час у потерпілого, вони поїхали додому. Про те що у батька викрали мультиварку він дізнався від ОСОБА_16 через декілька днів. Про дану подію батько також повідомив його через деякий час, точної дати він не пам`ятає.
Також, досліджено судом першої інстанції надані прокурором в обґрунтування доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 за епізодом №2, наступні докази.
- заяву потерпілого ОСОБА_12 від 25 травня 2021 року відповідно до якої ОСОБА_8 22 травня 2021 року здійснив крадіжку мультиварки з його житлового будинку (т. 2 а.с. 1),
- данні витягу з ЄРДР від 24 травня 2021 року про внесення відомостей до ЄРДР за № 0000039 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до якого якого 22 квітня 2021 року, у невстановлений час, ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні житлового будинку домогосподарства АДРЕСА_7 , шляхом вільного доступу, таємно з корисливих мотивів викрав мультиварку, яка належить ОСОБА_12 , чим спричинив йому матеріальну шкоду (т. 1 а.с. 207-209),
- фактичні данні протоколу огляду місця події від 24 травня 2021 року з фототаблицями до нього, відповідно до яких під час огляду земельної ділянки розміром 1,5х1,5 м, яка розташована у парковій зоні на відстані близько 100 м від вул. ОСОБА_29 в смт. Ставище, поряд із кінотеатром «Зірка» було виявлено та вилучено в якості речових доказів мультиварка «POLARIS PMC 0517AD», яка знаходилася в пакеті білого кольору та яку, зі слів ОСОБА_9 , вона залишила на даному місці 24 травня 2021 року, близько 18 год. (т. 2 а.с. 5-10),
- данні протоколу огляду предмета від 29 червня 2021 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянутий пакет INZ4066964, в середині якого виявлено мультиварку «POLARIS PMC 0517AD» чорного кольору, на якій наявні візуальні пошкодження (т. 2 а.с. 21-22),
- фактичні данні постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 02 червня 2021 року та розписки ОСОБА_12 ), відповідно до яких мультиварку «POLARIS PMC 0517AD» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001110 від 25 травня 2021 року та повернуто на відповідальне зберігання ОСОБА_12 (т. 2 а. с. 30, 31).
На підставі вказаної сукупності досліджених доказів суд першої інстанції дійшов висновку, про те, що надані у судовому засіданні стороною обвинувачення докази, не є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України по другому епізоду, за фактом крадіжки 22 травня 2021 року майна у потерпілого ОСОБА_12 , з чим погоджується і колегія суддів, адже, як правильно зазначив суд першої інстанції, згідно з обвинувальним актом предметом викрадення за епізодом №2 була мультиварка «POLARIS PMC 0517AD», а тому важливою обставиною, яка відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягала встановленню і доведенню, є вартість даної мультиварки, у викраденні якої обвинувачується ОСОБА_8 .
Згідно з ч. 3 ст. 51 КУпАП викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (у 2021 році - 227 грн). Тому від достовірного встановлення в цьому кримінальному провадженні того, якою є вартість мультиварки «POLARIS PMC 0517AD», у викраденні якої обвинувачується ОСОБА_8 залежало, чи містять його дії склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - крадіжка.

Однак, стороною обвинувачення доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, заподіяної потерпілому, зокрема висновку експерта судово-товарознавчої експертизи суду першої інстанції надано не було.
У відповідності до ст. 243 КПК України експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової. Експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст. 244 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Відповідно до вимог ст. 1 ЗУ «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Положення п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України спрямовано насамперед на забезпечення: правильності кваліфікації кримінального правопорушення (за умови, що розмір шкоди є ознакою складу злочину або кваліфікуючою ознакою); повноти досудового розслідування (оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є елементом предмета доказування); достовірності інформації, яка відображується в підсумкових рішеннях стадії досудового розслідування (згідно з п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням).
При цьому, важливим при кваліфікації злочинів проти власності є встановлення ознак предмету викрадення, що має певну вартість. Саме вартість чужого майна на момент викрадення є тим критерієм, за яким відрізняється адміністративне правопорушення ( ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна») від кримінально-караного викрадення.
В апеляційній скарзі прокурора на підтвердження вартості мультиварка «POLARIS PMC 0517AD» ставилось питання продослідження висновку експерта судово-товарозначої експертизи №2469 від 25.06.2021 та протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 30.06.2021, які були долучені до апеляційної скарги, яке прокурор підтримав в ході судового розгляду суді апеляційної інстанції.
Дослідивши висновок експерта судово-товарознавчої експертизи №2469 від 25.06.2021, згідно якого ринкова вартості мультиварки марки «POLARIS», бувшої у використанні з 2019 року, станом на 23.05.2021 з урахуванням зносу складає 2264, 54 грн., та який було відкрито обвинуваченому та його захиснику в порядку ст. 290 КПК України, відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 30 червня 2021 року, колегія суддів зауважує наступне.

Як вбачається з висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №2469 від 25.06.2021, така експертиза була проведена на підставі постанови слідчого від 25.06.2021 без фактичного дослідження викраденої мультиварки «POLARIS PMC 0517AD», а її вартість визначена за фотозображенням майна за методом аналогів продаж, стосовно цінам, що склалися на ринку регіонів України на вироби аналогічного призначення й оформлення, що були у використанні чи застарілих зразків, постачальниками яких є комітенти, з урахуванням інформації про ціни, що діють на території України.
Проте, згідно з п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень від 8 жовтня 1998 року № 53/5 експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам для проведення відповідних експертиз - коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові.
Тоді як, згідно фактичних даних протоколу огляду місця події від 24 травня 2021 року з фототаблицями до ньогомультиварку «POLARIS PMC 0517AD» виявлено та вилучено в якості речового доказу.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 02 червня 2021 року та розписки ОСОБА_12 . мультиварку «POLARIS PMC 0517AD» визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та повернуто на відповідальне зберігання ОСОБА_12 .
Отже, дана мультиварка «POLARIS PMC 0517AD» була виявлена та визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому могла бути представлена експертові на дослідження, жодних доказів про зворотнє стороною обвинувачення до суду апеляційної інстанції надано не було.

Окрім того, з висновку експерта судово-товарознавчої експертизи №2469 від 25.06.2021 слідує, що при визначені ринкової вартості мультиварки «POLARIS PMC 0517AD» станом на 23.05.2021, враховувалось середнє значення початкової вартості товару та розрахунковий відсоток зносу на майно.
Однак, згідно із даними протоколу огляду предмета від 29 червня 2021 року з фототаблицею до нього, мультиварка «POLARIS PMC 0517AD» мала наявні візуальні пошкодження та відповідно до показань свідка ОСОБА_16 , остання її взагалі не змогла ввімкнути.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок експерта щодо ринкової вартості мультиварки марки «POLARIS», бувшої у використанні з 2019 року, станом на 23.05.2021, без безпосередності дослідження цього об`єкта, не може бути взятий до уваги, оскільки встановлення дійсної вартості викраденого майна у кримінальному провадженніза епізодом №2 та розміру матеріальних збитків, у даному випадку без надання експерту самого об`єкта дослідження, є порушенням процесуального закону, який тягне за собою недопустимість цього доказу у кримінальному провадженні.

Більш того, як з показань обвинуваченого ОСОБА_8 , так і з показань потерпілого ОСОБА_12 , наданих в суді першої інстанції вбачається, що мультиварку потерпілий домовився придбати у ОСОБА_23 за 400 грн., з яких при передачі мультиварки сплатив лише 200 грн., а залишок домовився сплатити через місяць, чого не зробив. Наведене свідчить про те, що внаслідок крадіжки мультиварки, потерпілому з його слів спричинена шкода в розмірі 200 грн., що не підпадає під кримінально - каране викрадення, передбачене ст. 185 КК України.
За змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на прокурора, і саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, а тому посилання прокурора в апеляційній скарзі про те, що стороною захисту вартість мультиварки не оспорювалась, у зв`язку з чим прокурором висновок експерта не надавався до суду першої інстанції, незважаючи на його наявність є неспроможними та не спростовують обов`язок сторони обвинувачення доказування обставин у кримінальному провадженні за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, згідно із положеннями ст. 91 КПК України, в тому числі і вартості викраденого майна та розміру матеріальної шкоди, від яких залежить, чи містять дії особи склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України крадіжка, яких стороною обвинувачення надано не було.
Також, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного суду Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 420/1667/18, оскільки стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, так як суду першої інстанції докази не були надані докази вартості викраденого майна, а надані суду апеляційної інстанції докази не є належними і достатніми, щоб зробити висновок про вартість майна, яке було предметом крадіжки за епізодом №2, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_8 та про розмір матеріальної шкоди, що цілком узгоджується з висновком зробленим у даній постанові.

Таким чином, судом першої інстанції, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, та надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та обґрунтовано ухвалено виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
Правильність засудження ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду з потерпілим ОСОБА_13 та за ч. 3 ст. 186 КК України, як і правильність призначення за цими кримінальними правопорушеннями покарання прокурором в апеляційній скарзі не оспорювалось.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, то вони, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Так, згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.
Термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.
З огляду на викладене, справедливість розглядається як рівновага між злочином і наслідками для особи, що вчинила це діяння, тобто між поганим вчинком і покаранням.
Таким чином, на несправедливість покарання має вказувати істотна (очевидна) диспропорція (порушення рівноваги) між визначеним судом видом та розміром покарання, і видом та розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням усіх обставин, що повинні враховуватись при призначенні покарання.
Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону.

Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, які характеризують особу обвинувачуваної ОСОБА_9 , яка не працює, згідно інформації КНП «Ставищенська лікарня» Ставищенської селищної ради Білоцерківського району від 10 червня 2021 року на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, та знаходиться на обліку у лікаря нарколога з діагнозом опійна наркоманія; за місцем проживання характеризується незадовільно; має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в силу ст.89 КК України є такою, що немає судимості, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , суд першої інстанції визнав і врахував її щире каяття, до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд першої інстанції відніс вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Враховуючи у сукупності зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, в межах, установлених санкцією інкримінованої їй статті, відповідно до положень КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, у такому ж виді і розмірі просив призначити покарання прокурор і в апеляційній скарзі.

Окрім того, з урахуванням наведених вище обставини в їх сукупності, із урахуванням обставин вчинення злочину, способу вчинення, наслідки, які вказують на суспільну небезпечність обвинуваченої, даних про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшує та обтяжує їй покарання, досудову доповідь органу пробації, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням, відповідно до ст. 75 КК України іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, з огляду на вимоги ст. 50 КК України, узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній меті покарання, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженої і попередження нових злочинів, а встановлений іспитовий строк буде необхідним контролем за поведінкою ОСОБА_9 з боку уповноваженого органу пробації.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, про те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, належним чином неврахував дані що характеризують особу обвинуваченої, то, на думку колегії суддів, вони є неспроможними, оскільки суд першої інстанції при звільненні обвинуваченої ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, належним чином мотивував своє рішення, врахувавши у сукупності як тяжкість злочину, так і дані щодо особи винної, в тому числі і те, що обвинувачена ОСОБА_9 не працює, знаходиться на обліку у лікаря нарколога з діагнозом опійна наркоманія, за місцем проживання характеризується незадовільно, досудову доповідь органу пробації, тобто всі обставини, на які посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо відсутності щирого каяття обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненому кримінальному правопорушенні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_9 , окрім визнання факту вчинення злочину, відверто визнала свою провину у вчиненому, детально та послідовно розповіла про обставини вчиненого злочину, висловила щирий жаль та осуд своєї поведінки, що беззаперечно свідчить про те, що ОСОБА_9 щиро покаялась у вчиненому злочині та підтверджує правильність визнання судом першої інстанції обставиною, яка пом`якшує покарання щирого каяття обвинуваченої, не спростовує цього і те, що вину у скоєнні кримінального правопорушення обвинувачена визнала під час виступу у судових дебатах. Крім того, зі змісту обвинувального акту вбачається, що дана обставина була визнана органом досудового розслідування такою, що пом`якшує покарання ще під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне врахувати і посткримінальну поведінку обвинуваченої, про яку в тому числі свідчить і надана під час апеляційного розгляду ОСОБА_9 характеристика старости Старостинського округу №4 Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 01.08.2022, відповідно до якої, ОСОБА_9 на даний час знаходиться по догляду за дитиною, є хорошою мамою та господинею, як людина ввічлива і порядна, готова завжди прийти на допомогу, що на переконання колегії суддів свідчить про вірний соціальний напрямок поведінки обвинуваченої, яка засвідчує, що остання шкодує з приводу вчиненого, усвідомлює протизаконність вчинених нею злочинних дій та бажає подальшою правомірною поведінкою виправити ситуацію.
Щодо посилань прокурора на те, що обвинувачена ОСОБА_9 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності та в останнє засуджена 25.06.2021 Ставищенським районним судом Київської області за ч.1 ст. 185 КК України до громадських робіт, які відбувала в період розгляду зазначеного провадження, то такі посилання колегія суддів до уваги не бере, оскільки судимість у ОСОБА_9 в силу ст. 89 КК України є погашеною, а окрім того, відомості про попередні судимості не є перешкодою для застосування до обвинуваченої вимог ст. 75 КК України. (позиції суду касаційної інстанції, викладені у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 у справі №337/3654/16-к, від 28 травня 2020 у справі №753/13972/17).
Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного вироку чи не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли б свідчити про те, що виправлення ОСОБА_9 і її перевиховання неможливе без реального відбування покарання прокурором до апеляційного суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом першої інстанції вироку щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст. 376, ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу в.о. начальника Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ставищенського районного суду Київської області від 13.12.2021 щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4