Справа № 750/9372/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/614/21
Категорія - ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2021 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, раніше судимого:

-28 травня 2012 року Деснянським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75, ст. 104 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-27 лютого 2013 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

-09 листопада 2015 року Деснянським районним судом м.Чернігова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

-14 грудня 2015 року Деснянським районним судом м.Чернігова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі;

-23 квітня 2021 року Деснянським районним судом м.Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 08 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за вказаним вироком та вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2021 року остаточно за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 653 гривні 76 копійок процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 30 серпня 2020 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 86 по вул. Освіти в м. Чернігові, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно та повторно, підійшов до ОСОБА_9 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме, наніс йому один удар по голові в область потилиці, привівши потерпілого у безпорадний стан, після чого з кишені джинсів останнього відкрито викрав мобільний телефон «Apple iphone Xr 64 Gb Red», вартістю 13 050 грн, що належить ОСОБА_9 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок місцевого суду скасувати і закрити кримінальне провадження за недоведеністю його вини, не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаною можливістю їх отримати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вирок місцевого суду є незаконним і необґрунтованим, вважає його таким, що базується на припущеннях та недопустимих доказах. Зазначає, що докази, на які суд посилається, як на докази винуватості ОСОБА_7 під час розгляду справи не розглядалися і не досліджувались взагалі. Вказує, що суддя просто перелічив вказані матеріали досудового слідства. На думку захисника, суд також безпідставно послався на показання потерпілого ОСОБА_9 , надані їм під час слідчого експерименту 28.09.2020 року. Вважає, що посилання на такі показання є протиправним. Також, щодо протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.09.2020 року, де потерпілий ОСОБА_9 нібито впізнав ОСОБА_7 вказує, що впізнання здійснювалося серед осіб, які зображені в анфас. Однак, під час допиту потерпілого у судовому засіданні він зазначав, що бачив особу, яка заволоділа його мобільним телефоном в профіль. На думку захисника, вказані показання потерпілого є сумнівними. Далі вказує, що не було допитано єдиного свідка у справі ОСОБА_10 . Вказує, що суд не застосовував і не керувався взагалі практикою ЄСПЛ, що є істотним порушенням КПК України, так і вимог п.1 ч.1 ст.413 КПК України. Вважає, що у вироку суд не зробив формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, чим порушив вимоги п.2 ч.3 ст.374 КПК України, що є істотним порушенням вимог КПК України.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану захисником апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ставить питання про скасування вироку місцевого суду і необхідності закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України визнав частково та пояснив, що 30 серпня 2020 року близько 22 год. проходив дворовою територією та біля будинку № 86 по вул. Освіти у м. Чернігові на землі знайшов мобільний телефон Apple iphone, який забрав з собою та одразу ж змінив пароль акаунту телефону, а sim-карту викинув. Біля свого дому зустрів знайомого ОСОБА_10 та на його паспорт приблизно через одну годину здали телефон до ломбарду на вул. Рокосовського, а виручені кошти витратив на свої потреби. Категорично заперечує факт нападу на потерпілого ОСОБА_9 та відкрите заволодіння його телефоном.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений зазначив, що він не вчинював цього кримінального правопорушення, а телефон знайшов і здав до ломбарду.

Однак, попри не визнання обвинуваченим вини, його вина в повній мірі підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Потерпілий ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснив, що 30 серпня 2020 року близько 22 год. він повертався додому та перетнувши в районі магазину «Електрон» вулицю Рокосовського у м.Чернігові, рухався дворовою територією та тримав у руках мобільний телефон Apple iphone червоного кольору. Коли поклав телефон до задньої кишені штанів, одразу ж отримав удар у потиличну частину голови, від чого нахилився вперед, але втримався на ногах. Відчув, що хтось нишпорить по його кишенях, а повернувшись, побачив та запам`ятав риси обличчя нападника, а також одяг: сірі бриджі, куртка чи вітровка, та кепка чорного кольору. Поліцію повідомив наступного дня зранку, а пізніше за фотознімками він впізнав ОСОБА_7 .

Такі покази потерпілого ОСОБА_9 повністю підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 28.09.2020 за його участю, де він розповів та на місці події показав про обставини, при яких у нього відкрито викрали мобільний телефон, а також протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.09.2020, де потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 як чоловіка, який 30.08.2020 близько 22-ї години біля будинку № 86 по вул. Освіти в м.Чернігові, застосовуючи до нього насильство, відкрито заволодів його мобільним телефоном, що знаходився в кишені штанів.

Згідно з протоколом огляду оптичного диску від 16.09.2020, де містяться відеозаписи з камер відеонагляду з фасаду та приміщення ломбардного відділення по вул. Рокосовського, 17 в м. Чернігові, де двоє чоловіків заходять до ломбарду та здають мобільний телефон, а після отримання коштів ділять їх між собою. Відповідно до повідомленням директора ПТ «Ломбард 24» від 15.09.2020 мобільний телефон iРhone імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 надійшов від ОСОБА_10 в якості застави.

У відповідності з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.09.2020 року, свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 як свого знайомого, який вночі 31.08.2020 попросив його здати до ломбарду мобільний телефон.

Таким чином, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , які в повній мірі узгоджуються з протоколом проведення слідчого експерименту від 28.09.2020 року та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими вище переліченими доказами, які обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Колегія суддів не погоджується із зауваженнями апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 з приводу протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Так, згідно протоколу від 28.09.2020 року у потерпілого ОСОБА_9 попередньо з`ясовано, чи може він упізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, про обставини, за яких він бачив цю особу, перелічені ознаки, за сукупності яких потерпілий упізнав обвинуваченого, тому підстав для визнання даного доказу недопустимим суд не знаходить.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника про не дослідження доказів, як підстави для скасування рішення суду, колегія суддів наголошує наступне. Під час судового розгляду справи 02.12.2020 року, головуючим по справі було встановлено наступний порядок та обсяг дослідження доказів: допитати потерпілого, викликати та допитати свідка, дослідити письмові матеріали, допитати обвинуваченого. Однак, 25.01.2021 рок, у зв`язку з неявкою у судове засідання свідка, визначений порядок було змінено і суд перейшов до безпосереднього дослідження письмових матеріалів, що зокрема підтверджується журналом судового засідання (а.с.130) та наявним в матеріалах справи звукозаписом (а.с.22). Таким чином, позиція сторони захисту стосовно того, що судом не була надана належна оцінка доказам не заслуговує на увагу.

Також не заслуговують на увагу і доводи з приводу не допиту свідка ОСОБА_10 , адже судом вживалися заходи для його виклику у судове засідання, однак не дивлячись на те, що справа неодноразово відкладалася, вказаний свідок так і не з`являвся у судові засідання. Крім того, вказаний свідок не є очевидцем вчинення кримінального правопорушення.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. ст.65,66,67 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст.44 КУпАП за незаконні виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах, під наглядом психіатра та на обліку у наркологічному диспансері не перебуває, за місцем постійного проживання зарекомендував себе з негативної сторони, відсутність обставини, які пом`якшують чи обтяжують його покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, а також висновок органу з питань пробації, згідно якого ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як дуже високий і дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції статті, за якою він засуджується із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

З огляду на вимоги ст.65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_7 , які б потягли за собою скасування чи зміну вироку суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 08 червня 2021 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції а засудженим, який тримається під вартою у той же строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4