Справа № 212/6587/18
У Х В А Л А

25 серпня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, кримінальне провадження № 0001618 від 09.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою, посилаючись на ризики переховування від суду, можливості впливу на потерпілого свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений закерував проти клопотання прокурора.

Захисник просила змінити дію раніше обраного запобіжного заходу на домашній арешт оскільки ОСОБА_4 , має соціальні зв`язки, та розгляд справ триває три роки.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою суду від 07.07.2021 року було продовжено строк тримання під вартою до 02.09.2021 року включно.

При вирішенні заявлених клопотань сторони обвинувачення та захисту суд вказує, що на даний час судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження, зміну запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.
У своєму клопотанні, прокурор посилався на те, що на теперішній час існують ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення інших злочинів, незаконного впливу на потерпілого, свідків, і саме ці ризики були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Суд вважає, що прокурором наведені підстави обґрунтованого обвинувачення.
Судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 до затримання не працював, доходу не мав, раніше судимий, в нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Оцінюючи наведені обставини, суд вважає, що існують ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а саме ризик переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
Окрім того, суд зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07. 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Тому, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стороною захисту не підтверджені доводи про наявність міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання обвинуваченого.
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні такі відомості не наведені.
Суд, дійшовши висновку про продовження існування вказаних вище ризиків, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог статті 199 КПК України, вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діянь, яке інкримінується, а разом з іншим, допомагає уникнути ризиків, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, тому суд приходить до висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого строком на 60 днів.
Враховуючи викладене, керуючись ст.331, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 20.10.2021 року, включно.

В клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали вручити сторонам та направити в місце ув`язнення - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ять днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1