ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2327/21

09 вересня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Томина Балка Білозерського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, близько 03 години 00 хвилин 01 липня 2021 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово знаходилася на ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами військової частини на території Житомирської та Київської областей, проводячи час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєному злочині визнав повністю, щодо фактичних обставин справи не заперечував, щиро кається в скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. З ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. З ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану (дезертирство) і кваліфікує його дії за ч.3 ст. 408 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, вчинення злочину вперше та наявність у нього трьох неповнолітніх дітей.

Зважаючи на наявність пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що ОСОБА_4 був нагороджений Грамотою Верховної Ради України за заслуги перед Українським народом, відзнакою Президента УКраїни "За участь в антитерористичній операції" суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів за ч. 3 ст. 408 КК України із застосуванням ст.69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі визначеного санкцією статті.

Враховуючи наявні пом`якшуючі обставини та особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій, його позитивну характеристику по місцю служби і проживання, руд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів може бути умовне покарання і рахує за можливе застосувати до нього ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням.

На підставі викладеного та керуючись ст. 371, 374, 375 КПК України, ст. 75,76 408 КК України, суд
ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування йокарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового Злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти органи з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1