КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційні скарги прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 грудня 2021 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227 000 (двісті двадцять сім тисяч) гривень у національній грошовій одиниці, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, є українцем, громадянином України, має середню освіту, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 28.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000235.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, необгрунтованість та невмотивованість, постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого задовольнити, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, у межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає про наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Стверджує, що ОСОБА_8 підозрюється у вимаганні, вчиненому організованою групою з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, та з погрозою вбивства і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Також прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що стороною обвинувачення неодноразово здійснювалися спроби виклику підозрюваного до органу досудового розслідування для проведення за його участю слідчих та інших процесуальних дій. Вказує, що з 16.07.2020 по 02.11.2021 підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування та суду. Стверджує, що запобіжний захід без застави не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам неналежної процесуальної поведінки та додає, що визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є необгрунтованим та невмотивованим.

У підсумку прокурор зазначає про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Захисник ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її необгрунтованість, постановити нову ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує, що стороною обвинувачення не доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та прокурора задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.
Європейський суд з прав людини підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Служби безпеки України перебувають матеріали кримінального провадження №0000235, відомості про яке 28.09.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Дане кримінальне провадження 28.09.2020 виділене з кримінального провадження №0000030 від 25.02.2020 за підозрою громадян України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
28.07.2020 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. У зв`язку із переховуванням ОСОБА_8 від правоохоронних органів України та у зв`язку із неможливістю безпосереднього вручення повідомлення про підозру було надіслано поштою за місцем реєстрації та проживання та на адресу житлово-експлуатаційної організації (за місцем проживання особи).
28.07.2020 оголошено розшук підозрюваного, здійснення якого доручено співробітникам ГУБКОЗ Служби безпеки України.
02.11.2021 ОСОБА_8 затримано на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.08.2021.
13.08.2021 старший слідчий в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року дане клопотання задоволено частково та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 грудня 2021 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227 000 (двісті двадцять сім тисяч) гривень у національній грошовій одиниці, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодоОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою фактів та обставин з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Твердження захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 03.03.2020, протоколах допиту потерплого ОСОБА_14 від 09.07.2020, від 16.07.2020, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_15 від 08.07.2020, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2020, від 08.07.2020, протоколі про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 05.05.2020, постанові про оголошення в розшук підозрюваного від 28.07.2020.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування підозрюваному інкриміновано кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.

У відповідності до клопотання органу досудового розслідування, доведеність наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного підтверджується наступним.
Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний, усіляким чином намагався спілкуватися із потерпілим та його представниками за допомогою каналів із так званим обмеженим доступом, використовуючи програму обміну повідомленнями для смартфонів (мобільного додатку) «Whatsapp», а також замінюючи свою вербальну лексику іншими словами задля маскування незаконних дій своїх, а також членів злочинної групи. Також підозрюваний неодноразово здійснював видалення текстових повідомлень задля уникнення викриття злочинної діяльності його та членів злочинної групи.
Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується шляхом аналізу поведінки підозрюваного, зафіксованої під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій та проявляється у сукупності заходів, спрямованих на уникнення кримінальної відповідальності.
Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується неодноразовими показаннями потерпілого, а також результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо підозрюваного та інших учасників злочинної групи, у ході яких встановлено, що зазначені особи систематично, зухвало та із відчуттям безкарності здійснюють вимагання у потерпілого та його представників чужих грошових коштів, майже щоразу вимоги передати майно, на яке не має права підозрюваний, супроводжуються усілякими погрозами різного характеру. Також до цих діянь мають відношення й інші особи, які залучені до вчинення злочину, але на даний час слідством не встановлені.
На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно недоведеності стороною обвинувачення неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.

Враховуючи наведене, посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу для скасування ухвали та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, є необґрунтованими, з урахуванням того, що вказані обставини враховані слідчим суддею при постановленні оскаржуваного судового рішення.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Посилання сторони обвинувачення на необгрунтованість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слід визнати непереконливими, з урахуванням дотримання слідчим суддею вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вимаганні, вчиненому організованою групою, порушень слідчим суддею наведених вимог ст. 183 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Посилання сторони обвинувачення на те, що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування та суду, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і посилання прокурора на те, що стороною обвинувачення неодноразово здійснювалися спроби виклику підозрюваного до органу досудового розслідування для проведення за його участю слідчих та інших процесуальних дій.
Посилання апелянтів на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 грудня 2021 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227 000 (двісті двадцять сім тисяч) гривень у національній грошовій одиниці, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін,а апеляційні скарги прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4