ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1400/21

Провадження № 11-кп/4820/276/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Кам`янець Подільським міськрайонним судом Хмельницької області та ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 жовтня 2021 року за № 0000806 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України, за апеляційною скаргою його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 грудня 2021 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з середньою технічною освітою, одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, який працюює трактористом-машиністом СФГ "С-Іванна", раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України, і призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 8 (вісім) років.
До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і взято під варту у залі судового засідання, ухвалено рахувати строк відбування покарання з 03.12.2021 року.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортних експертиз в сумі 1544 грн. 61 грн.
Накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.10.2021 арешт на речовий доказ автомобіль "Volkswagen" моделі "Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , скасовано.
Долю речових доказів по справі вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
За вироком суду, ОСОБА_6 04.10.2021 близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи при цьому права на керування транспортним засобом відповідної категорії, рухаючись автодорогою Кам`янець-Подільський Ярмолинці Хмельницької області, з`їхав на дорогу із щебеневим покриттям у с. Балин в напрямку вул. Жукова. При переїзді перехрестя поблизу домогосподарства № 9, не врахувавши дорожню обстановку та не стеживши за нею, не був уважним, не продовжив рух в межах автомобільної дороги, виїхав за межі проїзної частини, створивши при цьому загрозу безпеці дорожнього руху. Не впоравшись з керуванням, допустив перекидання автомобіля.
В результаті автопригоди пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.
Під час керування транспортним засобом обвинувачений порушив п.п. 1.10, 2.1.а, 2.3.б, 2.3.д, 2.9.а Правил дорожнього руху України, а саме:
п.п. 1.10 «автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій)»;
п.п. 2.1.а «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;
п.п. 2.3.б, 2.3.д «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;
п.п. 2.9.а «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Вказані порушення знаходяться в прямому причинному зв`язку з її наслідками.
Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, його захисник подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок змінити пом`якшивши таке.
Вирок у вказаній частині вважає незаконним та необґрунтованим.
Призначене покарання, на його думку, є надто суворим, таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: останній вчинив злочин з необережності, повідомив у правоохоронні органи, надавав потерпілому медичну допомогу, активно сприяв слідству, претензії з боку потерпілої відсутні, остання просила не позбавляти його волі, крім того, без батька залишаються троє дітей.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 2861 КК України в поданій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи захисника про небхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з положень ст.65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останні), а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та особу винного.

У ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2861 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Факт порушення Правил дорожнього руху України вказує на істотну суспільну небезпечність дій водія ОСОБА_6 та недотримання останнім вимог у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху України.

Місцевий суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, характер допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, внаслідок яких настала смерть потерпілого.

Враховано, що вказане кримінальне правопорушення є тяжким.
Обвинувачений характеризується позитивно, працює, має сім`ю, на його утриманні троє малолітніх дітей та дружина, здійснює догляд за хворим батьком, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, місцевим судом правильно визнано: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше, добровільне відшкодування завданих збитків, надання допомоги потерпілому після вчинення кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Взято до уваги і думку потерпілої, яка просила ОСОБА_6 суворо не карати, та досудову доповідь органу пробації за висновком якої ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення є середньою, його виправлення можливе без позбавлення волі.
Враховуючи наведене, характер і мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, з урахуванням ряду пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про необхідність призначення такого із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 2861 КК України.

Окрім того, при призначенні обвинуваченому покарання, місцевий суд правильно врахував, що внаслідок вчиненого злочину настали непоправні наслідки, а саме: смерть людини, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, однак, обвинувачений знехтував такими цінностями. Також, останній систематично притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, в тому числі і за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відомостями із досудової доповіді органу пробації. А тому, суд правильно призначив обвинуваченому і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів вважає, що як основне покарання, так і додаткове покарання призначені з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року та п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті».

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Посилання захисника на те, що суд не врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: активне сприяння розкриттю злочину, наявність на його утриманні трьох дітей, хворого батька, надання допомоги потерпілому, є безпідставним, оскільки спростовуються змістом оскаржуваного рішення, з якого вбачається, що вказані обставини були в повній мірі враховані місцевим судом при призначенні обвинуваченому покарання.

Доводи про те, що суд не врахував думку потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_6 , є необгрунтованими та спростовуються наступним.

Так, у судовому засіданні місцевого суду 30 листопада 2021 року потерпіла ОСОБА_9 просила обвинуваченого ОСОБА_6 суворо не карати, що підтверджується даними технічного запису судового засідання. Із мотивувальної частини вироку вбачається, що така її думка в повній мірі була врахована під час постановлення оскаржуваного рішення.

Що стосується того, що суд не врахував, що злочин вчинено з необережності, то слід зазначити наступне.

Так, кримінальне правопорушеня, передбачене ч. 3 ст. 2861 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , належить до таких, що вчиненні з необережності. Однак у даному випадку така проявилась у злочинній недбалості. Тобто, ОСОБА_6 , грубо порушуючи правила дорожнього руху, керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним, виїхав за межі проїзної частини, та допустив перекидання автомобіля, повинен був і міг передбачити можливе настання суспільно небезпечних наслідків, чого не зробив.

Враховуючи викладене, колегія суддів ввважає, що підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання, як того просить сторона захисту, - відсутні.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3