№ 207/2274/21
№ 1-кп/207/382/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000184 від 01.06.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянина України, має середню освіту, офіційно не працює, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.07.2012 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, зобов`язаний на сплату аліментів на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дитини, а саме сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову, до повноліття дитини. Однак, ОСОБА_4 , знаючи про свої обов`язки, покладені на нього судом, допустив заборгованість по аліментах на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так, згідно з розрахунком заборгованості від 16.06.2021, наданої Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське, за період часу з 08.03.2019 року по 16.06.2021 року, мається заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_4 у розмірі 57 637 (п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять) грн. 07 коп.. Матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 не надавав, участі у вихованні сина не приймає, матеріальну допомогу не надає. Також, ОСОБА_4 будучи працездатною особою у Кам`янському міському центрі зайнятості на обліку не перебував, допомогу по безробіттю не отримував.
Відповідно до вимог п. 4,5 ст. 19, 76 Закону України «Про виконавче провадження» 19.11.2018 Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське, ОСОБА_4 повідомлений про необхідність щомісячної виплати аліментів в розмірі в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, зобов`язання повідомлення державному виконавцю про зміну місця проживання або роботи, а також попереджений про кримінальну відповідальність, яка виникає у разі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 164 КК України.
Незважаючи на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.07.2012 року, ОСОБА_4 умисно допустив заборгованість з виплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , за період часу з 08.03.2019 року по 16.06.2021 року, яка в сумі складає 57 637,07грн., і його дії призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів, тобто суму більше ніж 9150,75 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину за викладених обставин визнав вину повністю та пояснив, що має неповнолітнього сина. На його утримання за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти на користь матері у розмірі частини усіх видів доходів. У зв`язку з відсутністю роботи не мав можливості сплачувати аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість. В теперішній час працює, сплачує аліменти на утримання сина та сплачує заборгованість по мірі можливості. Буде і далі сплачувати аліменти та погашати заборгованість. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується сукупністю інших доказів по справі, а саме:

Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений за рішенням суду зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі частини усіх видів доходів. Але він аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку ОСОБА_8 до теперішнього часу не сплатив. Зазначила, що їй самостійно важко матеріально утримувати дитину. Не наполягає на суворому покаранні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2021 року від ОСОБА_6 (а.с.6);
- копією рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл.. №415/5033/12, згідно якого з ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 , щомісячно до повноліття дитини (а.с.7);

- копією виконавчого листа від 24.07.2012р. з якого вбачається стягнення з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_7 в розмірі частини з всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.8);

- довідкою Південного ВДВС про розрахунок заборгованості по аліментам за період з 31.08.2018 року по 14.06.2021 року (а.с. 88).

Оцінюючи докази у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому провадженні доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчиненні ним злочинні дії правильно кваліфіковані як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що вчинений ОСОБА_4 злочин, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який за останнім місцем роботи характеризується задовільно, за місцем проживання характеризується задовільно, скарг на нього не надходило, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога і лікаря психіатра не перебуває. Суд також враховує відношення ОСОБА_4 до вчиненого ним злочину, а саме його щире каяття.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, з обранням міри покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 164 КК України. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Судові витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує згідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 01 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 01 (один) рік.

На підставі п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1