Кримінальне провадження №1-кп/760/91/21
Справа № 760/7012/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 21.02.2017 року до ЄРДР за № 0001888, відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Солом`янського районного суду м. Києва перебуває вказане вище кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 27.07.2021 року строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено до 24.09.2021 року включно.

Суд, розглядаючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, виходить з такого.

Згідно вимог ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 просила продовжити дію, обраних обвинуваченим запобіжних заходів, зазначила, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти раніше встановленим ризикам, зокрема можливості ухилятися від суду, негативно впливати на учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також просила врахувати дані про осіб обвинувачених, тяжкість та обставини скоєного ними злочину.

Захисники та обвинувачені в судовому засіданні вказали на необхідність зміни останнім запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі (домашній арешт), обґрунтовуючи яке вказали на недоведеність або зменшення ризиків, що можуть вплинути на хід судового розгляду, відсутність достатніх доказів винуватості обвинувачених, а також тривалість перебування останніх під вартою без ухвалення рішення.

Вислухавши думку учасників, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані докази, суд приходить до такого висновку.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підставою для застосування стосовно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та подальшого його продовження під час судового провадження стало доведення перед судом ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, які не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені ризики та твердження обґрунтовані та підтверджуються тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні за попередньою змовою групою осіб особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі; що спричинило смерть людини, також обвинувачені певний час переховувались, згідно пред`явленого обвинувачення, одразу після вчинення кримінального правопорушення намагались спотворити обставини та знищити докази, офіційно не працевлаштовані та не мають доходів, у кримінальному провадженні не допитано потерпілих, свідків, не досліджено усі речові докази.

Вказані обставини, які встановлені та доведені під час розгляду кримінального провадження, які обґрунтовували та обґрунтовують продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених не змінилися, потерпілі та свідки не допитані. Обсяг та зміст висунутого обвинувачення стосовно обвинувачених залишився без змін.

Таким чином, із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, оцінюючи суворість можливого покарання, що може бути призначене обвинуваченим, їх поведінку після вчинення злочину, тяжкість висунутого обвинувачення та наслідків, що настали, відсутність у обвинувачених офіційних, законних доходів та міцних соціальних зв`язків, вагомість наявних та досліджених доказів, суд приходить до висновків щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вищезазначені обставини, на переконання суду, є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинувачених під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, з врахуванням встановлених обставин, на переконання суду, не гарантує запобігання цим ризикам, що також спростовує доводи сторони захисту в кримінальному провадженні. Запропонований запобіжний заходи у виді домашнього арешту не забезпечать запобігання раніше вказаним ризикам.

На даний час ризики, як зазначено раніше, будь-яким чином не зменшилися, залишаються незмінними, незважаючи на тривалість кримінального провадження, тобто є триваючими, доводи сторони захисту та самих обвинувачених, зокрема, щодо задовільних характеристик та недопустимості доказів у кримінальному провадженні, не спростовують їх та є передчасними, так як судове слідство триває.

Безумовно, тривалість кримінального провадження є обставиною, яка враховується судом, але вона обумовлена тяжкістю злочину, у вчиненні якого висунуто обвинувачення, необхідністю допиту потерпілих та свідків, дослідження інших доказів, зміною складу суду.

Суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до правової позиції, наведеної у Постанові Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі №383/546/15-к суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що, зокрема, метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відтак, зважаючи на раніше викладене, зберігаючи об`єктивність та безсторонність, з метою досягнення завдань кримінального провадження та мети застосування запобіжних заходів, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під вартою на 60 днів, а тому відмовляє в задоволенні клопотання останнього про зміну запобіжного заходу.
На підставі п.2 ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки злочин, передбачений п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, у вчиненні якого вони обвинувачуються, спричинив смерть людини.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 331 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06.11.2021 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, направити начальникові ДУ «Київський слідчий ізолятор ».

Строк дії ухвали до 06.11.2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а обвинуваченими, в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Головуючий:

Судді: