Провадження № 1-кс/643/316/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

за участю перекладача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого ОСОБА_6 по кримінальному провадженню за №0002376 від 05.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ашхабад, Туркменістан, громадянина Туркменістану, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, судимого 02.04.2019 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років 2 місяців 20 днів позбавлення волі, звільненого 02.04.2019 за відбуттям покарання, останній час мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого на території України без офіційного дозволу та відповідних документів,

ВСТАНОВИВ:

З представлених суду матеріалів вбачається, що в провадженні СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002376 від 05.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 23.00 годині, знаходячись біля будинку 26-б по вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові, разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, побачивши раніше їм не знайомого ОСОБА_8 , який шов по вулиці на слухав музику на своєму мобільному телефоні, та діючи за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднане с застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вступили між собою у злочинну змову та розподілили злочинні ролі.

В подальшому, ОСОБА_7 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, діючи згідно розробленого злочинного плану, виконуючи відведену їй злочинну роль, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, побачивши, що ОСОБА_8 тримає в руках мобільний телефон, прослідували слідом за ним.

Після цього, ОСОБА_7 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, продовжуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, завдали хаотично декілька ударів кулаками рук по обличчю потерпілого ОСОБА_8 , від ударів ОСОБА_8 впав на асфальт, чим завдали останньому фізичного болю. ОСОБА_7 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, завдали потерпілому ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/2133-С/2020 від 02.11.2020року: навколоочну гематому, садну верхньої губи, що відносяться до легких тілесних ушкодженнях (відповідно до п.п. 2.3.2 «б» п. 2.3.5. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»

Після цього, ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, за попередньої змовою з невстановленої в ході досудового розслідування особою, з корисливих мотивів, усвідомлюючи що опір потерпілого до супротиву подавлений, відкрито вирвав з рук потерпілого мобільний телефон «Vivo Y 17», з сім картою мобільного оператора «Vodafone», яка не представляє матеріальній цінності для потерпілого.

Після цього, ОСОБА_7 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, утримуючи викрадене майно при собі з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду, розмір якої досудовим розслідуванням встановлюється.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане с застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

29.12.2021 Московським районним судом м. Харкова постановлено ухвалу про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

18.01.2022 о 19.57 ОСОБА_7 фактично затриманий на підставі вказаної ухвали слідчого судді. 18.01.2022 відносно ОСОБА_7 складено відповідний протокол, останньому вручено повідомлення про підозру та доставлено до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий в клопотанні зазначає, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років.

Також, ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховувався від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність підстав вважати, що у останнього існують передбачені ст.177 КПК України спроби переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

У зв`язку із чим, є достатні підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не надасть можливості запобігти вказаному ризику.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та обранні стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що підозра не обґрунтована, вину не визнає. Вказав, що телефон придбав у свого знайомого ОСОБА_9 за 2000 гривень, користувався ним півтора місяці, потім виставив його для продажу на сайт ОЛХ, а в подальшому здійснив обмін на інший телефон з незнайомою дівчиною. Мешкав за адресою АДРЕСА_2 з дівчиною на ім`я ОСОБА_10 , прізвище не пам`ятає, яка повідомила йому, що його розшукує поліція з метою департації. Після чого він подорожував по території України на кошти, які йому надсилали батьки з Туркменісту. Декілька днів назад повернувся до міста Харкова, де оселився за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому планує мешкати зі своєю дівчиною ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить її батькам. Також повідомив, що вона вагітна. Просив у задоволенні клопотання відмовити та обрати стосовно нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 22.00 год до 07.00 ранку наступного дня, за адресою місця мешкання його дівчини ОСОБА_11 .

Захисник у судовому засіданні зазначив, що підозра не обґрунтована, ризики, наведені слідчим не доведені, не встановлено особу з якою вчинено злочин, інкримінований її підзахисному, слідчим не надано документальних доказів про вчинення ОСОБА_7 цього злочину, потерпілий прямо не вказав на нього як на особу, яка скоїла відносно нього злочин. На територію України потрапив на законних підставах, як студент денної форми навчання вищого учбового закладу. ОСОБА_7 має цивільну дружину. Проти задоволення клопотання заперечувала, просила обрати нічний домашній арешт за місцем мешкання ОСОБА_11 .

Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне: підозра ОСОБА_7 обґрунтована належними та допустимими доказами, факт ухилення останнього від органів розслідування підтверджується, в тому числі, ухвалою слідчого судді про надання дозволу на затримання останнього з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Вина підозрюваного ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 05.05.2020; протоколом огляду місця події від 02.07.2020; протоколом огляду речей від 15.09.2020; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 15.09.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2020; протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2020 за участю потерпілого ОСОБА_8 ; показаннями свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2020; висновком судово-медичної експертизи № 09/2133 С/2020 від 02.11.2020; показаннями свідка ОСОБА_13 .

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Беручи до уваги, що ОСОБА_7 раніше судимий, вчинив корисливий тяжкий злочин, на території України місця реєстрації та фактичного місця мешкання не має, тому є підстави вважати, що у підозрюваного ОСОБА_7 можуть виникнути передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки переховування підозрюваного ОСОБА_7 вже підтверджено його не явками до органу досудового розслідування, є громадянином іншої держави Туркменістану, перебуває на території України без відповідних дозволених документів, неодружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, вчинив кримінальне правопорушення, за яке передбачено кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років, та враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, раніше засуджений, існують достатні підставі вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 не працевлаштований, законного джерела доходу не має, у зв`язку з чим, існують достатні підстави вважати, що єдиним джерелом його доходів є протиправна діяльність.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Слідчий суддя також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 злочину, перебування на території України без офіційного дозволу та відповідних документів, відсутність соціальних зв`язків в м. Харкові та на території України, а також місця реєстрації і місця мешкання, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, відсутності законного джерела доходу, дійшов висновку, що відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

У відповідності до положень ч.4 ст.183 КК України, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 193-194, 196-198, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів з моменту затримання.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 19.57 год 18.01.2022.

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою до 19.57 год 18.03.2022.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_7 родичів останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_7 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав «____» _____________2022 року о ________ годині.