Провадження № 1-в/638/689/21
УХВАЛА
Іменем України
01 листопада 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення,
встановив:
13.09.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харків надійшло вищевказане клопотання.
У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання засудженого заперечував.
Засуджений підтримав заявлене клопотання.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 просив суд врахувати у термін покарання його перебування в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» з 12.02.2019 р. по 24.07.2020 р.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
У відповідності до вимог ч. 5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведення судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 засуджений вироком Ізюмського міського суду Харківської області від 21.06.2019 року, за епізодами в квітні 2018 року у КЖРЕП 1 та в травні 2018 року у КЖРЕП 1 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених частиною 3 статті 185 КК України та засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі позбавлення волі. На підставі ч.1 ст 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати покарання у виді 6 місяців та вважати ОСОБА_4 остаточно засудженим до 5 років позбавлення волі Строк відбування покарання рахувати з 12.02.2019 року.
Суд звертає увагу, що злочини ОСОБА_4 вчиняв починаючи з квітня 2018 року, однак під варту був взятий після того як, набув чинності Закон України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Відповідно до Правового висновку Великої палати Верховного суду, п. 103. Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Тобто аналізуючи правовий висновок ВП ВС можливо дійти висновку, що для застосування Закону № 2046-VIII повинна бути наявна сукупність таких факторів як: 1) злочин повинен бути вчинений до 20.06.2017 року; 2) до особи повинні застосовуватись заходи попереднього ув`язнення, або щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин та під варту був взятий після того як, набув чинності Закон України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день. а тому до ОСОБА_4 не може застосовуватись дія Закону № 2046-VIII.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, про відмову ОСОБА_4 у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 72, 369, 371, 372 КПК України, суд,
постановив:
У задоволенні заяви ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 05.11.2021 року.
Суддя