Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 281/540/21
Провадження № 1-кп/279/253/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , дистанційно в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000317 від 22.09.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Лугини, Лугинського району, Житомирської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, осіб на утриманні не має, не працюючого, раніше судимого: вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 27.11.2020 року за ч.2 ст.125 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
21.09.2021 року близько 12-00 год. ОСОБА_5 , перебував за місцем проживання своєї матері ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 лежав на ліжку та відпочивав. В цей час до будинку зайшов ОСОБА_4 , який розпочав суперечку із своєю матір`ю ОСОБА_6 .. Почувши дану суперечку, ОСОБА_5 піднівся з ліжка, підійшов до свого брата ОСОБА_4 та зробив йому зауваження, ОСОБА_4 це розізлило і внього виник умисел на завдання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно ОСОБА_4 наніс один удар в область голови металевим савком, який тримав у правій руці, ОСОБА_5 , від отриманого удару потерпілий своїми руками почав прикривати голову. Продовжуючи свої умисні дії, обвинувачений наніс потерпілому ще три удари металевим савком по голові, внаслідок чого ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді ушитої рани в правій тім`яній області волосистої частини голови, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України.
Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав повністю та пояснив суду, що дійсно 21.09.2021 року близько 12-00 год. перебуваючи за місцем проживання матері в АДРЕСА_1 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс брату ОСОБА_5 декілька ударів металевим савком по голові, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаявся. Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити в його відсутність, зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, щодо призначення міри покарання покладається на розсуд суду. Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена. Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ч.2 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я . Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України суд визнає щире каяття, яке виражається у повному визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, негативному ставленні до скоєного та активне сприяння в розкритті злочину. Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах. Суд не приймає до уваги як обтяжуючу, зазначену обставину в обвинувальному акті: вчинення злочину повторно, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України до обставин, які обтяжують покарання відноситься вчинення злочину повторно, однак вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком. Як особа молодого віку ОСОБА_4 неодружений, на утриманні нікого не має, не працює, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно. Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше судимий, що свідчить про стійкість протиправної поведінки, його небажання виправитись, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, ніде не працює, з врахуванням обставин справи, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що покарання слід призначити в межах санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді обмеження волі. Разом з тим, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення після постановлення вироку Лугинського районного суду Житомирської області від 27.11.2020 року, яким він був засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, покарання ОСОБА_4 суд призначає за правилами, передбаченими ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попередній вироком. Відповідно до ст.71 КК України та роз`яснень, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. На думку суду, саме такий вид покарання за даних обставин буде достатнім та необхідним для виправлення й перевиховання обвинуваченого та забезпечить запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судові витрати та речові докази відсутні. В даному кримінальному провадженні запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 27.11.2020 року у виді 8 (восьми) місяців обмеження волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 08.02.2022 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.
Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1 копія згідно з оригіналом

.