Справа № 471/640/21
Провадження №1-кп/471/92/21
Номер рядка звіту 93
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2021 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське Миколаївської області кримінальне провадження зареєстроване до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 02.07.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Володимирівка Волноваського району Донецької області, громадянин України, не одружений, не працюючий, з середньою освітою, не має на утриманні неповнолітніх дітей, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15.08.2007 року за ч. 1 ст. ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із урахуванням ст. 69,70 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі. 08.01.2009 року був звільнений з Копичанської виправної колонії № 112 Тернопільської області у зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 27.12.2012 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20.04.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, із застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України, з урахуванням строку попереднього ув`язнення з 13.03.2015 року по 20.04.2015 року. 24.04.2017 року звільнений з Київського слідчого ізолятору № 13 у зв`язку з відбуттям покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , раніше вчиняючи злочини проти власності, належних висновків для себе не зробив та повторно скоїв умисний корисливий злочин, 27.06.2021 року близько 14:00 год., реалізуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку проник на територію домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоду, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки таємно, через незачинені вхідні двері підсобного приміщення проник в середину, звідки умисно здійснив крадіжку мідного кабелю 2x1,5 довжиною 70 м., бувшого у використанні вартістю з урахуванням зносу 10 грн. 00 коп. за метр, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 700 грн. 00 коп. Після чого з викраденим майном ОСОБА_4 з місця скоєнню злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Крім того, 28.06.2021 року близько 18:00 год. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, через незачинену хвіртку проник на територію домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоду, з корисливих мотивів усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки, таємно, через незачинені вхідні двері підсобного приміщення проник в середину, звідки умисно здійснив крадіжку алюмінієвого бідону, ємністю 38 л., бувшого у використанні, вартістю з урахуванням зносу 400 грн. 00 коп. та електродриль темно-зеленого кольору, бувшу у використанні, вартістю з урахуванням зносу 830 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1230 грн. 00 коп. Після чого з викраденим майном ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Крім того, 29.06.2021 року близько 13:00 год. ОСОБА_4 з дозволу власника ОСОБА_5 перебував на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де виконував господарські роботи. Цього дня близько 15 год. 00 хв. достовірно знаючи, що господарів не має на території домоволодіння в ОСОБА_4 виник раптовий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та НЕ може чинити перешкоду, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки, знаюча де знаходиться ключ від вхідних дверей житлового будинку, шляхом вільного доступу заволодів вказаним ключем, після чого за допомогою ключа відчинив вхідні двері, та зайшов до середини житлового будинку, звідки здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 300 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток. З викраденим майном ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини злочину і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 себе визнав винним, дав показання, які повністю відповідають обставинам злочину, щиро покаявся, суду пояснив, що злочини вчиняв через брак коштів, на роботу влаштуватися він не може, так як не має документів, тому вчиняв крадіжки, в зв`язку з тяжким матеріальним положенням.

Таким чином, суд вважає, що під час судового засідання доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність, за яке передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України, визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до ст. 75 КК у разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Питання призначення покарання та звільнення від нього чи його відбування нерозривно пов`язані між собою, оскільки визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Тому при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, з огляду на вищевказане, суд враховує як обставини, що пом`якшує покарання, оскільки останній повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, не заперечував фактичних обставин справи (через що провадження в суді розглянуто у порядку ч. 3 ст. 349 КПК), при цьому, сторона обвинувачення в обвинувальному акті також визнала обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 - його щире каяття, дані про особу винного, його характеристику за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, а непогашена судимість, не є перешкодою для застосування до нього ст. 75 КК (постанови Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 337/3654/16-к, від 28 травня 2020 року у справі № № 753/13972/17).

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи досудову доповідь органу з питань пробації, суд вважає за можливе у даному конкретному випадку, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України та 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Речові докази: згідно вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, необхідно повернути законному володільцю.

Частина 2 статті 124 КПК України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках даного кримінального провадження було проведено судово-товарознавчу експертизу з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта в розмірі 2745, 92 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки.

На підставі п.п 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 слідуючі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази - повернути законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експертів з проведення судово-товарознавчих експертиз на користь держави в розмірі 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) гривень 92 копійки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Братський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1