Cправа № 700/116/22
Провадження № 1-кс/700/1/22
про відмову у задоволені заяви про самовідвід судді
"23" лютого 2022 р. Суддя Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт.Лисянка заяву про самовідвід судді Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 ,
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022 року кримінальну справу про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового терміну засудженого ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України передано судді Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 .
22.02.2022 суддя ОСОБА_3 заявив про самовідвід, мотивуючи тим, що ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 29.01.2016 року було задоволено заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, оскільки суддя з обвинуваченим перебуває у дружніх стосунках. З цих же підстав було задоволено самовідвід ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 11.10.2019 року у цій же справі.
Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним часом, про причини неприбуття суду не повідомили.
За таких обставин суд розглянув питання про самовідвід у відсутності судді ОСОБА_3 та інших учасників судового провадження, оскільки відповідно до вимог ст.81 КПК України їх неприбуття в судове засідання не є перешкодою для розгляду питання про самовідвід.
Дослідивши матеріали провадження за заявою про самовідвід, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, згідно з вимогами ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022 року кримінальну справу відносно засудженого ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України передано судді Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 для вирішення питання про можливе звільнення від покарання у зв`язку з закінченням іспитового терміну.
Підставою для самовідводу суддею ОСОБА_3 вказано той факт, що ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 29.01.2016 року було задоволено заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, оскільки суддя з обвинуваченим перебуває у дружніх стосунках.
З цих же підстав було задоволено самовідвід ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 11.10.2019 року у цій же справі.
Проте, під час розгляду заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід судом не було встановлено виключних підстав визначених ст.75 КПК України, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу.
Перебування у провадженні судді ОСОБА_3 кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, у якому йому було задоволено самовідвід, не може бути розцінено судом як підстава для самовідводу судді у даній справі, оскільки подання про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового терміну ОСОБА_4 є окремим провадженням, що розглядається в порядку виконання вироків та не є тотожним чи прямо пов`язаним з розглядом вищевказаного кримінального провадження по суті.
Вищевказане подання в порядку вирішення судом питань під час виконання вироку (п.8 ч.1 ст.539 КПК України), під час вирішення якого суд у відповідності до вимог ст.539 КПК України не досліджує докази у кримінальному провадженні, за наслідками розгляду якого був ухвалений вирок, та не дає їм оцінки на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а лише перевіряє чи є підстави для задоволення подання.
Зокрема, в даному випадку суд лише повинен перевірити чи виконував засуджений ОСОБА_4 покладенні на нього судом обов`язки та відповідно чи є підстави для звільнення його від покарання у зв`язку із закінченням іспитового терміну.
Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.
Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.
Таким чином, необхідно у кожній окремій справі вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).
Між тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, таких підстав судом не встановлено, а обставини які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_3 і унеможливлювали винесення ним об`єктивного рішення у справі також не встановлені.
Таким чином, на думку суду зазначена суддею ОСОБА_3 у заяві про самовідвід обставина не свідчить про наявність підстави, передбаченої п.4 ч.1 ст.75 КПК України, для самовідводу судді. Інших підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, для самовідводу суддею ОСОБА_3 у заяві про самовідвід не зазначено та не встановлено їх судом.
Таким чином, із врахуванням зазначених вище підстав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 539 КПК України,
У задоволенні заяву судді Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 про самовідвід у справі про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового терміну засудженого ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1