Справа № 397/112/21
н/п : 1-кп/397/58/21
У Х В А Л А
про продовження запобіжного заходу

15.09.2021 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2021 за № 0000004, стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу (далі КК) України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В:
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2021 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 строком на 30 днів, тобто до 16.09.2021.
У судовому засіданні 15.09.2021 прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 30 днів. Вказала, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених статтею 177 КПК України, залишаються реальними та не зменшились. До таких ризиків прокурор, зокрема, відносить можливість обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
У зв`язку з цим прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 на 30 днів.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, при цьому захисник заявила клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Своє клопотання захисник адвокат ОСОБА_5 мотивувала наступним:
- посилання сторони обвинувачення на наявність таких ризиків, як можливість обвинуваченим вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від суду є безпідставним, оскільки не ґрунтується на жодному доказі, а посилання лише на попередні судимості ОСОБА_3 та на можливе покарання, яке передбачено санкціями статей не може свідчити про наявність вказаних ризиків;
- тримання обвинуваченого дуже довгий час під вартою з 12.01.2021 негативно впливає на його здоров`я та психічний стан.
Таким чином, на переконання сторони захисту, саме цілодобовий домашній буде сприяти цілям кримінального провадження, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та сприятиме покращенню стану здоров`я обвинуваченого.
Прокурор заперечила проти задоволення клопотання сторони захисту, вказуючи на те, що такий запобіжний захід неспроможний запобігти ризикам, які встановлені в даному кримінальному провадженні.
Вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.
Задля об`єктивного вирішення питання про продовження строку дії тримання під вартою та зміну запобіжного заходу суду необхідно дати відповіді на наступні питання, стверджувальна відповідь на які не дозволить суду задовольнити клопотання прокурора та задовольнити клопотання сторони захисту:
1) чи на цей час відсутні обґрунтовані ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України?
2) чи може будь-який із більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим ризикам?
З огляду на наведене нижче обґрунтування суд приходить до висновку, що відповідь на вказані два питання є негативною.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців(частина третя статті 331 КПК України).
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (частина друга статті 331 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду уважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).
До таких ризиків частина перша статті 177 КПК України відносить можливість обвинуваченого:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (частина перша статті 183 КПК України).
Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.
Як убачається з ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2021 стосовно ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 16.09.2021. Вказаною ухвалою суду на ОСОБА_3 покладено певні обов`язки. Судом установлено наявність таких ризиків, як вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від суду.
На думку суду, ризики переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 , продовжують існувати і на даний час, та зі спливом часу не зменшились. Суд уважає, що такі ризики є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.
Зокрема, ризик переховування від суду залишається реальним з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками. При цьому, необхідно також врахувати таку обставину, як те, що ОСОБА_3 нещодавно повернувся із Донецької області, звідки його співмешканка. При цьому, у судовому засіданні ОСОБА_3 вказав, що остання проживає на тимчасово непідконтрольній території України, що також підтвердила і прокурор. У зв`язку із цим фактом прокурор відмовилась від допиту вказаного свідка. Таким чином, суд уважає, що ризик переховування від суду залишається реальним і на даний час, оскільки суд з-поміж іншого ураховує те, що співмешканка ОСОБА_3 на даний час проживає на тимчасово непідконтрольній території, куди може поїхати ОСОБА_3 з метою переховування від суду, що значно ускладнить його явку у судові засідання.
Таким чином, суд уважає доведеним існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, який на даний час не зменшився та є реальним.
На існування такого ризику, як можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , свідчать відомості про його особу, який раніше неодноразово судимий (має 7 судимостей), у тому числі і за аналогічні кримінальні правопорушення, судимості у встановленому законом порядку не погашені та не зняті. Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення, оскільки кожного разу після звільнення з місць відбування покарань, на шлях виправлення не ставав, продовжував свої злочинні дії.
Отже, і надалі існують частина ризиків, що зумовлювали застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та зі спливом часу вони не зменшились. При цьому, жодних доказів протилежного, стороною захисту до суду не надано.
Також, судом враховується і особа обвинуваченого, який характеризується негативно за місцем свого проживання, ніде не працює, має схильність до вживання спиртних напоїв та крадіжок, на території села проживає не постійно, веде аморальний спосіб життя, що підтверджується характеристикою виданою Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області від 28.01.2021 № 560. З наведеного необхідно зробити висновок, що ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків.
Одночасно із встановленням обставин, що зумовлюють існування зазначених ризиків, чинне законодавство зобов`язує суд перевірити також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до особи.
Частина перша статті 176 КПК України встановлює такі альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт. Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Висока імовірність переховування обвинуваченого від суду, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, не дозволяє суду зробити висновок про можливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
За таких обставин, суд уважає за необхідне продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Однак, суд не погоджується з думкою прокурора з приводу того, що при продовженні запобіжного заходу 15.09.2021 строком на 30 днів, днем закінчення запобіжного заходу є 15.10.2021, оскільки при продовженні запобіжного заходу він обчислюється з дня продовження такого запобіжного заходу. Таким чином, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 строком на 30 діб, правильним останнім днем дії запобіжного заходу є 14.10.2021.
Доводи сторони захисту щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою спростовуються вищенаведеними мотивами.
З урахуванням вищенаведеного, суд не приймає доводи сторони захисту щодо можливості застосування стосовно ОСОБА_3 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього, оскільки такий запобіжний захід не зможе в повній мірі забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а тому в задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити.
Окрім цього, з огляду на вимоги ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, уважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов?язків, передбачених цим Кодексом. При цьому, беручи до уваги суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , його особу, відсутність даних про його матеріальний стан, суд приходить до висновку щодо визначення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 гривень.
При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд уважає за необхідне у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. 177, 183, 194, 331, 350, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , задовольнити частково.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з утримання його під вартою на цілодобовий домашній арешт, відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 14.10.2021.
Визначити заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожитого мінімуму для працездатних осіб, в сумі 45400 гривень 00 копійок, після внесення якої обвинувачений ОСОБА_3 звільняється з-під варти.
Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030200, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, призначення платежу: застава за ОСОБА_3 .
У разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 :
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися з місця проживання без дозволу суду.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього зобов`язань, внесена застава звертається в дохід держави.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2021 року набрало законної сили.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_6

Копію засвідчено «___»________________2021 року.