Провадження № 1-кп/947/1242/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001713 від 06.10.2021 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, громадянки України, українки, із середньо-спеціальною освітою, не заміжня, офіційно не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_1 , раніше судима:
- 06.09.2021 року вирок Київського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком на 80 годин.

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 05.10.2021 приблизно о 10 годині 40, ОСОБА_4 прибула до магазину «EVA - 416» ТОВ «РУШ» () за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 50, де визначила об`єктом свого злочинного посягання товар, що знаходився в торговельному залі вказаного магазину.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, перебуваючи в торгівельному залі магазину «EVA - 416», шляхом вільного доступу, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала з полиці стелажу магазина товар, що належить магазину«EVA - 416» ТОВ «РУШ», а саме крем для обличчя жінок «Mizon», штрих-код 667, вагою 75 мл, вартість 410 (чотириста десять) гривень.
Після чого, з метою утримання викраденого майна, ОСОБА_4 прослідувала до касової зони, яку пройшла не розрахувавшись при цьому за викрадений товар.
Однак, довести свій умисел до кінця та розпорядитись викраденим майном на свій власний розсуд ОСОБА_4 не змогла з причин, які не залежали від її волі, так як була затримана на виході із магазину «EVA - 416» ТОВ «РУШ» (), керуючою, якою в подальшому було викликано працівників поліції.
Таким чином, своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні визнала повністю свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15. ч.2 ст.185 КК України та пояснила, що вона дійсно вчинив інкримінований їй злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 05.10.2021 року вона знаходячись в магазині «Ева» по вулиці Люстдорфська дорога в місті Одесі таємно викрала крем для обличчя, та оминаючи касову зону, не розрахувавшись за товар намагалася покинути магазин, але була затримана працівниками магазину. У скоєному щиро кається, просила суворо її не карати, злочин вчинила у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи її особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує її дії за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному,
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше судима, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, відсутність у потерпілого вимог матеріального характеру, повернення викраденого майна, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відсутність обставин які обтяжують покарання,враховуючи вищезазначені обставини,та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею кримінальних правопорушень у майбутньому.
Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_4 була засуджена вироком Київського районного суду міста Одеси від 06.09.2021 року за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, на теперішній час, ОСОБА_4 приступила до відбуття покарання. Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинила нове кримінальне правопорушення, не відбувши повністю покарання за вказаним вироком суду у виді громадських робіт, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вирків не відбуту частину покарання в виді громадських робіт слід перерахувати у суворе покарання в виді позбавлення волі за правилами, передбаченими ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати не відбуте покарання за вироками Київського районного суду міста Одеси від 06.09.2021 року у виді вісімдесяти годин громадських робіт, які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, в перерахунку громадські роботи на позбавлення волі, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт,(80:8=10) відповідає 10 дням позбавлення волі, та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 10 днів позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази - вважати повернутими за належністю потерпілому.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1