Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
08 лютого 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001004 від 30 липня 2019 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_6 , з відповідними доповненнями до апеляційної скарги, на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 02 липня 2021 року
відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рівне Рівненської області, громадянки України, яка має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрована по АДРЕСА_1 , яка є раніше судимою 22.01.2016 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст. 185 КК України на підставі ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 02 липня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишено попередній у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 з 15 квітня 2020 року.
В строк відбутого покарання обвинуваченій ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 квітня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_6 , приблизно о 22 годині 30 хвилин 29 липня 2019 року, діючи умисно, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, через відчинене вікно, незаконно проникла до спальної кімнати будинку, який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала наручний годинник марки «Michael Kors» моделі «mk- 5530» вартістю 3156 гривень, наручний годинник марки «Marc by Marc Jacobs» моделі «Rose gold 256400 watch» вартістю 2777 гривень, наручний годинник марки «Michael Kors» моделі «mk-3676» вартістю 7918 гривень 31 копійка, наручний годинник марки «Michael Kors» моделі «mk-3608 Elena Gold-Tone Stainless Stell Bracelet Watch» вартістю 6561 гривню 60 копійок, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 20412 (двадцять тисяч чотириста дванадцять) гривень 91 копійку.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 покликається на незаконність вироку суду першої інстанції.
Вказує, що умисел на здійснення крадіжки у обвинуваченої ОСОБА_6 виник під час перебування у приміщенні будинку.
Вважає, що довідка вартості наручного годинника марки «Michael Kors» моделі «mk- 5530» та наручного годинника марки «Marc by Marc Jacobs» моделі «Rose gold 256400 watch», видана підприємцем Корнійчуком, не є процесуальним джерелом доказів та суперечить висновку експерта № 3.2-1195/19 від 10.12.2019 року.
Звертає увагу, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 не встановлено.
Просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 02 липня 2021 року скасувати. Дії обвинуваченої ОСОБА_6 в частині таємного викрадення наручного годинника марки «Michael Kors» моделі «mk-3676», придбаного в липні 2018 року станом на 30.07.2019 року, вартістю 7918 гривень 31 копійка, наручного годинника марки «Michael Kors» моделі «mk-3608 Elena Gold-Tone Stainless Stell Bracelet Watch», придбаного в лютому 2019 року, вартістю 6561 гривня 60 копійок, перекваліфікувати з ч.3 ст. 185 КК України на ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_6 застосувати до останньої вимоги ст. 75 КК України та звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 в частині обвинувачення за фактом таємного викрадення наручного годинника марки «Michael Kors» моделі «mk- 5530» та наручного годинника марки «Marc by Marc Jacobs» моделі «Rose gold 256400 watch» закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення її винуватості в суді і вичерпання можливості їх отримати.
Запобіжний захід, застосований під час досудового розслідування щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою скасувати.
Обвинувачена ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги покликається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невірну кваліфікацію її дій за ч. 3 ст. 185 КК України.
Вважає, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження її проникнення до житла потерпілої, чого не встановлено і судом першої інстанції.
Покликається на невмотивованість висновків суду щодо відсутності підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні для неї покарання при наявності встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання.
Вважає, що її дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 185 КК України.
Просить вироку суду скасувати та постановити новий вирок з врахуванням норм кримінального процесуального законодавства України.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинувачену, які підтримали апеляційні скарги з відповідними доповненнями останньої до апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченої не підлягають до задоволення з таких підстав.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Даних вимог суд першої інстанції дотримався.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.
До зазначеного стороною захисту, що дії обвинуваченої не підлягають кваліфікації за ч.3 ст. 185 КК України, колегія суддів ставиться критично та вважає безпідставними доводи обвинуваченої і захисника щодо необхідності перекваліфікації її дій на ч.2 ст. 185 КК України.
Так, та обставина, як зазначила обвинувачена в судовому засіданні апеляційної інстанції, що вона зайшла до будинку через вхідні двері, не впливає на кваліфікацію її дій за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки проникнення було незаконним, відбулось без дозволу власника будинку. ОСОБА_6 вказала, що з викраденим вийшла через вікно, оскільки побачила ОСОБА_10 , з яким у неї конфліктні відносини.
Доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона була вхожа до будинку, знала його господарів, приходила в гості, а тому дозволу при встановлених судом обставинах, які мали місце 29 липня 2019 року, не питала, також не свідчать про невірну кваліфікацію її дій, оскільки будь-яке вторгнення до житла здійснене за відсутності господарів, всупереч волі законного володільця, без визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку, є незаконним.
Колегія суддів вважає, що дослідивши покази обвинуваченої, яка протягом всього судового розгляду визнавала факт крадіжки наручних годинників, що не заперечувалось останньогю і при апеляційному перегляді оскаржуваного вироку, повністю погодилась із ознаками та вартістю викраденого нею майна, однак не визнавала факт проникнення до житла, та письмові належні і допустимі докази (дані протоколу огляду місця події з ілюстративною таблицею до протоколу, дані висновку експерта № 3.2-1195/19 від 10.12.2019, довідки вартості щодо підтвердження вартості викрадених годинників, дані висновку експерта №1.3-131/20 щодо належності частини слідів пальців рук, вилучених під час огляду місця події, обвинуваченій, відповіді з ломбарду щодо застави ОСОБА_6 викрадених годинників у ОСОБА_9 ), суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 саме у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно з проникненням у житло та правильно кваліфікував дії обвинуваченої за ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи захисника щодо необхідності перекваліфікації дій обвинуваченої на ч.2 ст. 185 КК України та клопотання про визнання доказу недопустимим і про закриття кримінального провадження в частині двох викрадених годинників, були предметом оцінки судом першої інстанції, які не взяті до уваги, з наведенням відповідного обґрунтування, з яким погоджується і колегія суддів.
В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі 420/1667/18, зазначено, що імперативність п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК у редакції Закону № 1261-VII щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вартість викрадених годинників підтверджується висновком експерта № 3.2-1195/19 від 10.12.2019 та довідкою вартості.

За такого, відсутні підстави для перекваліфікації дій обвинуваченої і закриття провадження в частині обвинувачення за фактом викрадення двох годинників на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки вказані твердження сторони захисту суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку ці вимоги закону при призначені ОСОБА_6 покарання дотримані.
Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував, що обвинувачена сприяла розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнав щире каяття в судових дебатах і останньому слові. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Судом не залишено без врахування і висновку органу пробації, викладеного в досудовій доповіді, відповідно до якого, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої та її спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 без позбавлення чи обмеження волі може становити небезпеку для окремих осіб та суспільства вцілому.
За наведеного, колегія вважає, що суд прийшов до вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої, а також попередження нових кримінальних правопорушень можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки поведінка обвинуваченої в минулому, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності, свідчить про відсутність у неї готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому обвинуваченій слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений нею злочин, оскільки тільки таке покарання досягне мети його застосування.
За таких обставин, правових підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_6 більш м`якого покарання, із застосуванням ст. 69, КК України чи для застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд апеляційної інстанції не знаходить.
З огляду на викладене доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
УХВАЛИЛА :
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 02 липня 2021 року відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_6 , з відповідними доповненнями до апеляційної скарги, ? без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою ОСОБА_6 ? в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3