Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/467/22
Провадження № 1-кс/553/20/2022
У Х В А Л А
Іменем України

11.03.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури про продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження № 0000581 від 25.08.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2022 року надійшло клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури про продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження № 0000581 від 25.08.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України.

В клопотанні прокурором зазначено, що на розгляді Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000581 від 25.08.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України.

З матеріалів клопотання вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 14.08.2021 року, близько 01 год. 00 хв., знаходилась біля кіоску "Кисет", розташованого неподалік супермаркету "АТБ", що у м. Харків, вул. Вернадського, 12, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів та з корисливою метою, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпеченість своїх дій, передбачаючи настанння суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшла до малознайомого їй ОСОБА_4 та різким рухом своєї правої руки висмикнула з барсетки ОСОБА_4 його грошові кошти у загальній сумі 1500 грн., після цього з місця скоєнння злочину втекла, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матераільну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.

Прокурором надано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 , яка обвинувачується за ч. 2 ст. 186 КК України, із наведенням у поданому клопотанні детального обґрунтування наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вона обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років, що згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачена ОСОБА_3 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисного тяжкоого корисливого кримінального правопорушення.

З метою уникнення такого покарання обвинувачена може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки будучи притягнутою до кримінальної відповідальності за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину, належних висновків для себе не зробила, не має стабільного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, зможе продовжити вчиняти кримінальні правопрушення проти власності. Вказані ризики, які стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу під час досудового розслідування продовжують існувати і на сьогоднішній день.

Відповідно до статті 331 ч.ч. 1, 3 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою зміни, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Прокурор в судове засіданння не з`явилась, але надала на адресу суду письмову заяву, в якій прохала проводити розгляд клопотанння у її відсутність, в зв`язку з запровадженням на території України воєнного стану.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, але телефонограмою повідомила, що прохала проводити судовий розгляд клопотання у її відсутність, зважаючи на воєнний стан запроваджений на всій території України.

Обвинувачена ОСОБА_3 надала на адресу суду заяву про слухання справи у її відсутність.

При цьому, згідно довідки наданої ДУ "Харківський слідчий ізолятор" виконати ухвалу суду від 11 березня 2022 року про проведення судовоого засіданння по слуханню даного клопотання у режимі відеоконференції є неможливим, в зв`язку з відсутністю інтернетзв`язку.

Зважаючи на невідкладнсть вирішення питанння про продовення дії заходів кримінального провадження та з урахуванням вимог ст. 615 КПК УКраїни, суд приходить до висновку про можливість вирішення даного клопотання про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження.

Судом встановлено, що на розгляді Червонозаводського районного суду м. Хакрова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000581 від 25.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України.

З матеріалів клопотання вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 14.08.2021 року, близько 01 год. 00 хв., знаходилась біля кіоску "Кисет", розташованого неподалік супермаркету "АТБ", що у м. Харків, вул. Вернадського, 12, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів та з корисливою метою, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпеченість своїх дій, передбачаючи настанння суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшла до малознайомого їй ОСОБА_4 та різким рухом своєї правої руки висмикнула з барсетки ОСОБА_4 його грошові кошти у загальній сумі 1500 грн., після цього з місця скоєнння злочину втекла, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачена ОСОБА_3 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою наданння ними саме таких показань, які були б найбільш вигідні для обвинуваченої. Разом з тим, існує ризик вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопоуршення, перешкоджати реалізації правосуддя чи продовження злочинної діяльності, оскільки обвинувачена ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Судом враховується та обставина, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду. свідчить та обставина, як тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої, на які посилається прокурор, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Крім того, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає, що прокурором доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З огляду на вище викладене суд, вислухавши думку учасників судового провадження та перевіривши наявні матеріали, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати, тому наявна необхідність у продовженні такої міри запобіжного заходу із визначенням його строку у межах 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 197, 331, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури про продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження № 0000581 від 25.08.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України - задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити, з утриманням в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", строком на 60 днів, починаючи з 16 год. 00 хв. 11 березня 2022 року по 16 год. 00 хв. 09 травня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1