14.02.2022 Справа № 756/1955/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/1955/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.02.2022 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
слідчий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000213 від 20.01.2021 прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого та жителя цього АДРЕСА_1 відповідно),
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
10.02.2022 прокурор у кримінальному провадженні прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000213 від 20.01.2021 з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З клопотання слідує, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000213 від 20.01.2021 за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309 КК України.
Як зазначає прокурор у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно 24.04.2020 (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) під час проведення зборів автовласників будинку АДРЕСА_2 у ОСОБА_8 , з приводу встановлення ним несанкціонованих парко-бар`єрів для транспортних засобів якими користується його родина, виник конфлікт із мешканцями вказаного будинку, біля шостого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , в тому числі і з ОСОБА_9 , мешканцем квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 двоюрідній сестрі ОСОБА_9 . У зв`язку з активною позицією ОСОБА_9 щодо категоричної заборони встановлення ОСОБА_8 парко-бар`єрів у дворі вказаного будинку, у ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_9 виник умисел спрямований на пошкодження майна ОСОБА_9 шляхом підпалу квартири в якій він мешкає, з метою реалізації якого ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, запропонував за грошову винагороду ОСОБА_4 пошкодити шляхом підпалу квартиру АДРЕСА_4 , в якій мешкає ОСОБА_9 .
ОСОБА_8 , з метою організації вчинення вказаного злочину та запобігання його розкриттю правоохоронними органами, проінструктував ОСОБА_4 про час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, вказавши місце знаходження квартири, орієнтири розташування її вікон та надавши ОСОБА_4 грошову винагороду у сумі 2 000 грн за вчинення її підпалу, на що ОСОБА_4 дав свою добровільну згоду. Діючи на виконання злочинного плану, направленого на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з відома та доручення ОСОБА_8 , 08.09.2020 приблизно в 00:30 знаходячись за кермом невстановленого досудовим розслідуванням автомобіля марки ВАЗ, рухаючись в сторону просп. Героїв Сталінграда у м. Києві запропонував ОСОБІ №1 (досудове розслідування відносно якого здійснювалось в іншому кримінальному провадженні), вчинити підпал квартири АДРЕСА_4 на замовлення їх спільного знайомого ОСОБА_8 , на що ОСОБА №1 (досудове розслідування відносно якого здійснювалось в іншому кримінальному провадженні) дав свою добровільну згоду.
Реалізуючи спільний умисел, направлений на пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА №1 (досудове розслідування відносно якого здійснювалось в іншому кримінальному провадженні) разом із ОСОБА_4 приблизно 02:40, залишили невстановлений досудовим розслідуванням автомобіль марки ВАЗ у дворі будинків по АДРЕСА_2 , де діючи за заздалегідь розподілених ролей, відповідно до яких ОСОБА_4 наповнив горючою речовиною пластмасове відро фіолетового кольору, а ОСОБА №1 (досудове розслідування відносно якого здійснювалось в іншому кримінальному провадженні) спостерігала за навколишньою обстановкою з метою недопущення затримання їх сторонніми особами, після чого вони разом пішки направилися за адресою: АДРЕСА_2 з метою підпалу квартири АДРЕСА_3 за вказаною адресою на замовлення їх спільного знайомого ОСОБА_8 .
Продовжуючи реалізовувати вказаний умисел 08.09.2020 приблизно о 02:50 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА №1 (досудове розслідування відносно якого здійснювалось в іншому кримінальному провадженні) переступили через металеву огорожу, та з метою пошкодження шляхом підпалу квартири АДРЕСА_3 , по газону підійшли до вікна вказаної квартири, однак, не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки ОСОБА №1 (досудове розслідування відносно якого здійснювалось в іншому кримінальному провадженні) була затримана працівниками поліції, а ОСОБА_4 зник в невідомому напрямку.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в незакінченому замаху на умисне пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на те, що досудове розслідування не можливо закінчити до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , оскільки необхідно виконати ряд процесуальних дій, провести ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти ряд процесуальних рішень. При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не зменшилися та продовжують існувати, а відтак виникла необхідність у продовженні тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, оскільки запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки ризики у кримінальному провадженні не перестали існувати.
Захисник ОСОБА_7 заперечив проти задоволення клопотання та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що сторона обвинувачення не обґрунтувала належним чином наявність ризиків у кримінальному провадженні, оскільки вони грунтуються на припущеннях, з огляду на це просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.
Вивчивши клопотання, заслухавши позиції учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.
15.11.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194КК України.
16.11.2021 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.01.2022 включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
10.01.2022 постановою керівника Оболонської окружної прокуратури міста Києва строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 15.02.2022.
14.01.2022 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва стосовно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк застосовано запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 15.02.2022, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
14.02.2022 ухвалою слідчого судді строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до п`яти місяців, тобто до 15.04.2022.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до статей 178, 199 КПК України при вирішенні питання про продовження строку застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, наявність постійного місця роботи, репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання.
Відповідно до положень статей 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування у строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про продовження строку застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
Так, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позицій Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладених у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчими суддями при постановленні ухвал про застосування та продовження строку застосування запобіжного заходу, а також про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження.
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Водночас, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, слідчим суддею враховується позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984, відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Наряду з вказаним, у п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» від 13.01.2011 зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Зі змісту клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, провести ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти ряд процесуальних рішень, які об`єктивно неможливо провести до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, зокрема необхідно:
отримати висновок експертизи холодної зброї;
отримати висновок балістичної експертизи;
провести аналіз трафіків (роздруківок) абонентських номерів/терміналів, отриманих на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва;
перевірити причетність підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_4 до інших кримінальних правопорушень аналогічного характеру, вчинених за адресою АДРЕСА_2 .
у разі необхідності провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії;
виконати вимоги ст. 290 КПК України;
прийняти законне процесуальне рішення відповідно до положень глави 24 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані, які характеризують особу останнього (вік, соціальні зв`язки, сімейний стан).
У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними та продовжують існувати, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність продовження строку застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.
Слідчий суддя враховує доводи сторони захисту щодо зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності зміни запобіжного заходу, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальних ризиків.
Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.
Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 не допускає його тримання під вартою слідчому судді стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.
Варто зазначити, що продовження строку застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.
Між тим, в силу вимог статей 182, 183, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і на переконання слідчого судді, застава у розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді від 14.01.2022 №756/170/22 при продовження строку застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.
Керуючись ст. 29 Конституції України, статтями 176-205, 309, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000213 від 20.01.2021 прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000213 від 20.01.2021, а саме до 14.04.2022 включно.
Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 14.01.2022 №756/170/22, залишити без зміни.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1