Справа № 740/5969/19
Провадження № 1-кп/740/66/21
ВИРОК

іменем України

24 вересня 2021 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2019 року за №0000770, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Російської Федерації, громадянина України, маючої вищу освіту, пенсіонера, раніше не судимої, проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.125 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник адвокат ОСОБА_6 ,

встановив:

ОСОБА_3 07 червня 2019 року близько 08 год. 00 хв., перебуваючи біля під`їзду буд. АДРЕСА_2 , з мотивів триваючих неприязних відносин, вчинила сварку із ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_3 умисно завдала ОСОБА_5 не менше двох ударів кулаком правої руки по волосяній частині голови та в область носа потерпілої, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, гематоми перетинки носа, забою м`яких тканин носу у вигляді садна на переніссі, забою м`яких тканин нижньої щелепи зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_3 винуватість у пред`явленному обвинуваченні та цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 не визнала, показавши, що виходила із під`їзду вранці, була сварка із іншою наглядно знайомою жінкою з білим волоссям, не ОСОБА_5 , під час чого вона з метою самозахисту вдарила долонею правої руки цю жінку по щоці, свідків не було, у цієї жінки злетіла сережка. Із ОСОБА_5 конфліктів не було. У цієї жінки пакетів не було. Має поганий зір. Була дочка ОСОБА_5 ОСОБА_5 в судовому засіданні вказує неправду, це відплата, оскільки її чоловік був міліціонером і він «…садив…».

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що проживає на одній площадці із ОСОБА_3 на 5 поверсі буд. АДРЕСА_2 , 07 червня 2019 року вранці збиралася на роботу і почула крики в під`їзді, в якому зіткнулась із ОСОБА_3 , яка кричала і вимагала віддати ключі, вона заспокоювала ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_3 вдарила її з розмаху кулаком по щоці обличчя та тягала за волосся, через що з носа пішла кров. У неї в руках були пакети. В під`їзді нікого більше не було. Сварка розпочалася у під`їзді, а потім на вулиці поряд із під`їздом. Отримала тілесні ушкодження і лікувалась, у зв`язку з чим отримала моральну шкоду. Цивільний позов підтримує. В даний час ОСОБА_3 продовжує з нею сварки та образливі чіпляння.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що є дочкою ОСОБА_5 , яку вранці 7 червня 2019 року проводжала на роботу, вікна кухні та балкон їх квартири виходять на сторону входу до під`їзду буд. АДРЕСА_2 , після чого почула крики, через вікно кухні та в подальшому через балкон побачила, що ОСОБА_3 вдарила її матір рукою по обличчю і тягала за волосся, у матері була кров на обличчі, у матері в руках були пакети і вона кричала. Зі сторони ОСОБА_3 були неодноразові погрози її матері та сварки.

Із врахуванням доказів кримінального провадження суд приходить до слідуючих висновків.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 підтвердила обставини сварки із наглядно знайомою жінкою та нанесення ударів з метою самозахисту в під`їзді будинку за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_2 та в подальшому на вулиці біля під`їзду, останньою зазначено про відсутність конфліктних ситуацій та сварок під час даної події із ОСОБА_5 ..

Згідно показань в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 сварка щодо неї та спричинення їй тілесних ушкоджень вчинені 07 червня 2019 року близько 08-00 год. саме ОСОБА_3 ..

При оцінці показань потерпілої ОСОБА_5 судом враховується її заява від 07 червня 2019 року, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_5 на адресу Ніжинського ВП просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , яка 07 червня 2019 року спричинила їй тілесні ушкодження (а.71), що узгоджується із даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14 листопада 2019 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 в присутності понятих зазначила та відтворила обставини сварки зі сторони ОСОБА_3 та подальшого спричинення їй, як потерпілій, тілесних ушкоджень (а.73-74).

Даний слідчий експеримент проводився з метою уточнення показань потерпілої ОСОБА_5 із залученням двох понятих, з дотриманням вимог ст.223 КПК України, а протокол слідчої дії відповідає вимогам ст.104 КПК України і в ньому зафіксовано умови та результати слідчого експерименту. При проведенні слідчої дії потерпілій ОСОБА_5 були роз`яснені її права та обов`язки. Жодних зауважень учасників цей протокол не містить.

У висновку експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №209 від 25 листопада 2019 року зазначені виявлені у потерпілої ОСОБА_5 тілесні ушкодженя: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, гематома перетинки носа, забій м`яких тканин носу у вигляді садна на переніссі, забій м`яких тканин нижньої щелепи зліва;-які по механізму спричинення могли утворитись внаслідок не менш як 2-х ударів тупим предметом (предметами) або об такий, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (а.76-79).

За таких обставин показання потерпілої ОСОБА_5 є послідовними та узгоджуються із вищезазначеними доказами, мотиви неврахування її показань в судовому засіданні не встановлені, також її показання узгоджуються із показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , якою безпосередньо зазначено про спричинення сварки та тілесних ушкоджень щодо ОСОБА_5 07 червня 2019 року саме обвинуваченою ОСОБА_3 .. Вказаний свідок у встановленому порядку попереджена про кримінальну відповідальність та приведена до присяги.

Показання свідка є доказами відповідно до ст.ст.84, 95 КПК України.

Вказані докази, які надані стороною обвинувачення, є послідовними, узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують умисне спричинення обвинуваченою ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , що спростовує протилежні доводи обвинуваченої.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час досудового розслідування 28 листопада 2019 року ОСОБА_3 слідчим Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області роз`яснено право на правову допомогу, яке вона може реалізувати, обравши собі захисника шляхом призначення безоплатно за рахунок держави, остання зазначила, що не бажає залучення адвоката, свої права захищатиме самостійно (а.90).

В підготовчому засіданні ухвалою від 24 січня 2020 року за ініціативою суду обвинуваченій ОСОБА_3 було призначено адвоката для здійснення її захисту за призначенням (а.15).

За таких обставин право обвинуваченої на захист порушено не було.

Статтею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Змагальність процесу передбачає свободу сторін у висловленні своїх заперечень, у тому числі щодо допустимості тих чи інших доказів. Це, зокрема, прямо випливає зі змісту ч.3 ст.89 КПК України, яка передбачає, що сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Цьому праву кореспондує відповідний обов`язок іншої сторони довести допустимість такого доказу (ч.2 ст.92 КПК України).

Принцип диспозитивності згідно ст.26 КПК України, який відноситься до основних засад кримінального провадження, передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Під час судового розгляду стороною захисту не подані докази на спростування вказаних вище доказів сторони обвинувачення, та докази щодо застосування стосовно обвинуваченої будь-яких неправомірних заходів і будь-яким чином вона не вказувала про порушення її процесуальних прав працівниками поліції під час досудового розслідування.

Також суду сторонами не подані докази на підтвердження відомостей щодо нездатності обвинуваченої повною мірою реалізувати свої права внаслідок фізичних чи інших вад, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, при цьому КПК України не передбачає обов`язкового залучення експерта для визначення здатності/нездатності особи повною мірою реалізувати свої права внаслідок фізичних чи психічних вад. Лише у разі наявності у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду обґрунтованих сумнівів у тому, що особа здатна або не здатна повною мірою реалізувати свої права (у силу характеру захворювання, поведінки під час кримінального провадження, наданих нею показань), та за необхідності використання спеціальних знань має бути залучено експерта. Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 липня 2020 року по справі №683/1915/17.

Фактичні обставини кримінального провадження свідчать про доведеність пред`явленого обвинувачення, що є підставою для визнання обвинуваченої ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_5 ..

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд при виборі покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінального проступку і пов`язане із незаконним посяганням на здоров`я людини, у даному випадку жінки, що має підвищений рівень суспільної небезпечності; дані про особу обвинуваченої, яка має 62-річний вік та постійне місце проживання, за яким скарги щодо неї відсутні, є непрацездатною особою похилого віку, не перебуває на обліку лікаря-психіатра (а.85) та лікаря-нарколога (а.86), раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, згідно досудової доповіді щодо неї встановлені середні ступені ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства із можливістю виправлення без позбавлення чи обмеження волі; обставина, яка пом"якшує покарання,-перше притягнення до кримінальної відповідальності, обтяжуючі обставини відсутні.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі, наближеному до мінімальної санкції статті, що відповідає тяжкості правопорушення та особі обвинуваченої і є достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення 5000 грн. моральної шкоди, спричиненої внаслідок протиправних дій обвинуваченої, необхідності лікування, фізичного болю та страждання, порушення звичного способу життя.

В судовому засіданні встановлено, що спричинення обвинуваченою ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 перебувають у причинному зв`язку із наслідками для потерпілої у вигляді тілесних ушкоджень та необхідного лікування.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення ушкодженням здоров`я потерпілого, за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та характер пережитих потерпілою ОСОБА_5 душевних страждань, пов"язаних з протиправними діями обвинуваченої, істотністю вимушених змін у її житті, отримання тілесних ушкоджень та психічного потрясіння внаслідок кримінального правопорушення, негативний вплив потрясіння на її здоровя, погіршення здоров"я та необхідність лікування, докладання додаткових зусиль для відновлення звичного способу життя, необхідність витрачання свого часу під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді, що, із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, є підставою для стягнення моральної шкоди у розмірі 4000 грн., у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Докази на підтвердження витрат на залучення експерта та речових доказів суду не подані.

Керуючись ст.374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою за ч.2 ст.125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) грн..

Стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 4000 (чотири тисячі) грн. моральної шкоди. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Олійник.