ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №628/1165/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1127/21 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.296, ч.2 ст.125, ст.128 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11кп/818/1127/21 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05 листопада 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ, Харківська область, громадянина України, із середньою освітою, працюючого охоронцем у ТОВ «ЕДС Інженірінг», неодруженого, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 18.04.1995 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч.1 ст.117 КК України (1960 року) на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України звільнений умовно з іспитовим строком на 2 роки, з передачею його на перевиховання трудовому колективу;
- 14.09.1998 року Шевченківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.142, ч.2 ст.206, ст.42 КК України (від 1960 року) на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 08.08.2001 року на підставі Закону України «Про амністію», а невідбута частина покарання замінена умовним строком на 2 роки;
- 28.02.2006 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 29.12.2007 року за відбуттям строку покарання;
- 03.02.2009 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч.2 ст.309 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 22.06.2010 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.311 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 4 роки 1 місяць позбавлення волі. 05.04.2013 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 8 місяців 21 день;
- 24.04.2014 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч.1 ст.125, ч.2 ст.186 КК України, на 4 роки 5 місяців позбавлення волі. 10.03.2017 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 11 місяців,-

засуджено за:
- ч.3 ст.296 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі;
- ч.2 ст.125 КК України на 3 місяці арешту;
- ст.128 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі.

Як установив суд, 01 квітня 2020 року близько 14 год 00 хв ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи за місцем свого тимчасового мешкання у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яку він орендує у ОСОБА_8 , безпричинно, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, ображаючи при цьому нецензурною лайкою свою співмешканку ОСОБА_9 , вчинив з останньою сварку та голосно кричав на останню, чим порушив п.1 ч.1 ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», оскільки мешканці даного багатоквартирного будинку, дотримуючись вимог Постанови Кабінету міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», у переважній більшості перебували вдома та виказали своє невдоволення, викликали при цьому власницю даного помешкання ОСОБА_8 , яка по приїзду заспокоїла ОСОБА_7 .

Того ж дня, близько 17 год 00 хв ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого тимчасового мешкання за вищевказаною адресою, під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, з потерпілою ОСОБА_9 , з якою тривалий час перебуває у близьких стосунках та проживає разом, діючи з умислом, направленим на спричинення останній тілесних ушкоджень, наніс потерпілій декілька ударів долонею руки у обличчя, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою м`яких тканин обличчя з наявністю параорбітальних гематом праворуч та ліворуч, забійної рани у ділянці правої надбрівної дуги, множинних саден обличчя, перелому медіального краю носової кістки із зміщенням кісткових уламків, множинних саден тулуба та кінцівок, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/155-КП/20 від 19.05.2020 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 , діючи з умислом, направленим на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості завдання тілесних ушкоджень середньої тяжкості, хоча повинен і міг їх передбачити, наніс декілька ударів долонею руки по обличчю потерпілої, внаслідок чого остання впала передньою частиною тулубу на бильце ліжка, в результаті чого їй спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому ІХ ребра ліворуч по середньо-пахвовій лінії, який згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/155-КП/20 від 19.05.2020 є тілесним ушкодженням середнього ступеня тяжкості.

У подальшому, того ж дня близько 19 год 40 хв ОСОБА_8 прийшла до вищевказаної квартири разом із племінником ОСОБА_10 , де у кімнаті зали на ліжку вони побачили сплячу у стані алкогольного сп`яніння потерпілу ОСОБА_9 , яка мала численні тілесні ушкодження на тулубі та обличчі. Після чого, ОСОБА_8 зробила зауваження ОСОБА_7 з приводу нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 та попросила його зібрати свої речі і покинути приміщення вищевказаної квартири. У зв`язку з цим, ОСОБА_7 безпричинно, умисно, повторно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з явною неповагою до суспільства, ображаючи при цьому ОСОБА_8 нецензурною лайкою, усвідомлюючи, що він порушує громадський порядок, з прямим умислом та з особливою зухвалістю, демонструючи свої п`яне молодецтво, бажаючи показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, самоствердитися за рахунок інших осіб, протиставити себе іншим громадянам та суспільству, дістав із шафи страйкбольну гранату, яка за своїми зовнішніми характеристиками імітує гранату Ф-1, однак яка згідно з висновком судової вибухо-технічної експертизи № 15/93СЕ-20 від 21.05.2020 є імітаційно-тренувальною гранатою Ф-1 з активною чекою, яка до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не відноситься, та є засобом, призначеним для створення спеціальних піротехнічних ефектів та до вибуху не придатна, почав погрожувати ОСОБА_8 та ОСОБА_10 її застосуванням. Цю погрозу останні сприйняли як реальну та, побоюючись за своє життя, вибігли з приміщення вище вказаної квартири та викликали працівників поліції, які в подальшому евакуювали на вулицю мешканців дев`ятиповерхового будинку АДРЕСА_4 , чим було порушено їхні права на громадський спокій та відпочинок.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначив, що санкція ст.128 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не передбачала покарання у виді позбавлення волі. Наголосив, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, вчинив декілька кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким; кримінальні правопорушення, пов`язані з домашнім насильством, вчинив у стані алкогольного сп`яніння. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч.3 ст.296 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.125 КК України 3 місяці арешту, за ст.128 КК України 1 рік обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання 4 роки позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню підлягає частково.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набув чинності 01 липня 2020 року, внесені зміни до санкції статті 128 КК України, відповідно до яких передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, було вчинено ОСОБА_7 01 квітня 2020 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Таким чином, відповідно до вимог ч.2 ст.5 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначати покарання в межах санкції ст.128 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення ним кримінального правопорушення, оскільки Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, фактично посилено кримінальну відповідальність за ст.128 КК України.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Суд першої інстанції при призначенні покарання послався на те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та непогашені в установленому законом порядку; працює охоронцем ТОВ «ЕДС Інжиніринг», неодружений, є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, має ряд захворювань: В-20 IV кл.ст., ЗЗТБ (27.11.18) посттуберкульозний остеохондроз тіла хребта L1-L2 кат 5 гр 5.1, хронічний гепатит «С», синдром люмбаргії на фоні основного захворювання, хронічний катаральний фарингіт; перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з діагнозом «синдром залежності від опіатів», за амбулаторною психіатричною допомогою за останні п`ять років до кабінету лікаря психіатра цього ж медичного закладу не звертався, за місцем реєстрації характеризується задовільно. За повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 військову службу не проходив, перебуває на обліку військовозобов`язаних запасу як раніше засуджений.

Також судом було враховано обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Таким чином, судом враховано всі обставини, на які посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі, а тому вважати призначене ОСОБА_7 покарання, за своїм розміром, як за кожне кримінальне правопорушення окремо, так і за їх сукупністю, явно несправедливим через м`якість, підстав не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05 листопада 2020 рокущодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання за ст.128 КК України скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ст.128 КК України покарання 1 рік обмеження волі.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за:
- ч.3 ст.296 КК України на 2 роки 3 місяців позбавлення волі;
- ч.2 ст.125 КК України на 3 місяці арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: