ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/112/22 Доповідач: ОСОБА_1
Справа № 646/7533/21 Слідчий суддя: ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.11.2021 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 08.11.2021,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.11.2021 у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.11.2021; постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу та зобов`язати уповноважених посадових осіб прокуратури Харківської області протягом 24 годин внести відповідні відомості до ЄРДР, викладені в його заяві про кримінальне правопорушення від 08.11.2021 відносно зазначених конкретних посадових осіб органу державної влади.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначав, що у своїй заяві від 08.11.2021 він достатньо повно виклав час, місце та спосіб скоєння слідчим Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР в м. Полтаві ОСОБА_7 та процесуальним прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , кримінальних правопорушень.

Проте, посадова особа Харківської обласної прокуратури, грубо порушуючи вимоги статті 214 КПК України, не внесла протягом 24 годин після надходження на адресу прокуратури його заяви, відомості до ЄРДР.

Слідчий суддя, необґрунтовано трактуючи вимоги статті 214 КПК України, постановила несправедливу та таку, що протирічить вимогам статті 214 КПК України, ухвалу, якою необґрунтовано відмовити у його скарзі на умисно допущену бездіяльність уповноваженої особи Харківської обласної прокуратури.

Заявник зазначав, що дана норма закону є імперативною, так як не передбачає право слідчого, прокурора не вносити відомості до ЄРДР.

Крім цього, слідчий суддя не витребувала та не дослідила матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001642, у зв`язку з чим неповно та необ`єктивно розглянула його скаргу на бездіяльність уповноваженої особи Харківської обласної прокуратури.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 та прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явилися. Від прокурора на електронну пошту суду апеляційної інстанції 03.02.2022 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 без участі представника прокуратури у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні; проти задоволення скарги заперечував.
Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 2 статті 422 КПК України, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі учасників судового провадження, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Харківської області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей за його заявою про кримінальне правопорушення від 08.11.2021, слідчий суддя дійшов висновку, що викладені у заяві ОСОБА_6 дані не можуть свідчити про ймовірність вчинення слідчим Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР в м. Полтаві ОСОБА_7 та прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365, 366, 367, частиною 3 статті 382, частиною 1 статті 396 КК України. Доводи заяви фактично зводяться до незгоди з прийнятими слідчим та прокурором процесуальними рішеннями у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001642 та щодо нездійснення вказаними особами процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити.

З таким висновком слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до статті 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 частини 5 статті 214 КПК України.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК України).
Відповідно частини 1 статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення, а повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.
Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення. Такі обставини можуть бути неповними, але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).
Колегія суддів також звертає увагу на те, що якщо зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
Зі змісту заяви ОСОБА_6 від 08.11.2021 вбачається, що останній звернувся до уповноваженої особи Харківської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, вчинених слідчим Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР в м. Полтаві ОСОБА_7 та прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 щодо навмисно допущеної тривалої та злочинної імітації досудового розслідування та імітації нагляду за виконанням закону у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001642, та умисного приховування посадових злочинів, вчинених фігурантами по справі, які підпадають під ознаки складів злочинів, передбачених статей 364, 365, 366, 367, частини 2 статті 382, частини 1 статті 396 КК України, що спричинило істотну шкоду охоронюваним законом правам та свободам заявника.
При цьому, ОСОБА_6 зазначав, що слідчий Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР в м. Полтаві ОСОБА_7 здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0001642. Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 . У рамках даного кримінального провадження ОСОБА_6 , маючи процесуальний статус потерпілого, неодноразово звертався до слідчого з клопотаннями у порядку, передбаченому статті 220 КПК України, зокрема, щодо проведення в рамках кримінального провадження ряду слідчих та процесуальних дій, спрямованих на встановлення істини у справі, однак у порушення встановлених статтею 220 КПК вимог, слідчий не розглянула вказані клопотання протягом трьох днів, не повідомила заявника про результати розгляду зазначених клопотань та не вчинила дії зазначені в клопотаннях, а прокурор ОСОБА_8 , який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, не вбачає злочинних дій слідчого ОСОБА_7 щодо порушення вимог статті 220 КПК України та порушень конституційного права заявника на доступ до правосуддя.
Крім того, заявник посилався на те, що слідчим ОСОБА_7 29.07.2021 було винесено незаконну постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001642, однак жодних дій в рамках даного провадження останньою проведено не було. Разом з тим, ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02.09.2021 вказану постанову слідчого було скасовано, однак слідчий самоусунулася від виконання покладених на неї службових обов`язків і до теперішнього часу не усунула недоліки, викладені в ухвалах суду, при цьому, продовжуючи умисно затягувати та імітувати проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001642. Заявник вважає, що прокурор ОСОБА_8 , як процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні, зловживаючи своїми службовими повноваженнями та явно їх перевищуючи, покриває службові злочини, вчинені фігурантом по справі. Крім того, заявник зазначає, що ним було направлено на адресу прокурора ОСОБА_8 клопотання у порядку статті 220 КПК України щодо проведення у даному кримінальному провадженні ряду слідчих та процесуальних дій, які до теперішнього часу у даному кримінальному провадженні проведені не були, проте було направлено на адресу заявника формальні листи-відписки, у яких викладені завідомо неправдиві відомості.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що викладені ОСОБА_6 у заяві від 08.11.2021 обставини, щодо вчинення, на думку заявника, посадовими особами в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001642, кримінальних правопорушень, які підпадають під ознаки складів злочинів, передбачених статей 364, 365, 366, 367, частини 2 статті 382, частини 1 статті 396 КК України, є фактичною незгодою з процесуальною діяльністю слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, яке на даний час триває, та не свідчить про вчинення цими особами кримінальних правопорушень.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 36, частини 5 статті 40 КПК України прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо імперативності норми статті 214 КПК України, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на позицію Верховного суду та наведені норми кримінального процесуального законодавства.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності правових підстав для визнання незаконною бездіяльності посадових осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за поданою ОСОБА_6 08.11.2021 заявою.

Колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_6 ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінальних правопорушень обставин слідчим та прокурором в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001642, яке на даний час триває, що не свідчить про вчинення кримінальних правопорушень цими особам, а є фактичною незгодою з їх процесуальними діями в межах зазначеного кримінального провадження, та не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування фактів, які б давали підстави для кваліфікації дій за статтями 364, 365, 366, 367, частиною 2 статті 382, частиною 1 статті 396 КК України.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу і не є підставою для задоволення його скарги на бездіяльність уповноважених посадових осіб Харківської обласної прокуратури.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.11.2021 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: