1 із 6 Провадження №1-кп/303/232/21
Справа №303/6543/20
вирок
Іменем України

19 січня 2022 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0000263 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,
- обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 28 - частини 2 статті 194 КК України,-
з участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, яке визнане судом недоведеним.
Так, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 03 лютого 2019 року о 03 годині 00 хвилин діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, досудове розслідування щодо якої виділено в окреме провадження, з хуліганських мотивів, маючи умисел, направлений на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та наслідки своїх дій у вигляді знищення чужого майна загальнонебезпечним способом, будучи одягнутими в одяг із капюшонами, користуючись темною порою доби і відсутністю сторонніх осіб задля уникнення ідентифікації, маючи заздалегідь заготовлену у пластиковій пляшці з-під напою «Фанта» ємністю 1,5 л горючу суміш, яка містила світлий нафтопродукт (бензин, гас, дизельне паливо), підійшли до кафе-бару «Траторія», що знаходиться в АДРЕСА_2 , де роздивилися обстановку, яка дозволяла їм не бути поміченими у своїх злочинних діях іншими особами.
Після того, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, досудове розслідування щодо якої виділено в окреме провадження, з прямим умислом, спрямованим на знищення та пошкодження чужого майна, знаходячись у вказаному місці, підійшли по черзі до вхідних дверей кафе-бару «Траторія», що знаходиться в АДРЕСА_2 , які облили та підпалили, внаслідок чого виникло їх загорання і розвивалося подальше поширення вогню, а самі зникли з місця вчинення злочину в невідомому напрямку, однак пожежа була помічена і вчасно локалізована та погашена діями працівників охоронної фірми «Зодіак», що приїхали на місце події на спрацювання сигналізації.

2 із 6
Тим самим ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, досудове розслідування щодо якої виділено в окреме провадження, вчинили всі необхідні дії, спрямовані на умисне знищення чужого майна загально небезпечним способом, які вважали необхідними для доведення цього злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.
Згідно висновку «молекулярно-генетичної експертизи» Львівського науково- дослідного експертно-криміналістичного центру МЕС України від 25 березня 2019 року М10/144, п.2: генетичні ознаки клітин у вирізах з марлевого тампону зі змивом з пляшки (об`єкт №2) є змішаними, містять генетичні ознаки не менше двох осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_3 (об`єкт №5).
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом зосудового розслідування кваліфіковані частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 28 частини 2 статті 194 КК України - закінчений замах на умисне знищення майна, вчинене шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав, пояснив, що увечері 02 лютого 2019 року знаходився на дні народженні в кафе «Корчма» в селі Клячаново Мукачівського району, був там допізна, потім прийшов додому і ліг спати. Як саме відбувалися події точно не пам`ятає оскільки пройшов значний час. Пам`ятає що мобільний телефон залишав у своєму автомобілі. У той вечір автомобілем користувався знайомий брата, який розвозив гостей. Щодо виявлення слідів ДНК на пляшці, яка була оглянута на місці події нічого повідомити не може, припускає, що хтось міг використати пляшку, яку він можливо викинув у смітник, після вживання напою.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 ствердив, що дійсно вночі 03 лютого 2019 року було повідомлено про здійснення підпалу кафе-бару «Траторія», що знаходиться в АДРЕСА_2 . Дане приміщення ним та його знайомим ОСОБА_8 було взято в оренду, це був сімейний бізнес, тому йому допомагала дружина і старша дочка. Жодних погроз, від сторонніх осіб, до моменту підпалу на його адресу не надходило. 03 лютого 2019 року йому зателефонував ОСОБА_8 та повідомив що стався підпал. Коли приїхав на місце побачив знаряддя підпалу пластикову пляшку, яка була у смітник. Також, були сліди підпалу, пошкоджені двері та тріснуте скло. Вартість матеріальних збитків йому невідомо, претензій до обвинуваченого немає.
Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не прибув, звернувся з клопотанням про здійснення судового розгляду у його відсутності.
Також, суд враховує позицію потерпілих, які не зверталися до суду з цивільним позовом про стягнення моральної та матеріальної шкоди, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченому, за дане кримінальне правопорушення, залишили на розсуд суду.

Дослідженням письмових доказів, які надані суду сторонами кримінального провадження, а також оцінкою даних доказів на предмет належності та допустимості, щодо подій, які мали місце в ніч на 03 лютого 2019 року судом встановлено наступне.
Наданими суду стороною обвинувачення копією договору оренди приміщення від 23 травня 2018 року, актом прийому передачі від 23 травня 2018 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №215090553 від 06 липня 2020 року підтверджується, що орендодавцем, та відповідно власником приміщення, розташованого в АДРЕСА_2 є ТзОВ «ВІТ ХАУС», при цьому, обов`язок збереження об`єкта оренди та запобігання пошкодження покладено на орендаря ОСОБА_6 .
На підставі заяви-дозволу орендаря ОСОБА_6 від 03 лютого 2019 року в порядку статті 233 КПК України здійснено огляд місця події, в тому числі приміщення кафе. Ухвалу слідчого судді, відповідно до частини 3 статті 233 КПК України, суду не надано,

3 із 6
проте сторони даний факт не оспорювали.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 03 лютого 2019 року під час огляду кафе-бару «Траторія», розташованого в АДРЕСА_2 виявлено пошкодження вхідних дверей, дві паперові серветки та пластикову пляшку з надписом «Fanta», яка знаходилася біля бетонного стовпу приміщення «Ощадбанку». За результатами огляду вилучено змиви з правих та лівих вхідних дверей та дві паперові серветки.
Згідно з протоколом огляду предмета від 06 лютого 2019 року у приступності понятих в період часу з 19 години 19 хвилин по 19 годину 37 хвилин оглянуто вилучені за місцем події речі, а саме пластикову пляшку з надписом «Fanta» - за допомогою двох ватних паличок було зроблено змиви.
Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 06 лютого 2019 року обвинувачений, у присутності захисника та понятих, добровільно надав зразки ДНК, проте у протоколі не зазначено час відібрання зразків, що дає підстави вважати що зразки ДНК обвинуваченого були відібрані до того, як зроблено змиви з пластикової пляшки з надписом «Fanta».
Наданим суду висновком Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №10/144 від 25 березня 2019 року підтверджується що у вирізках з наданих на дослідження марлевого тампону зі змивом з пакета (об`єкт №1) та марлевого тампону зі змивом з пляшки (об`єкт №2) виявлено поодинокі клітини з ядрами. Генетичні ознаки клітин у вирізках марлевого тампону зі змивом з пляшки (об`єкт №2) є змішаними, містять ознаки не менше двох осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_3 .
Слід зазначити, що на підтвердження своїх доводів щодо винуватості ОСОБА_3 стороною обвинувачення надано протокол обшуку за місцем проживання обвинуваченого від 06 лютого 2019 року, проте за результати обшуку нічого не виявлено та не вилучено. У подальшому, безпосередньо у кабінеті №63 Мукачівського ВП ГУНП України в Закарпатській області під час дачі пояснень обвинуваченим, у нього виявлено та вилучено мобільний телефон, яким він користувався, що підтверджується протоколом огляду від 06 лютого 2019 року.
Згідно з протоколом огляду цифрового носія від 06 липня 2019 року за результатами здійсненого тимчасового доступу (протоколи від 16 березня 2019 року) встановлено що 03 лютого 2019 рок в період часу з 1:59:39 по 2:08:37 мобільний телефон обвинуваченого знаходився у районі села Клячаново, що підтверджується напрямком фіксації базових станцій вишок оператора мобільного зв`язку. Проте, з 2:29:21 по 2:48:5 вказаний номер фіксується вже іншою базовою станцією, що направлена в іншому напрямку і охоплюється з місцем вчинення кримінального правопорушення.
На підставі ухвали слідчого судді від 08 лютого 2019 року, відповідно до протоколу тимчасового доступу від 09 лютого 2019 року вилучено відеозапис з камер відео нагляду кафе-бару «Траторія».
Зазначені вище відео переглянуті в судовому засіданні, з яких вбачається, що дві невстановлені особи (чоловічої статі) у певний період часу проходять площею Федорова, звертають на вулицю Пушкіна, потім на вулицю А.Штефана, потім звертають на вулицю І.Маргітича. Після чого, підходять до приміщення кафе-бару і кидають пляшку із запальною речовиною до дверей закладу.
На підтвердження своїх доводів стороною обвинувачення надано висновок сектору вибухотехнічних та пожежотехнічних досліджень Закарпатського НДЕКЦ №12/24 від 18 лютого 2019 року, відповідно до якого причиною загорання кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » , яке мало місце 03 лютого 2019 року є занесення стороннього джерела запалювання (сірник, запальнички свічки) на горючу рідину(нафтопродукти (бензин, гас, дизельне паливо)) нанесену на горючі матеріали.
Відповідно до висновку Закарпатського НДЕКЦ №7/21 від 15 лютого 2019 року за результатами фізико-хімічного дослідження встановлено що на наданих на дослідження об`єктах змивах правих та лівих дверей (марлеві тампони) виявлено сліди зміненого

4 із 6
світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного палива). Проте встановити вид зміненого світлого нафтопродукту неможливо з причин фізико-хімічних змін його складу.
Відповідно до висновку Закарпатського НДЕКЦ №7/22 від 17 квітня 2019 року за результатами фізико-хімічного дослідження встановлено що на наданих на дослідження об`єктах двох чоловічих кофтах матерчатих з капюшоном та чоловічих кросівках нафтопродуктів та паливо-мастильних матеріалів не виявлено. На пластиковій пляшці з надписом «Fanta» виявлено сліди зміненого світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного палива), встановити вид зміненого світлого нафтопродукту неможливо з причин фізико-хімічних змін його складу.

Оцінюючи докази кожний окремо та в їх сукупності, щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні ОСОБА_3 закінченого замаху на умисне знищення майна, вчинене шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб, суд приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла тощо.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Згідно вимог частини 1 статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених статті 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом (стаття 17 КПК України).
Доказами, які на думку сторони обвинувачення підтверджують вину ОСОБА_3 , щодо вчинення ним кримінального правопорушення щодо потерпілих, є показання потерпілого ОСОБА_6 , дані під час судового розгляду та всі інші докази надані стороною обвинувачення та досліджені у судовому засіданні.
Проаналізувавши показання потерпілого суд зазначає, що останній підтвердив виключно факт підпалу вхідних дверей кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в АДРЕСА_2 , при цьому зазначив, що до моменту вчинення даного кримінального правопорушення жодних дзвінків з погрозами від невідомих людей не надходило. Шляхом підпалу частково пошкоджені вхідні двері.
Наданими суду відеозаписами з камер відео спостереження вбачається, що дві невстановлені особи (чоловічої статі) у певний період часу проходять площею Федорова, звертають на АДРЕСА_3 , після чого звертають на вулицю І.Маргітича. Особи підходять до приміщення кафе-бару і кидають пляшку із

5 із 6
запальною речовиною до дверей закладу. Той факт, що на вказаному вище відео зафіксовано обвинуваченого, суду не доведено.
Аналізуючи наведене суд приходить до переконання, що стороною обвинувачення доведено факт замаху за попередньою змовою групою осіб на умисне знищення майна, шляхом підпалу, проте жодним чином не доведено вину обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення.
Також, на підтвердження своїх доводів стороною обвинувачення надано висновок експерта, за яким на змивах отриманих з пластикової пляшки з надписом «Fanta» - присутні генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_3 , проте стороною обвинувачення не спростовані доводи обвинуваченого, який припустив, що інша особа могла використати пляшку, яку він раніше викинув у смітник, після вживання напою.
Не спростовані стороною обвинувачення доводи сторони захисту, за якими в момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений знаходився в кафе «Корчма» в селі Клячаново, Мукачівського району на святкуванні дня народження свого брата, а належним йому транспортним засобом, у якому знаходився мобільний телефон, користувалася інша особа.
Таким чином, стороною обвинувачення не надано суду доказів, які б вказували на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні закінченого замаху на умисне знищення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в АДРЕСА_2 , вчинене шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб.
За таких обставин, суд вважає безпідставною та необґрунтованою позицію сторони обвинувачення щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства.
Відповідно до роз`яснень пункту 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані - суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях й ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи в учиненні кримінального правопорушення.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після

6 із 6
всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 28 - частини 2 статті 194 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 .
Пунктом 2 частини 1 статті 373 КПК України визначено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Таким чином, ОСОБА_3 слід визнати невинуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 28 - частини 2 статті 194 КК України та виправдати.
Долю речових доказів виріши у порядку статті 100 КПК України.
Відповідно до вимог статті 124 КПК України процесуальні витрати віднести за рахунок держави.
Застосований стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту припинив свою дію.
Керуючись ст. ст. 100, 124,373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 28 - частини 2 статті 194 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Речовий доказ у даному кримінальному провадженні магнітний носій DVD залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1