У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/5456/21

Номер провадження 1-кс/495/2138/2021

03 вересня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
01.09.2021 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно.
В клопотанні зазначено, що від Управління СБУ в Одеській області до Білгород-Дністровської окружної прокуратури надійшло повідомлення про заволодіння невстановленими особами державним майном: земельною ділянкою, будівлями та спорудами бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованої за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, СК «Прес».
В порядку до ст. 214 КПК України, відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 29.06.2021, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України щодо придбання права на майно шляхом обману, вчинене у великих розмірах.
Досудовим розслідуванням встановлено, що рішеннями сесії Затоківської селищної ради №1633, №1634, №1635, №1636 було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок (фактично розташовані під нерухомим майном бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») у приватну власність громадянам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для ведення індивідуального садівництва з кадастровими номерами: :02:023:0048 площею 0,0579 га, :02:023:0021 площею 0,0428 га, :02:023:0058 площею 0,0499 га, :02:023:0121 площею 0,0693 га.
За наявними даними вказані проекти землеустрою були затверджені сесією на підставі наданих зазначеними особами технічної документації на будівлі (садові дачні будинки), які нібито знаходились на вказаних ділянках та перебували у власності зазначених громадян. Однак, вказані об`єкти нерухомості фактично не існують на вказаних земельних ділянках.
У ході досудового розслідування було допитано у якості свідка директора ПП «Нерухомість стройсервіс» ОСОБА_8 , котрий у ході допиту дав показання, що з 2014 року підприємство знаходиться у стані припинення, а технічні паспорти на садові будинки були видані у 2018 році. ПП «Нерухомість стройсервіс» вказані у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність технічні паспорти на садові будинки не видавалися, гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не зверталися до ПП «Нерухомість стройсервіс».
Допитано у якості свідків власників ділянок СК «Пресс» в смт.Затока, котрі дали показання, що садових будинків ніколи не було на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », лише двоповерхова будівля бази відпочинку.
Додатково, гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , після отримання земельних ділянок у власність внесли фіктивні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи про знищення об`єктів нерухомості.
У подальшому, вказані земельні ділянки було відчужено на користь третіх осіб: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на підставі нотаріально-посвідчених договорів купівлі-продажу, які були складені та посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_12 , Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, Одеської області:
- договір-купівлі продажу земельної ділянки №36 виданий 21.01.2021, кадастровий номер :02:023:0058, площею 0,0499 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-договір-купівлі продажу земельної ділянки №1295 виданий 27.11.2020, кадастровий номер :02:023:0048 площею 0,0579 га, для ведення садівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- договір-купівлі продажу земельної ділянки №187 виданий 18.03.2021, кадастровий номер :02:023:0121 площею 0,0693 га, для ведення садівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;
- договір-купівлі продажу земельної ділянки №1308 виданий 02.12.2020, кадастровий номер :02:023:0021 площею 0,0428 га, для ведення садівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_4 .
В ході досудового розслідування було допитано у якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , котрі дали показання, що до Затоківської селищної ради з заявою про відведення земельних ділянок (фактично розташованих під нерухомим майном бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») вони не зверталися. Подальший продаж вказаних земельних ділянок здійснював ОСОБА_13 діючи від їх імені, маючи їхні паспортні дані,отримані шахрайським шляхом.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Зазначені земельні ділянки є предметом кримінального правопорушення, тому з метою недопустимості подальшої передачі будь кому в оренду, переоформлення (перереєстрації) до з`ясування всіх обставин скоєння кримінального правопорушення, що в подальшому ускладнить встановлення істини та проведення необхідних слідчих дій, та подальшого виведення земельної ділянки з державної власності в даному випадку розумним та співрозмірним обмеженню права користування буде накладення арешту на майно.
За твердженням слідчого, з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, а також враховуючи те, що невжиття заходів щодо накладення арешту на вказаний садовий будинок може призвести до незаконної перереєстрації права власності або знесення останнього, а також перереєстрації права користування на земельну ділянку, на якій він розташований, а також те, що зазначене у клопотанні майно в подальшому може бути використано як докази.
На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, надали до суду письмову заяву з проханням розглядати дане клопотання за їх відсутності та на підставі доданих копій матеріалів до клопотання, а також зазначили, що клопотання підтримують, просять його задовольнити.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Однак, такі обставини судом не встановлено та досудовими органами не доведено.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є нскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції».
Аналізуючи вищенаведене та з урахуванням того, що арешт земельних ділянок у вигляді заборони, володіння, розпорядження та користування, може призвести до необґрунтованого порушення конституційних прав його власника (користувача), що є неприпустимим, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, а саме в частині арешту заборони відчуження зазначеного майна, з метою збереження його як доказу у кримінальному провадженні №0000029.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170, 172, 173 Кримінального процесуального України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт, у вигляді заборони відчуження на земельні ділянки:
- кадастровий номер :02:023:0058, площею 0,0499 га, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт.Затока, Сонячний район, СК «Пресс», ділянка №1248/3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103;
- кадастровий номер :02:023:0048 площею 0,0579 га, для ведення садівництва, розташована за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, Сонячний район, СК «Пресс», ділянка №1248/4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103;
- кадастровий номер :02:023:0121 площею 0,0693 га, для ведення садівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103;
- кадастровий номер :02:023:0021 площею 0,0428 га, для ведення садівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1