ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000661 від 08 жовтня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нікольське Солонянського району Дніпропетровської області, громадянин України, який має неповну середню освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 21.09.2017 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст.. 70 ч.4 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 03.12.2019 року по відбуттю строку покарання;
- 01.12.2021 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 257, ч. 3 ст.357, ч. 1 ст. 70 КК України, ст.70 ч.1 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2021 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, знаходився біля буд. 17 по вул. Тверській в м. Дніпро, де маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), підійшов до раніше незнайомих малолітніх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким назвався співробітником поліції та звернувся до ОСОБА_5 з проханням показати свій мобільний телефон під приводом перевірки до крадіжки.
Малолітній ОСОБА_5 , довіряючи та не маючи сумніву у добропорядності ОСОБА_4 , вважаючи його працівником поліції, передав останньому свій мобільний телефон «Nokia34», який належить ОСОБА_7 для перевірки його до факту крадіжки. ОСОБА_4 взяв вищевказаний мобільний телефон, та повідомив, що здійснить дзвінок матері малолітнього ОСОБА_5 .
Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), знаходячись у вказаному місці та у зазначений час, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, утримуючи при собі телефон « НОМЕР_1 », вартість якого складає 3635 гривень 92 копійки, втік з місця скоєння кримінального правопорушення, утримуючи при собі викрадене чуже майно, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вищевказану суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22 вересня 2021 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 знаходився біля буд. 42 по пр. Петра Калнишевського в м. Дніпро, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), підійшов до раніше незнайомих малолітніх осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким назвався співробітником поліції та звернувся до ОСОБА_8 з проханням показати свій мобільний телефон під приводом перевірки до крадіжки.
Малолітній ОСОБА_8 , довіряючи та не маючи сумніву у добропорядності ОСОБА_4 , вважаючи його працівником поліції, передав останньому свій мобільний телефон «IPhone8+», який належить ОСОБА_10 для перевірки його до факту крадіжки. ОСОБА_4 взяв вищевказаний мобільний телефон, та повідомив, що здійснить дзвінок матері малолітнього ОСОБА_8 .
Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), знаходячись у вказаному місці та у зазначений час, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, утримуючи при собі телефон «IPhone8+», вартість якого складає 8500 гривень, втік з місця скоєння кримінального правопорушення, утримуючи при собі викрадене чуже майно, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і пояснив, що 29.08.2021 року, знаходячись на одній з вулиць м. Дніпро побачив малолітніх хлопців, під вигаданим приводом, нібито він працівник поліції, попросив раніше незнайомого малолітнього показати свій мобільний телефон для перевірки, після чого разом в викраденим телефоном зник. 22.09.2021 року, перебуваючи на пр. Петра Калнишевського м. Дніпро, попросив у малолітнього ОСОБА_8 мобільний телефон під приводом зателефонувати його матері, після чого з викраденим телефоном також втік. В подальшому, вказані мобільні телефони він здав до ломбарду.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутність. З урахуванням того, що у відсутність потерпілого можливо встановити всі фактичні обставини справи, справу розглянуто у його відсутність.
Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, в письмовій заяві просила розглянути справу у її відсутність. З урахуванням того, що у відсутність потерпілої можливо встановити всі фактичні обставини справи, справу розглянуто у її відсутність.
За таких обставин, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до нетяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.
З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ч.4 ст.70 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_4 та попередженню нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз у сумі 300,00 грн.

Речові докази суду не надавались.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, поглинути призначене покарання покаранням за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2021 року за ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 257, ч. 3 ст.357, ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід, у кримінальному провадженні, що знаходиться на розгляді, не обирався.

Строк покарання обчислювати відповідно до вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2021 року з 03 жовтня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз у сумі 300,00 грн.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_11