Справа № 615/1943/21
Провадження № 1-кс/615/61/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області клопотання заступника начальника слідчого відділу відділення поліції №1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000289 від 21.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, що проходить службу у в/ч НОМЕР_1 в званні прапорщика, технік транспортного відділення ЗСУ, не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

встановив:

21.01.2022 року до Валківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з покладенням на нього додаткових обов`язків, передбачених п.1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України до 3-х місяців, тобто до 22.03.2022 року.

Як зазначає слідчий, під час досудового розслідування встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 прапорщик ОСОБА_4 21.12.2021 року близько 21:15 год., знаходячись у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою вбивства ОСОБА_7 , наніс останньому удар ножем в область шиї зліва, внаслідок чого потерпілий отримав тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани шиї з пошкодженням артеріальної гілки. Проте злочинні дії ОСОБА_4 , направлені, на думку слідчого, на вбивство ОСОБА_7 припинені ОСОБА_8 , окрім того, ОСОБА_7 своєчасно надана медична допомога, тобто ОСОБА_4 , на погляд слідчого, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, чим вчинив закінчений замах на умисне вбивство.

21.12.2021 року о 23:30 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

22.12.2021 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.02.2022 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено обов`язки, встановлені вимогами ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення слідчий посилається на протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 22.12.2021 року; протокол огляду місця скоєння кримінального правопорушення та вилучених речових доказів від 22.12.2021 року; протоколи допитів потерпілого ОСОБА_7 від 22.12.2021 року, свідка ОСОБА_8 від 26.01.2022 року; протоколи слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 від 02.02.2022 року; висновки судово-медичних експертиз №12-14/10-Важ/22 від 01.02.2022 року; №12-36/9/10-Важ/22 від 07.02.2022 року; №14/75-Дм/22 від 11.01.2022 року; №15-12№17-Ц/Дм,2022 від 08.02.2022 року; №14/76-ДМ/22 від 18.01.2022 року; №14/236-ДМ/22 від 07.02.2022 року; №14/79-ДМ/22 від 25.01.2022 року; №14/77-ДМ/22 від 31.01.2022 року, а також інші матеріали кримінального провадження, які, як зазначає слідчий, зібрані у ході досудового розслідування відповідно до вимог КПК України, є належними та допустимими доказами у їх сукупності, підтверджують винуватість підозрюваного повністю.

Разом з тим, слідчий вважає необхідним на даний час проведення ще й слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 , його одночасного допиту зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_7 , призначення молекулярно-генетичної експертизи ножа, на якому виявлено сліди крові, проведення медико-криміналістичної експертизи, пред`явлення для впізнання учасникам кримінального провадження знаряддя вчинення злочину, а також виконання процесуальних дій, направлених на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Для цього постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_10 від 16.02.2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 22.03.2022 року.

В клопотанні слідчий наголошує на наявності на час оформлення клопотання ризиків, передбачених п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України, які свідчать про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Одночасно вказує на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть суттєво вплинути на проведення досудового розслідування, а саме:

- п.1 підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, розуміючи можливість отримати значний термін покарання та усвідомлюючи неминучість та невідворотність покарання, не має стійких соціальних зв`язків (одружений, малолітніх дітей на утриманні не має);

- п.3 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 розуміє тяжкість покарання за злочин, у якому він підозрюється, а тому з метою зміни їх показань на свою користь може здійснювати будь-який тиск, що у свою чергу ускладнить проведення досудового розслідування у розумні строки та об`єктивного установлення усіх обставин скоєного злочину.

Окрім того, як зазначає слідчий, під час внесення клопотання враховано ряд обставин, які певною мірою визначають саме такий вид запобіжного заходу, який є виправданим та достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування та судового розгляду, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, а саме санкцією інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків; репутацію підозрюваного; майновий стан.

Зокрема, слідчий відзначив, що ОСОБА_4 не має постійного місця проживання та реєстрації на території Харківської області, проживає та зареєстрований на території м. Олександрія Кіровоградської області.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, слідчий вважає, що він може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, покладених на нього як підозрюваного, так як не має визначеного місця проживання на території Харківської області, що свідчить про необхідність продовження застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, посилаючись на обґрунтованість підозри, яка підтверджується наведеним в клопотанні доказами. Не заперечував наявні обставини щодо міцності соціальних зв`язків та позитивних характеристик підозрюваного, як за місцем проживання, так і несення служби, проте вважає наявним ризик необхідності застосування запобіжного заходу - тяжкість покарання, яке йому загрожує, що надасть йому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та впливати на показання свідків, які проживають та працюють разом з підозрюваним, хоча доказів на підтвердження ризиків не вказав.
Захисник, думку якого підтримав підозрюваний, просив відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри з підстав, викладених під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Вказав на невідповідність кваліфікації кримінального правопорушення обставинам події, зокрема, враховуючи висновок судово-медичної експертизи, згідно якої встановлені у потерпілого тілесні ушкодження відносяться до тяжких лише у момент заподіяння, що суперечить формулюванню підозри та зібраним доказам.
Зауважив, що протягом двох місяців органом досудового розслідування так і не встановлено предмет вчинення злочину.
До того ж, на момент події підозрюваний був у шкіряних тапочках, які не зрозуміло, де ділися після його затримання. Разом з тим, слідчі дії проводяться відносно чобіт, які він обув під час затримання та були вилучені у приміщенні поліції. Проте, яким чином вони відносяться до інкримінованих подій та звідки на них взялася кров, зібраними доказами не підтверджено. Зрази крові зовсім не відбиралися, взято із даних паспорта. Під час вилучення чоботи, як і інші речові докази, не оглядалися, сліди крові в передбаченому законом порядку не зафіксовано, впізнання чобіт не проводилося. Після затримання підозрюваного навмисно проведи по слідах крові на місці вчинення злочину. Проведення зі слів слідчого молекулярної експертизи за таких обставин вважає недоцільним.
Всі зібрані докази, на думку захисника, можливо свідчать про перебування ОСОБА_4 на місці вчинення злочину, але не вказують на його причетність, його винуватість стороною обвинувачення протягом тривалого часу не доведено.
Вказуючи на однобокість досудового розслідування, вважає, що факти підтасовуються під надумані слідчим обставини, хоча ним повинні збиратися докази не лише, які підтверджують обставини обвинувачення, а й виправдовують підзахисного. За вказаних подій ОСОБА_4 побили, проте ніхто не має наміру розслідувати цей злочин, оскільки його обставини можливо спростують інкриміноване підзахисному обвинувачення.
Звернув увагу, що потерпілий раніше засуджений за вчинення домашнього насильства, проте ніхто не перевірив його особу, характеризуючі дані, що свідчить про співпрацю з органом досудового розслідування та можливу обмову підозрюваного.
Наголошує, що підозрюваний та свідки надають слідчому однакові показання, що спростовує наявність ризику у виді впливу на них. Підзахисний кожного разу з`являвся на виклик, доказів можливого ухилення від слідчого чи суду, не надано.
Наполягає, що ухвалою суду відносно ОСОБА_4 встановлено строк запобіжного заходу до моменту закінчення досудового розслідування, тобто «безстроково», що відповідає вимогам ЦПК України. На даний час цей строк не закінчився, інші підстави, в тому числі для зміни запобіжного заходу, слідчим не наведено, тому його клопотання - безпідставне.
Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Як вбачається із доданого до клопотання витягу з ЄРДР, 21.12.2021 року близько 21:15 год. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , наніс удар ножем в шию ОСОБА_7 , чим завдав йому ножове поранення шиї.

21.12.2021 року за вказаним фактом розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000289 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
22.12.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України тобто закінчений замах на умисне вбивство.

16.02.2022 року постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_10 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 22.03.2022 року.

Ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 23.12.2021 року в задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.02.2022 року ухвалу слідчого судді скасовано, постановлено нову, якою клопотання слідчого задоволено частково, обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено додаткові обов`язки, передбачені п.п.1,2,3,4,8 ч.5 ст.194 КПК України.

При цьому судова колегія прийняла до уваги, що підозрюваний раніше не засуджений та до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, проходить військову службу за контрактом, приймав участь в антитерористичній операції та має відповідні нагороди.
Керуючись вимогами ч.1 ст.194 КПК України, враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини в рішенні «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96, вважає наявність доведених прокурором ризиків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України і те, що ОСОБА_4 пред`явлена підозра у скоєнні особливо тяжкого злочину за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років. Ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, при апеляційному розгляді прокурором не доведені.
Між тим, під час розгляду апеляції не здобуто, а прокурором не доведено наявність доказів того, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
За таких обставин судова колегія дійшла висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 ч.4 ст.194 КПК України.
Всі інші питання, як зауважила судова колегія, тобто фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Перевіривши доводи клопотання слідчого, а також думку прокурора та захисника в судовому засіданні, слідчий суддя відзначає, що згідно з Конституцією України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3) і кожен має право на повагу до його гідності (ст.28).

Ст. 8 Конституції України встановлює, що в Україні діє принцип верховенства права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.2 ст.177 КПК України є саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні прокурор, як і слідчий в клопотанні, неодноразово наполягав на наявності єдиної підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 тяжкості покарання, яке загрожує за вчинення особливо тяжкого злочину, з чим погодилася і судова колегія. Тому з урахуванням вимог ст.ст.177, 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу в першу чергу встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення. При цьому ст.198 КПК України не зобов`язує інших учасників використовувати висновки слідчого судді на інших стадіях кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України») «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

У відповідності до п.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003 року за ч.1 ст.115 КК України підлягає кваліфікації умисне вбивство, вчинене, зокрема, в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим.

При цьому треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання. (п.4 Постанови)

За змістом п.22 Постанови для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку ж заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті проявляється в необережності.

Тілесні ушкодження - це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів. Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене поданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень.

Надані слідчим докази обвинувачення викликають розумні сумніви в обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що потребує додаткових, в тому числі слідчих дій, які зі слів прокурора не проводилися.

Зауваження захисника щодо належності та допустимості досліджених в судовому засіданні доказів мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та можуть бути усунуті лише на стадії досудового розслідування, але стороною обвинувачення чомусь ігноруються.

До того ж, в клопотанні слідчим викладено вже нові обставини інкримінованого обвинувачення, які зовсім не узгоджуються із раніше викладеними обставинами у повідомленні про підозру та зібраними доказами, на що звернуто увагу прокурора в судовому засіданні.

Слід відзначити, що під час перегляду клопотання в апеляційній інстанції слідчим було надано висновок судово-медичної експертизи щодо наявності тілесних ушкоджень у потерпілого для дослідження. Разом з тим, слідчий суддя був позбавлений такої можливості.

Судова колегія дійшла висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України. Ризики передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України прокурором при апеляційному розгляді не доведені. Інші обставини, які б не були предметом апеляційного розгляду, прокурором не наведено.
Відповідно до ч.1 ст.200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Подання клопотання слідчим про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання нормами діючого КПК України не передбачено.

Разом з тим, ч.7 ст.194 КПК України встановлює, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

З урахуванням викладених обставин, та обставин, встановлених під час судового провадження, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Продовжити строк покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткових обов`язків, передбачених п.1,2,3,4,8 ч.5 ст.194 КПК України до 23.03.2022 року включно.
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1