Кримінальне провадження №629/2501/21
Номер провадження 1-кп/629/292/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з повною середньою освітою, не військовозобов`язаного, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- 27.01.2021 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
у с т а н о в и в:
01.09.2020, близько 19:00 години ОСОБА_6 , перебуваючи поряд з автомобілем марки ВАЗ 217030 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 та який був припаркований на дорозі навпроти буд. АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна з проникненням до автомобіля.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та особи, які були у вказаному автомобілі, зайшли до вищезазначеного будинку, шляхом механічного відкриття рукою передніх лівих дверцят, смикнувши їх до себе проник до вищевказаного автомобіля, звідки з бардачка таємно викрав належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note 5, вартістю 2185 гривень
Утримуючи при собі викрадене, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Прокурором пред`явлено обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища.
У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
У судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, пояснивши, що він дійсно, 01.09.2020, приблизно о 19:00 години, точного часу не пам`ятає, за вищевказаних обставин, проник до салону автомобіля марки «ВАЗ», який знаходився поблизу буд. АДРЕСА_2 , звідки, з бардачка, таємно викрав мобільний телефон, яким в подальшому розпорядився. Вчинення злочину було обумовлено відсутністю грошей на їжу. З правовою кваліфікацією своїх дій за ч. 3 ст.185 КК України був згоден, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорював, щиро каявся, висловлював жаль з приводу вчиненого.
Враховуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу, доказів щодо речових доказів, судової експертизи ,досудової доповіді.
В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06 листопада 2009 року, роз`яснено, що під сховищем слід розуміти «певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо».
У постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року в справі №5-33кс12 зазначено , що під поняттям «сховище» слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншої охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища.
В постанові від 17.03.2020 року № 653/3/18 Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду вказує на те, що відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище - це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб. Тобто до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, та мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб. За визначенням, передбаченим ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III, автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій. При цьому легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки (п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306). Одночасно салони та багажні відділення автомобілів, зокрема і легкових, дозволять використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції, як для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу. Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що наявність засобів охорони транспортного засобу, у тому числі і технічних, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходиться в салоні або багажному відділенні автомобіля, свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові 18 квітня 2018 року (справа №569/1111/16-к, провадження №13-14кс18) при вирішення питання про наявність чи відсутність ознаки «проникнення» вказала, що як правильно зазначається в постанові ВСУ від 15 листопада 2012 року в справі №5-15кс12в, при здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.
Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.
З огляду на зазначене, з урахуванням конкретних обставин провадження незаконне потрапляння обвинуваченого до салону автомобіля, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно шляхом відчинення лівих передніх дверцят, зі сторони сидіння водія, смикнувши їх до себе, здійснене з метою викрадення майна, що там зберігається, складає ознаку незаконного проникнення до володіння особи - сховища.
Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, суд находить його вину повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений скоїв тяжкий злочин.
Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, не працює, на обліку у лікаря психіатра нарколога не перебуває, проживає за постійним місцем проживання, характеризується формально негативно.
Згідно висновку, викладеного в досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюються як середній, відділ з питань пробації вважає, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний стром може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

При відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, обставинами, які пом`якшують таке, суд визнає щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.
Підстав для застосування у відношенні обвинуваченого ст. 69 КК України судом не встановлено, оскільки встановлені вище обставини не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості вчинених ним злочинів.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочинів, особу обвинуваченого, що він не одружений, утриманців не має, не працює, має слабкі соціальні зв`язки, раніше судимий, діяв умисно, з корисливих мотивів, з огляду на встановлені судом обставини, що пом`якшують та відсутність обставин , що обтяжують покарання, суд призначає обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки обвинувачений після вчинення даного кримінального правопорушення був засуджений за інше кримінальне правопорушення вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.01.2021, який набрав законної сили, а тому суд остаточно призначає покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
Суд доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_6 наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудової доповіді органу пробації, обставин вчинення кримінального правопорушення і ставлення обвинуваченого до вчиненого, даних про особу обвинуваченого, який являється не одруженим, утриманців не має, офіційно не працює, має слабкі соціальні зв`язки, раніше судимий, діяв умисно, з корисливих мотивів, суд доходить висновку, про необхідність обрати у відношенні обвинуваченого міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з 01.09.2021.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/5407-ТВ від 11.03.2021 в сумі 653 гривні 80 копійок.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України
Керуючись ст.ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на ТРИ роки ШІСТЬ місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання у виді обмеження волі строком на ОДИН рік, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.01.2021, більш суворим, остаточно призначити покарання у виді ПОЗБАВЛЕННЯ ВОЛІ строком на ТРИ роки ШІСТЬ місяців.
Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - до вступу вироку по даній справі у законну силу.

Початок строку відбування покарання рахувати з 01.09.2021.

Речові докази: мобільний телефон XIOMI моделі «Redmi Note 5», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , без сім-картки та карти пам`яті, білого кольору, з видимими пошкодженнями у вигляді тріщини на склі, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_10 залишити їй же.
Зняти арешт накладений, на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2021, на мобільний телефон XIOMI моделі «Redmi Note 5», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , без сім-картки та карти пам`яті, білого кольору, з видимими пошкодженнями у вигляді тріщини на склі.
Долю речових доказів вирішити по вступу вироку в законну силу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1