УХВАЛА
Іменем України
08 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 521/5215/22

провадження № 51-1584ск22
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 травня 2022 року,
встановила:
як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 25 квітня 2022 року у порядку передбаченому ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) відмовлено у задоволенні скарги обвинуваченого з підстав того, що він перебуває під вартою за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2021 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 травня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді, оскільки відповідно до вимог ст. 309 КПК України, вказана ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить перевірити законність ухвали Одеського апеляційного суду від 06 травня 2022 року та вказує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, позбавив його права на доступ до правосуддя та порушив загальні принципи, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

За вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, ч. 1 ст. 309 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому;

11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 подано на ухвалу слідчого судді за наслідками розгляду його скарги, поданої у порядку ст. 206 КПК України, яка за правилами кримінального процесуального закону не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження, з чим погоджується і колегія суддів.

Верховний Суд також вважає неспроможними доводи ОСОБА_4 про позбавлення його права на доступ до правосуддя суддею-доповідачем апеляційного суду.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним. Воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (п. 41 рішення у справі «Абрамова проти України» від 18 грудня 2018 року, заява № 41988/08; п. 78 рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 5 квітня 2018 року, заява № 40160/12 та інші).

Рішення апеляційного суду повністю узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 травня 2019 року (справа № 766/22242/17, провадження

№ 51-7276 кмо 18), в якому зазначено, що оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, а тому звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Отже, оскільки з касаційної скарги ОСОБА_4 та копії судового рішення не вбачається підстав для її задоволення, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Ураховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
постановила:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від

06 травня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3