Провадження по справі № 1-кп/752/733/21
В И Р О К
іменем України

"06" вересня 2021 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, данні про яке 07.08.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006639, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маловодяне Долинського району Кіровогродської області, громадянина України, з вищою освітою, який проживає за адресою реєстрації по АДРЕСА_1 , працюючого зі слів інспектором муніципальної варти, неодруженого, такого що не має не утриманні неповнолітніх та або непрацездатних осіб, раніш не судимого.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9

представника потерпілого - ОСОБА_10 ,

встановив:
ОСОБА_4 06.08.2019 о 14 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ» моделі «FORZA» н.з. НОМЕР_1 (далі по тексту «ЗАЗ»), рухався по сухому чистому асфальтобетонному дорожньому покриттю проїзної частини вул. Маричанська зі сторони вул. Сумська у напрямку вул. Васильківська у м. Києві.

Порушуючи вимоги пунктів 2.3. б), 8.7.3. е), 8.10 Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 , будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не правильно зреагував на її зміну, що полягало у тому, що він виїхав на регульований світлофорним об`єктом перехрестя вулиць Маричанська та Васильківська на заборонений червоний сигнал світлофору, не зупинившись перед дорожньою розміткою 1.12 стоп-лінія перед світлофором. Такими діями ОСОБА_4 створив небезпеку для водія транспортного засобу мотоцикл марки «HONDA» модель «VFR 800» н.з. НОМЕР_2 (далі за текстом мотоцикл «HONDA») під керуванням ОСОБА_9 який, рухався перпендикулярно руху ОСОБА_4 у перші смузі по вул. Васильківській у напрямку метро «Голосіївська», та виїхав на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофору. Такі порушення, допущені водієм ОСОБА_4 , призвели до того, що водій мотоциклу «HONDA» переднім правим колесом здійснив зіткнення у задню праву частину автомобіля «ЗАЗ», яким керував ОСОБА_4 та вилетів з-за керма мотоциклу, впавши на дорожнє покриття, отримавши закриту травму лівого плеча у вигляді імпресійного перелому голівки лівої плечової кістки, яка за ступенем тяжкості віднесена до середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження. Порушення ОСОБА_4 пунктів 2.3. б), 8.7.3. (е), 8.10 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.
Таким чином, суд визнає винуватим ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе не визнав. Надав суду показання з приводу подій дорожньо-транспортної пригоди та зазначив, що дійсно 06.08.2019 керував транспортним засобом «ЗАЗ». Це був службовий автомобіль, яким він керував, працюючи на ФОП ОСОБА_11 . На пасажирському сидінні у автомобілі був його знайомий ОСОБА_12 . Він рухався по проїзної частини вул. Маричанська зі сторони вул. Сумська у напрямку вул. Васильківської у м. Києві. Дорога мала по одній смузі у кожному напрямку, була наявною дорожня розмітка. Під`їжджаючи до перехрестя з вул. Васильківська, він зупинився на червоний сигнал світлофору. Коли загорілося зелене світло, відновив рух та рухався за машинами, що були попереду нього, які на перехресті повертали праворуч, тоді як він мав намір їхати прямо. Запевняє, що коли пересікав дорожню горизонтальну розмітку стоп-лінія та пішохідний перехід, горіло зелене світло. Зупинився за машиною, що рухалася попереду, та повертала праворуч, оскільки водій пропускав пішоходів. Коли вже був на перехресті у частині дороги яка відповідала першій смузі руху по вул. Васильківській у бік метро Васильківська, попереду нього здійснив поворот водій маршрутки, який повертав у сторону метро «Васильківська». Лише після того, як водій маршрутки повернув, він відновив рух та продовжив рух по перехрестю, вважаючи, що має таке право відповідно до вимог п. 16.5 ПДР України, оскілки завершував рух через перехрестя. Машини, що були праворуч та ліворуч від нього, рух не відновлювали, йому звукових сигналів не подавали. Він рухався зі швидкістю не більше 20 км/год. Коли вже майже завершив маневр та фактично виїжджав з перехрестя, відчув удар у задню праву частину автомобіля, майже одразу зупинився.

Вийшов та побачив, що позаду автомобіля лежить у положенні на боку мотоцикл. Трішки ліворуч - водій мотоциклу. Він зателефонував до швидкої допомоги та поліції та очікував останніх. Допомогу потерпілому не надавав, оскільки у цьому не було потреби, останній не мав видимих тілесних ушкоджень та скарг не висловлював. Приїхала поліція і оформлювала події ДТП. Пам`ятає свідка жінку та чоловіка. Потерпілого забрала катера швидкої допомоги, але він через незначний час повернувся і приймав участь у оформленні ДТП. При цьому потерпілий розповів, що у нього болить рука, але у 17 лікарні йому порадили звернутися до лікарні за місцем проживання, не надавши медичної допомоги.

Він і під час оформлення ДТП своєї винуватості не визнавав, заперечував, що виїхав на перехрестя на червоне світло, і вважає, що мав право завершити маневр переїзду перехрестя. Аналогічні показання також надавав пасажир його автомобіля, але слідчий їх ігнорував і заборонив їх приймати до уваги підчас проведення експертизи. Вважає, що водій мотоциклу, не впевнився у безпечності маневру, та здійснив виїзд на перехрестя, не дотримуючись швидкісного режиму, тому і не зміг загальмувати, в результаті чого здійснив зіткнення з керованим ним автомобілем. Звертав увагу на те, що у обвинувальному акті зазначено, що саме він здійснив зіткнення, але це зробив водій мотоциклу, оскільки в`їхав у задню частину його автомобіля. Також відмітив, що потерпілий неодноразово притягався до відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що також може свідчити, про те, що правила порушив саме водій мотоциклу.

Вважає, що свідок жінка, яка зазначила, що автомобіль темного синього кольору пролетів попереду неї, коли вона розпочала рух на зелене світло, рухаючись по вул. Васильківській у бік м. Васильківська, давала показання не про нього, оскілки він керував автомобілем чорного кольору. Окрім того, він безперешкодно проїхав попереду автомобілів, що рухалися у бік метро ОСОБА_13 . Вважає, що показання свідка спростовуються показаннями водія, який рухався їй назустріч, який підтвердив, що лише відновив рух, як був вимушений одразу зупинитися. Також категорично заперечив, що виїхав на перехрестя на червоне світло світлофору, і вважає, що докази у підтвердження такого порушення в матеріалах справи відсутні.

Просив його виправдати та відмовити у задоволені позовних вимог, які заявлені потерпілим.

Не зважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставинах в повній мірі підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_14 надав суду показання про те, що у день подій керував мотоциклом «HONDA», рухався у першій смузі по вул. Васильківська зі сторони метро «Васильківська» у напрямку метро «Голосіївська». Наближаючись до перехрестя із вул. Маричанська, побачив, що для нього горить червоне світло, тому збавив швидкість та фактично їхав накатом. Коли загорілося зелене світло, він збільшив швидкість до 40-50 км. Пам`ятає, як ліворуч від нього у середній смузі був розташований автомобіль «Хонда» червоного кольору, водій якого також відновив рух на зелене світло. Оглядовість лівої частини перехрестя була для нього дещо обмежена, оскільки ліворуч у двох рядах були автомобілі. Автомобіль чорного кольору виїхав попереду нього перпендикулярно його руху за 1 секунду, як відбулося зіткнення. Він в`їхав у задню частину зазначеного автомобіля, яку саме точно не пам`ятає. Уникнути зіткнення не мав можливості, оскілки все відбулося миттєво, і у нього не було ні часу, ні достатньої відстані для маневру. Від удару він вилетів з-за керма, перелетів через автомобіль, здійснив кувирок та упав на дорогу. Не пам`ятає, що після падіння до нього підходив водій автомобіля. Коли приїхала швидка, його оглянули і відвезли до травматології, але висновок лікарі зробили неоднозначний тому порадили госпіталізуватися, але він відмовився. Він звернувся до клініки «Борис», де йому зробили всі необхідні обстеження, діагностували імпресійний перелом руки та зробили пов`язку. Додому його забрав брат. Не пам`ятає, чи був присутнім під час складання схеми місця ДТП.

Він підтримує позовні вимоги. Після ДТП пов`язку не знімав 6 тижнів, 3 з яких йому було заборонено рухатися. Постійно відчував біль. Після знаття пов`язки, декілька тижнів лікувався, зокрема 3 рази на тиждень протягом 4 місяців відвідував раебілітолога. Можливість робити певні рухи травмованою рукою обмежена і наразі, під час навантаження на неї - відчуває біль. У 2016 році ця саме рука також була травмована під час ДТП. Струс головного мозку від падіння у нього не діагностували, але у нього після подій з`явився головний біль, якого не було раніше. Зазначені події також негативно вплинули на його роботу, він втратив значну частину заробітку, постійно хвилювався з приводу травми. Після подій не сідає за кермо мотоциклу. Він звертався до страхової компанії, але виплат ніяких не було. Моральну шкоду оцінює у 250 тис., яку просить стягнути з обвинуваченого. Не заперечував, що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

Допитаний в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_15 надала показання та зазначила, що у день подій керувала автомобілем та рухалася у перші смузі по вул. Васильківська у напрямку метро «Васильківська». Зупинилася на перехресті із вул. Маричанська на червоний сигнал світлофору у крайній правій смузі попереду стоп-лінії та пішохідного пішоходу. Була першою на перехресті, яке було вільним від автомобілів. Коли для неї загорівся жовтий сигнал світлофору, а потім зелений, вона розпочала рух, разом з іншими автомобілями, які були ліворуч від неї. Проїхала зебру, виїхала на перехрестя, як раптово праворуч від неї з`явився автомобіль темного кольору, який на великій швидкості пронісся попереду керованої нею транспортного засобу у напрямку з права на ліво, ледве не зачепивши її авто. Вважає, що швидкість автомобіля була близько 50 км/год. Вона на секунду замешкалася, не пам`ятає чи гальмувала. Продовжила рух через перехрестя, як відчула звук удару ліворуч від себе, тому зупинила автомобіль, і вийшла з-за керма. Побачила, що позаду автомобіля темно-синього кольору, можливо «Міцубісі», лежить мотоцикл, а поруч із ним чоловік, який тримався за руку. На автомобілі з правого буку були пошкодження. Водія автомобіля не бачила, але говорили, що він зачинився у авто.

Допитаний в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_16 надав показання, в яких зазначив, що керував автомобілем, та рухався по вул. Васильківська у бік метро «Голосіївська». Зупинився на червоний сигнал світлофору на перехресті вул. Маричанська у середній смузі. Ліворуч від нього стояв білий автобус, смуга праворуч була вільною, у зустрічному напрямку також стояли автомобілі. Коли для нього загорілося зелене світло світлофору, перехрестя було вільним, він зняв ногу з педалі гальм і машина відновила рух, проїхав невелику відстань, коли з лівої сторони на перехрестя виїхав чорний автомобіль, який проїхав попереду нього на швидкості. У цей момент він подивився у дзеркало заднього виду, та по діагоналі побачив мотоцикл, який рухався у правій смузі, після чого за мить відбулося зіткнення мотоцикл переднім колесом в`їхав у праву задню частину автомобіля, який пересікав перехрестя. Від наїзду водій мотоциклу вилетів з-за керма. Він вважає, що водій чорного авто намагався проїхати перехрестя, але для них вже горіло зелене світло. Заперечує, що на перехресті був автобус жовтого кольору, оскільки перед тим, як він відновив рух на перехресті не було інших автомобілів. Він зупинився, проїхавши перехрестя та підійшов до водія мотоциклу, надавши йому свій номер телефону.

Допитаний в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_17 надав показання, в яких зазначив, що у літку 2019 року був пасажиром у автомобілі, яким керував ОСОБА_4 . Коли на автомобілі доїхали до перехрестя вулиць Маричанська та Васильківська, для них горіло зелене світло, а попереду рухалися 2-3 машини. Вони виїхали на перехрестя, швидкість автомобіля складала 20-30 км год. Перед ним з`явилася маршрутка жовтого кольору «Богдан», та почала маневр повороту, і вони майже в`їхали у її правий бік. ОСОБА_4 пропустив маршрутку, та вони продовжили рух. Машини, що були праворуч від них, не рухалися. Коли вже майже виїхали з перехрестя, раптово відчули удар у праву частину автомобіля. Вони з ОСОБА_4 вийшли та побачили, що мотоцикл лежить позаду їх автомобіля і поруч із ним - водій мотоциклу. Коли водія мотоциклу забрала швидка, вони з ОСОБА_4 сиділи у машині, чекали поліцію, потім машину забрали на евакуаторі. Вважає, що у ДТП є винуватим водій мотоциклу.

Показання потерпілого, свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , суд вважає такими, що узгоджуються між собою, та вважає такими що є непрямим доказом того, що ОСОБА_4 виїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору. При цьому суд враховує, що свідки вказують на те, що відновили свій рух та розпочали маневр переїзду перехрестя, рухаючись у зустрічному напрямку, коли для них загорівся дозволений сигнал світлофору, - зелений, і саме після того, як вони розпочали рух, одночасно з ними на перехрестя виїхало авто темного кольору, яким як встановлено керував ОСОБА_4 . Суд також приймає показання зазначених свідків в тій частині, що перехрестя було вільним від автомобілів, які завершували маневр переїзду перехрестя. Окрім того, суд бере до уваги, що автомобіль під керуванням свідка ОСОБА_15 рухався у першій смузі руху по вул. Васильківська у бік метро Васильківська, тобто вона була безпосередньо наближена до вулиці, з якої здійснював виїзд на перехрестя водій ОСОБА_4 . Перебування водія ОСОБА_15 на перехресті у той момент, коли водій ОСОБА_4 виїхав на перехрестя, та проїхав попереду неї, майже не зачепивши керований свідком автомобіль, спростовує показання свідка захисту Гуріна и обвинуваченого ОСОБА_4 , які зазначали, що виїхали на перехрестя на зелений сигнал світлофору, але автобус, який завершував маневр повороту перехрестя, завадив їх руху, опинившись перпендикулярно руху автомобіля, у якому вони перебували. Тому суд відкидає показання свідка ОСОБА_18 та обвинуваченого ОСОБА_4 .

Як доказ винуватості ОСОБА_4 , прокурор надав у розпорядження суду ряд письмових документів, за наслідками дослідження яких було встановлено наступне.

Так, згідно даних протоколу огляду місця подій, проведеного 06.08.2019 за участю водія ОСОБА_4 та понятих, на регульованому автоматичним світлофором перехресті вул. Васильківська та вул. Маричанська, відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення двох транспортних засобів: мотоциклу «HONDA VFR 800» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_19 , та автомобіля «ЗАЗ FORZA», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 Дорожнє покриття по вул. Васильківська, по якій рухався водій мотоциклу, призначено для руху у двох напрямках та має по 3 смуги для руху в кожному, а по вул. Маричанська, по якій рухався водій автомобіля, - для руху в двох напрямках та має по 1 смузі для руху в кожному напрямку. Проїзна частина містить горизонтальну дорожню розмітку «Стоп-лінія», «зебра» пішохідний перехід, подвійна осьова лінія. Мотоцикл лежить на лівому боці на перехресті, а автомобіль розташований прямо по напрямку свого руху. На автомобілі «ЗАЗ» виявлені такі видимі пошкодження як: деформації задньої правої двері, поріг знизу задньої правої двері. На мотоциклі деформація передньої частини, передній пластик, переднє крило, передні фари та дзеркало заднього виду розбиті, подряпини на кришці двигуна з лівого боку. Сліди шин та гальмування на проїзній частині відсутні, мж тим наявні осколки пластику.

Схема місця ДТП містить данні про дорожню горизонтальну розмітку, світлофорні об`єкти, відстань між об`єктами, ширину смуг та проїзних частин доріг. Напрямок руху і місце зіткнення на схемі не відображені, але вони були встановлені зі слів потерпілого, обвинуваченого та свідків, яким пред`являлася для огляду схема місця ДТП в судовому засіданні. Так місце зіткнення визначено на перетині смуг, по яким рухалися водій ОСОБА_4 та водій ОСОБА_14 , у напрямку по ходу руху водія мотоциклу.

У рапорті на ім`я начальника Голосіївського УП ГУНП, який був зафіксований у журналі ЄО, інспектор УПП доповідає про обставини ДТП.

Згідно даних технічного паспорту власником транспортного засобу «ЗАЗ» є ТОВ «Вартіс» (а.с. 130), яке на підставі договору від 01.08.2019 №01/ 08/2019 передало його у оренду ФОП ОСОБА_20 для використання автомобіля за цільовим призначенням( а.с. 131-135, т.2). Згідно наказу № 02/08 від 02.08.2019 автомобіль закріплений за завудіючим складом ОСОБА_4 та переданий йому у користування (а.с. 136 т. 2).

Згідно даних консультативного заключення травматолога у ОСОБА_14 при зверненні до лікаря 06.08.2019 встановлений діагноз - задній вивих голівки плечової кістки, імпресійний перелом голівки лівого плеча, синовіїт. Рекомендована фіксація плечового суглоба на протязі 6 тижнів, призначені медичні препарати. Дані журналу обліку прийому хворих, супровідного листка №421508 ультразвукового дослідження доводять, що ОСОБА_14 06.08.2019 після ДТП було доставлено до клінічної міської лікарні №17, де проведено обстеження та рекомендована госпіталізація, від якої він відмовився.

Згідно висновку експерта № 042-1948-2019, проведеного на виконання постанови слідчого від 17.10.2019, за наслідками дослідження медичної документації, у ОСОБА_14 при зверненні 06.08.2019 за медичною допомогою, мали місце закрита травма лівого плеча у вигляді імпресійного перелому голівки лівої плечової кістки. Також експертом визнано, що тілесне ушкодження спричинено дією тупого предмета, могло утворитися в термін 06.08.2019 при мотоциклетній травмі (травма водія на мотоциклі при зіткненні його зі транспортом, що рухається) Між даною подією та травмою встановлений причинно-наслідковий зв`язок. Тілесне ушкодження визнано таким, що має ознаки ушкодження середньої ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 добу.

Постановою від 18.11.2019 слідчий призначив автотехнічну експертизу. На вирішення експерта був поставлений ряд питань. Також визначені вихідні данні для експерта, зокрема зазначено про те, що автомобіль «ЗАЗ» під керуванням водія виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофору. Водій мотоцикла рухався на зелений сигнал світлофора. На відстані приблизно 8-10 метрів у його смугу руху, зліва на право виїхав легковий автомобіль марки «ЗАЗ», і відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. У постанові також зазначено, що показання водія ОСОБА_4 та пасажира ОСОБА_12 не слід приймати до уваги, так як вони суперечать показанням свідків даної дорожньо-транспортної пригоди. Моментом виникнення небезпеки слідчий визначив момент виїзду автомобіля марки «ЗАЗ» у смугу руху мотоцикла «HONDA», та слідчим зазначено, що з цього моменту до зіткнення пройшла 1 секунда. Швидкість автомобіля «ЗАЗ» визначена як 20 км/год, швидкість руху мотоцикла - 50 км/год.

Експерт Київського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_21 у висновку №12-1/2861 визначила, що в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 , повинен був керуватися вимогами пунктів 8.7.3. е), 8.10. ПДР, а водій мотоциклу «HONDA» ОСОБА_14 пунктом 12.3. ПДР. Не відповідності з технічної точки зору дій водія ОСОБА_14 вимогам п.12.3. не встановлена, при цьому експерт враховував визначені у постанові данні про те, що існування небезпеки для водія ОСОБА_14 з моменту виїзду автомобіля в смугу руху мотоцикла дорівнювало 1 секунду, що є меншим, ніж час реакції водія, яка складає 1,2 секунди на прийняття певного рішення, тобто ОСОБА_14 не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування. Також експерт дійшла висновку, що у діях водія ОСОБА_4 з технічної точки зору, вбачається невідповідності вимогам пунктів 8.7.3.(е), 8.10 Правил дорожнього руху України. Експерт визначила, що причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 вимогам пунктів 8.7.3.(е); 8.10 ПДР України.

Експерт ОСОБА_21 була допитана з приводу зазначеного висновку, Зазначила, що у постанові слідчого дійсно були викладені вихідні данні, які були нею покладені у розрахунки, між тим їй також надавалися матеріали досудового розслідування, в яких містилися показання учасників пригоди, зокрема свідків. У постанові слідчого було визначено, що саме вважати моментом виникнення небезпеки для водія мотоциклу, а саме виїзд автомобіля «ЗАЗ» на смугу руху, по якій рухався водій мотоциклу. А у показаннях потерпілого було зазначено, що водій «ЗАЗ» з`явився попереду нього за 1 секунду до зіткнення.

Пояснюючи висновки, експерт також зазначила, що у ситуацію, яка виникла до зіткнення, на водія «ЗАЗ» не поширювалися вимоги п.16.5 ПДР, оскілки було визначено, що він виїхав на перехрестя на червоне сигнал світлофору, тому водій автомобіля «ЗАЗ» повинен був керуватися вимогами п. 8.7.2. е) та 8.10 ПДР, а водій мотоциклу п. 12.3. ПДР. Також експерт зазначила, що можливо у назвах транспортного засобу міститься помилка. Свій висновок підтвердила.

Суд відхиляє доводи захисника про те, що судова автотехнічна експертиза є неналежним та недопустимим доказом, оскільки виконана у порушення вимог ст. 87 КПК України оскільки слідчим визначені відповідні вихідні данні, зокрема, визначений момент виникненням небезпеки для водія мотоциклу, а також показання водія ОСОБА_4 та пасажира, який перебував у його автомобілі, відхилені, з формулюванням неправдивими.

Так, з описової частини експертизи встановлено, що експерту на час проведення дослідження надавалися всі наявні матеріали кримінального провадження. Окрім того, вихідні данні, які були визначені експерту слідчим, фактично відповідають показанням водіїв, які були ними надані під час допиту у суді. Окрім того, показання водія ОСОБА_14 щодо проміжку часу між виникненням небезпеки за зіткнення, дійсно можуть вважатися такими, що носять суб`єктивний характер, між тим, сторона захисту не навела достатніх доказів у їх спростування. Такі показання також узгоджуються з показаннями свідків сторони обвинувачення. Доводи сторони захисту про те, що експерт не прийняв до уваги, що водій мотоциклу вказував на певну відстань, де він знаходився в момент коли «ЗАЗ» виїхав на смугу по якій він рухався, суд також відкидає, оскільки як було зазначено вище, експерт при розрахунках використовував часовий показник.

Дані про роботу світлофорних об`єктів на перехресті, де відбулося зіткнення, суду не надавалися.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, саме односторонні дії водія ОСОБА_4 , який здійснив виїзд на перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофору, здійснення яких категорично виключалося, та тим самим порушив п.8.7.3. е) та 8.10 ПДР, є такими, що призвели до даної ДТП.

За таких обставин, суд вважає, що висновки експерта відповідають вимогам ст. 101-102 КПК України, є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з даними, встановленими під час розгляду справи в суді. Істотних порушень прав ОСОБА_4 які могли би призвести до визнання висновку експерта недопустимим доказом, відповідно до вимог ст. 87 КПК України, суд не вбачає.

Ухвалою від 15.06.2021 захиснику було відмовлено у проведенні слідчого експерименту та призначенні експертизи, з підстав викладених у мотивувальній частин зазначеної ухвали. При цьому суд відхилив доводи захисника про те, що не надана належна оцінка діям водія ОСОБА_4 , оскільки його показання не приймалися до уваги на досудовому розслідуванні, коди судовий експерт зробив висновок, що водій ОСОБА_14 не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Такий висновок також узгоджується із встановленими судом обставинами ДТП про які зазначалося вище, а також вчиненням ОСОБА_4 дій, які категорично виключалися у вказаній дорожній обстановці.

Наслідки ДТП у виді пошкодження транспортних засобів та отримання потерпілим тілесного ушкодження, перебувають у причинному зв`язку із діями водія ОСОБА_4 , яких можна було уникнути шляхом дотримання водієм вимог п.8.7.3. е) та 8.10 ПДР.

При цьому суд вважає, що з доведеного обвинувачення підлягає виключенню те, що ОСОБА_4 також інкримінують порушення вимог швидкісного режиму, а саме вимог п.12.1 ПДР. Прямих та непрямих доказів існування такого порушення, а також його перебування у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП та її наслідками, за наслідками судового розгляду не здобуто, зокрема, і у висновку експерта таке порушення у діях ОСОБА_4 не встановлювалося.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження оцінивши кожний доказ, відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку суду, повністю доведена, зокрема і причинно-наслідковий зв`язок між необережними діями ОСОБА_4 і наслідками у вигляді тілесного ушкодження, заподіяного ОСОБА_14 .

Сумніви у доведеності винуватості ОСОБА_4 - відсутні.

Щодо заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_14 пред`явив цивільний позов (а.с. 50, т.1). Просив стягнути із страхової компанії ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», у якій була застрахована цивільна відповідальність водія транспортного засобу «ЗАЗ», дії кого перебувають у причинно наслідковому зв`язку із наслідками ДТП, зокрема, матеріальні витрати, пов`язані із купівлею препаратів та ліків, проведення медичних досліджень на суму 5792,10 грн. (а.с.95-99, т.1), а також шкоду пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, а саме витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу відповідно до висновку експерта №032/20 від 29.01.2020 розмірі 71636,14 грн. (а.с. 100-128, т.1)

Також ОСОБА_14 пред`явив вимоги до ФОП ОСОБА_20 , з яким обвинувачений ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах, та який на законних підставах керував транспортним засобом, зокрема просив стягнути різницю між матеріальними збитком та страховим відшкодуванням у розмірі 22567,66 грн.

Крім того, просив стягнути з ОСОБА_4 завдану йому моральну шкоду, яка на його думку полягала у перенесених ним стражданнях, фізичному болі, яких він зазнав внаслідок ДТП в результаті отриманої травми, а саме: реабілітацією, не відновленням рухомості ушкодженого суглоба, душевними стражданнями, хвилюваннями, емоційним дискомфортом. Моральну шкоду оцінює у 250 тис. грн. Також просив стягнути з обвинуваченого витрати на проведення експертизи щодо визначення вартості пошкодженого майна у розмірі 3500грн.

Вищезазначена позовна заява була прийнята до спільного розгляду у даному кримінальному провадженні на підставі ухвали суду від 01.06.2020 (а.с.152, т.1), відповідно до якої ОСОБА_14 визнаний цивільним позивачем, а ОСОБА_4 , ТДВ «Страхова Компанія «Альфа-Гарант», ФОП ОСОБА_20 - цивільними відповідачами.

Судом в рамках цивільного позову встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 керував транспортним засобом «ЗАЗ», власником якого було ТОВ «Вартіс», яке передало автомобіль у довгострокову оренду ФОП ОСОБА_20 на підставі договору оренди. Автомобіль на підставі наказу №02/08 від 02.08.2019 було закріплено за ОСОБА_4 , який працював у ФОП ОСОБА_20 на посаді завідуючого складом.

Цивільна відповідальність водія вищезазначеного транспортного засобу була застрахована в ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі полісу № АМ/9933879. Таким чином ОСОБА_4 правомірно користувався транспортним засобом, який був забезпеченим.

Порядок і умови виплати страхового відшкодування за Полісом регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів».

Зокрема порядок та строки прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування та порядок його виплати, регламентований ст. 36 вищезазначеного закону, який визначає, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку виплати припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Враховуючи, що відповідне рішення, яким суд встановлює винуватість певної особи, у вчинення ДТП за наслідками якої ОСОБА_14 зазнав матеріальної та моральної шкоди, на момент розгляду даного кримінального провадження законної сили не набрало, суд вважає, що страхова компанія не порушувала права ОСОБА_14 на отримання суми страхового відшкодування, тому вважає вимоги потерпілого як про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, так і шкоду, пов`язану з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, є такими, що заявлені передчасно, оскільки відсутні підстав для захисту його порушених, невизнаних або оспорюваних свобод чи інтересів і такі підстави на момент розгляду справи не існують.

Окрім того, під час судового розгляду встановлено, що на підставі проведеного огляду пошкодженого мотоциклу аварійним комісаром ОСОБА_22 було складено аварійний сертифікат №63-D/63/1, у якому визначено, що мотоцикл, яким керував ОСОБА_14 є фізично знищеним, оскільки вартість його відновлюваного ремонту перевищує ринкову вартість до ДТП (а.с. 188-194, т. 1).

Враховуючи, що правовідносини між особою, яка потерпіла від неправомірних дій водія, застрахованого транспортного засобу, регулюються спеціальними нормами, зокрема відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів», яким також встановлений порядок відшкодування таких витрат, потерпілий ОСОБА_14 та його представник не уточнили вимоги позову, враховуючи висновок експертного автотоврознавчого дослідження від 31.07.2020 № 49/73/7 (а.с. 188-194, т. 1), між тим як суд розглядає вимоги в межах заявлених позовних вимог.

Вищезазначені обставини, які свідчать про те, що вимоги потерпілого до страхової компанії є передчасно заявленими, також дають суду підстави прийти до аналогічного висновку щодо вимог потерпілого ОСОБА_14 , пред`явлених до ФОП ОСОБА_20 , з яким обвинувачений перебував у трудових відносинах. До такого висновку суд прийшов з урахуванням того, що потерпілий просить відшкодувати з роботодавця обвинуваченого майнову шкоду в розмірі 22567,66 грн., яка є різницею між матеріальним збитком та страховим відшкодуванням. Між тим страхове відшкодування ще не проведено, підстави для його здійснення - не настали.

Позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди завданої безпосереднім заподіювачем шкоди, суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, потерпілий зазначає, що після отриманої внаслідок ДТП травми, протягом 6 місяців носив пов`язку, після чого проходив курс реабілітації, з приводу відновлення рухомості суглобу. Також зазначав, що відчував фізичний біль та страждання, декілька місяців не міг себе обслуговувати, потребував сторонньої допомоги, яку надавала його дружина, відволікаючись від роботи. Наразі біль у травмованому суглобі продовжує відчувати при додаткових навантаженнях. Зазначені обставини, призвели до емоційного дискомфорту, в результаті чого він, був позбавлений можливості заробляти гроші.

Згідно ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Ураховуючи наведене, роз`яснення Пленуму ВССУ №4 від 1.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд визнає доведеним факт заподіяння потерпілому внаслідок необережних дій обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди, яка полягає в негативних наслідках від отриманої потерпілим ОСОБА_14 у ДТП травми, зокрема, такими наслідками суд визнає: больові відчуття, тривожні очікування щодо лікування, дискомфорт від отриманих травм, необхідності витрачання додаткового часу для вирішення питань, пов`язаних з відновленням здоров`я тощо. При наведених вище обставинах суд визначає компенсацію завданої потерпілому моральної шкоди у розмірі 5000 грн. та не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди у більшому розмірі.

Зазначена сума підлягає стягненню з ОСОБА_4 як безпосереднього заподіювача шкоди. Доводи сторони захисту щодо врахування даних про те, що ОСОБА_14 неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення, порушуючи правила дорожнього руху, за що притягувався до відповідальності, судом не приймаються, оскільки за наслідками розгляду кримінального провадження винуватість ОСОБА_14 (зокрема і часткова) у виникненні ДТП не встановлена. Суд дійшов до висновку, що саме односторонні дії ОСОБА_4 у порушенні правил переїзду перехрестя, перебувають у причинному зв`язку із наслідками ДТП.

Інші позовні вимоги суд визнає такими, що не підлягають задоволенню, вважає їх передчасно заявленими, що не позбавляє ОСОБА_14 отримати страхове відшкодування від страхової компанії після набрання законної сили вирком суду, а також пред`явити відповідні вимоги до обвинуваченого та особи, з якою він перебував у трудових відносинах.

При обранні покарання ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який на момент його вчинення визнавався злочином невеликої тяжкості, і на момент ухвалення вироку є нетяжким злочином. Данні про особу обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_4 зі слів працевлаштований, але офіційного підтвердження такому факту не надав, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, судимостей не має.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Ураховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, який свою винуватість не визнав, і не вчиняв дій, які би давали суду підстави вважати, що він шкодує про вчинене, або дій, які би свідчили про дійове каяття, зокрема спрямованих на добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди, у сукупності із вищезазначеними даними про особу ОСОБА_4 , та обставинами, при яких ним було вчинено злочин, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання в редакції санкції ч. 1 ст. 286 КК України, яка діяла на момент вчинення правопорушення, а саме у вигляді обмеження волі.

При цьому суд погоджується із стороною обвинувачення, яка просила звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вважаючи, що виправлення ОСОБА_4 можливо без реального відбування покарання, з покладанням раду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України

Окрім того, до ОСОБА_4 також підлягає застосуванню додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Суду не надано доказів того, що для ОСОБА_4 право керування транспортним засобом пов`язано з трудовою діяльністю, як єдино можливий вид заробітку.

На думку суду, призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Витрати на проведення експертизи відповідно до вимог ст. 124 КПК України також підлягають стягненню з обвинуваченого. Доля речових доказів вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.371, 370, ч.2 ст.373, ст. ст.374,376 КПК України, ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) моральну шкоду у розмірі 5000 (П`ять тисяч гривень).

ОСОБА_14 у задоволені цивільного позову до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа -Гарант», фізичної особи підприємця ОСОБА_20 , а також до ОСОБА_4 в частині стягнення витрат на експертизу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати - вартість експертизи № 042-1948-2019 від 23.10.2019 в розмірі 1796,90 грн. та № 12-1/2861 ід 22.11.2019 в розмірі 1413,09 грн., а всього в розмірі 3209,99 (Три тисячі двісті дев`ять гривень 99 копійок).

Речові докази по справі: автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «FORZA» н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , - передати власнику за вимогою, а мотоцикл марки «HONDA» модель «VFR 800» н.з. НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_14 залишити останньому у власність.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Відповідно до частин 3 і 6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення із журналом судового засідання і подання на нього письмових зауважень, а також отримання копії вироку, із її врученням обвинуваченому негайно після оголошення.

Суддя ОСОБА_1