ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 573/1689/16 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/77/22 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції
представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинувачених - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 на вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 серпня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски Буринського району Сумської області, громадянина України, одруженого, є фізичною особою підприємцем, освіта неповна вища, раніше не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнано винним та засуджено за п.12 ч.2 ст.115 КК України - 13 років позбавлення волі.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта професійно-технічна, раніше не судимого,-
визнано винним та засуджено за п.12 ч.2 ст.115 КК України - 13 років позбавлення волі.

ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючого, раніше не судимого
визнано винним та засуджено за п.12 ч.2 ст.115 КК України - 13 років позбавлення волі.

Згідно вироку, 28.04.2016 після 22:00 год. обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знаходилися на території домогосподарства свідка ОСОБА_15 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де розпивали спиртні напої.
В ході сумісного вживання алкогольних напоїв між потерпілим ОСОБА_16 та обвинуваченим ОСОБА_13 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_13 по телефону попрохав свого друга обвинуваченого ОСОБА_11 приїхати допомогти йому владнати виниклий конфлікт. Близько 23:00 год. обвинувачений ОСОБА_11 на своєму велосипеді приїхав до вищевказаного домогосподарства АДРЕСА_4 , де зустрівся зі своїми товаришами обвинуваченими ОСОБА_13 , та ОСОБА_12 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_11 , що потерпілий ОСОБА_16 в конфлікті мав намір завдати ОСОБА_13 тілесні ушкодження з використанням молотка та будівельного ножа, тим самим погрожуючи позбавити його життя, а конфліктна ситуація, на думку ОСОБА_13 , виникла з вини свідка ОСОБА_15 , який умисно запросив ОСОБА_13 в свою компанію, маючи намір створити конфліктну ситуацію.
З метою уникнення конфліктної ситуації потерпілий ОСОБА_16 на прохання свідка ОСОБА_15 залишив господарство останнього та згодом приєднався до свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17 сівши до їх автомобіля «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився на протилежній частині узбіччя дороги навпроти вищевказаного домогосподарства ОСОБА_15 по АДРЕСА_4 . Побачивши це, обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_11 вирішили «з`ясувати стосунки» з потерпілим ОСОБА_16 та свідком ОСОБА_15 , та з цією метою підійшли до автомобіля «Газель». При цьому обвинувачений ОСОБА_13 , застосовуючи фізичну силу витягнув свідка ОСОБА_15 з пасажирського сидіння автомобіля та завдав останньому тілесні ушкодження, з приводу отримання яких свідок ОСОБА_15 відмовився звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення приватного обвинувачення.
У цей час із салону автомобіля «Газель» вийшов потерпілий ОСОБА_16 та почав відмахуватися в бік обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 невстановленим предметом, схожим на палицю. Обвинувачений ОСОБА_11 намагаючись збити з ніг потерпілого ОСОБА_16 , штовхнув останнього в плече, від чого вони разом впали на землю та декілька разів перевернулися на землі в боротьбі, при цьому, ОСОБА_11 наніс потерпілому ОСОБА_18 кілька ударів в районі тулуба та плечей. У боротьбу втрутився обвинувачений ОСОБА_12 , допомігши ОСОБА_11 звільнитися від захвату ОСОБА_16 , відштовхнувши останнього від ОСОБА_11 .
Потерпілий ОСОБА_16 , звільнившись, побіг по дорозі в напрямку м. Білопілля, при цьому махнувши рукою в бік обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спонукальним жестом, зазиваючи до себе.
Залишивши ОСОБА_15 біля автомобіля «Газель» обвинувачені пішли до домогосподарства свідка ОСОБА_19 по АДРЕСА_5 , де випили кави, і приблизно о 23 год. 50 хв залишили вищевказане домогосподарство та, вийшовши на автодорогу «Суми-Путивль-Глухів», що проходить по вул. Миру (колишня Леніна) в м. Ворожба, направилися по її узбіччю в напрямку в бік м. Білопілля.
Проходячи повз автобусну зупинку, обвинувачені ОСОБА_11 , який вів в руках велосипед, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 побачили там потерпілого ОСОБА_16 , котрий, помітивши обвинувачених, побіг по тротуарній доріжці в протилежний від них бік. Побачивши ОСОБА_16 , ОСОБА_13 звернувся до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , крикнувши їм «це він ловіть його!».
Після цього ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , погодившись на пропозицію ОСОБА_13 , діючи спільно, за попередньою змовою, з метою позбавлення життя ОСОБА_16 , про що свідчать їх наступні узгоджені дії, розпочали погоню за потерпілим. Зокрема, ОСОБА_11 , сів на велосипед, який перебував у нього з собою, та поїхав за ОСОБА_16 по тротуарній доріжці. ОСОБА_12 пішки побіг услід за ОСОБА_16 по тротуарній доріжці, а ОСОБА_13 побіг слідом за ОСОБА_16 по узбіччю автодороги.
Проїхавши близько 200 м, ОСОБА_11 наздогнав ОСОБА_16 та, їдучі на велосипеді, схопив потерпілого ОСОБА_16 за плече, в результаті чого вони впали на тротуарну доріжку, при цьому, ОСОБА_16 , вдарився головою об асфальтове покриття доріжки.
Підвівшись, ОСОБА_11 одразу ж наніс ОСОБА_16 кулаком правої руки близько 3 ударів в правий бік тулуба останнього. У цей час до дій ОСОБА_11 приєдналися обвинувачені ОСОБА_13 , та ОСОБА_12 , які підбігши до ОСОБА_16 , одразу ж почали завдавати потерпілому чисельні удари в життєво важливі органи.
Зокрема, ОСОБА_13 , перекинувши ОСОБА_16 на асфальтовому покритті тротуарної доріжки на спину в положення лежачи лицем догори, завдав близько 5-6 сильних ударів в обличчя ОСОБА_16 , в область перенісся та обох очей. У цей же час, обвинувачений ОСОБА_12 завдавав ОСОБА_16 чисельні удари ногами по голові та тулубу з обох боків.
Діючи спільно та узгоджено вказаним чином, завдаючи потерпілому ОСОБА_16 велику кількість ударів в життєво важливі органи, а саме обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 сукупно завдали потерпілому ОСОБА_16 43 удари в ділянку голови та обличчя, близько 11 ударів в ділянку грудної клітки, а також близько 4 ударів в ділянку правого ліктьового суглобу.
Вказані вище особи (обвинувачені) усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх спільних дій та можливість настання від них суспільно небезпечних наслідків у вигляді реальної можливості настання смерті ОСОБА_16 , тобто діяли з умислом на позбавлення життя потерпілого.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 63 від 27.05.2016, причиною смерті ОСОБА_16 , 1975р.н., є поєднана тупа травма голови та грудної клітки, що супроводжувалася крововиливами під м`яку мозкову оболонку мозку та мозочка, в шлуночки мозку, переломами спинки носа та лівої вилицевої дуги, переломами ребр справа та зліва, розривами верхньої та нижньої долей лівої легені, забиттям лівої легені, лівостороннім гемотораксом.
На трупі ОСОБА_16 виявлено пошкодження: рани: на слизовій оболонці верхньої губи посередині 4, на слизовій оболонці верхньої губи справа та зліва 2, на слизовій оболонці нижньої губи справа та зліва, на червоній каймі верхньої губи посередині. Садна: в ділянці лоба посередині, по нижньому краю нижньої повіки правого ока, по задній поверхні правого ліктьового суглобу. Осаднення: на лівій щоці. Синці: в ділянці лоба зліва по зовнішньому краю лівої надбрівної дуги, навколо правого ока, навколо лівого ока, на всьому протязі носа, на шкірі верхньої губи, на лівій щоці, на всьому протязі правої вушної раковини, на слизовій оболонці та червоній каймі верхньої губи 3, на слизовій оболонці нижньої губи 8, на лобі множинні зливні. Перелом спинки носа та лівої вилицевої дуги. Припухлість м`яких тканин повік обох очей, носа, верхньої губи. Крововиливи: в кон`юнктиву та склеру на всьому протязі як правого так і лівого ока, в м`які тканини голови: в ділянці лоба 4, в правій скроневій ділянці 2, в лівій скроневій ділянці НОМЕР_2 , в потиличній ділянці справа та зліва, в тім`яній ділянці зліва, на всьому протязі обличчя справа та зліва, крововиливи під м`яку мозкову оболонкову: в правій тім`яно-скроневій ділянці, в лівій тім`яній ділянці, в правій скроневій ділянці, по задній поверхні мозочка справа та зліва. Прямі переломи VIII, ІХ, Х ребер справа по середньо-ключичній лінії, прямий перелом ІХ ребра справа по лопаточній лінії, прямі переломи VII, VIII, ІХ, Х ребер зліва по передньо-пахвинній лінії. Крововиливи в м`які тканини грудної клітки на всьому протязі. Розриви верхньої та нижньої долей лівої легені. Травматична ампутація 6-го нижнього зуба зліва.
Пошкодження травми голови та грудної клітки у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку мозку, мозочка та шлуночків мозку, розривів та забиття лівої легені, лівостороннього гемотораксу мають ознаки Тяжких та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Пошкодження у вигляді перелому лівої вилицевої дуги та спинки носа, крововиливів в м`які тканини голови та грудної клітки, ран, саден, осаднень, синців, травматичної ампутації зуба, припухлості м`яких тканин мають ознаки Легких та не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Смерть ОСОБА_16 настала в результаті сукупності травми голови та грудної клітки.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_13 просить оскаржуваний вирок щодо нього скасувати, оскільки він постановлений з порушенням процесуального права.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_13 , а справу направити на новий судовий розгляд у суд першій інстанції у новому складі суду. В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції допущено істотні процесуальні порушення кримінального закону, оскільки у зв`язку з перекваліфікацією кримінального правопорушення з менш тяжкого на більш тяжкий, нею було подано клопотання про продовження слідства, однак воно було проігноровано слідчим; Протягом судового провадження сторона обвинувачення не надала до суду витяг з ЄРДР про підтвердження повноважень прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , в т.1 а.с.104 міститься постанова від 21.02.1017 року про включення цих прокурорів, а тому просить звернути увагу суду, що до 21.02.2017 року прокурори здійснювали свої повноваження без належних на те правових підстав. Щодо прокурора ОСОБА_21 , то відсутні дані , що він входить в групу прокурорів по кримінальному провадженню; Протокол відбору біологічних зразків у ОСОБА_13 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в ньому відсутній підпис медичного працівника.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить оскаржуваний вирок щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України. Відповідно до ч.1 ст.377 КПК України звільнити його з під варти. В обґрунтування посилається на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Також вказує на те, що в судовому засіданні він давав інші покази та вказував, що до нього з боку працівників поліції здійснювався психологічний тиск, вони йому погрожували фізичною розправою, змусили написати заяву про вчинений ним злочин та обмовити ОСОБА_22 і Зеленського, а на слідчому експерименті він давав пояснення та показував все, як його навчили працівники поліції.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_11 скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України. Відповідно до ч.1 ст.377 КПК України звільнити ОСОБА_23 з під варти. Дослідити додатково протокол про результати аудіо, відео контролю місця (за особою) складений 25.08.2016 року т.5 с.а.27-29. В обґрунтування посилається на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінально процесуального закону. Вказує на те, що ОСОБА_23 не визнав себе винним, оскільки умислу на вбивство у нього не було; змови між ним та ОСОБА_22 і ОСОБА_24 на вбивство не було; в область голови потерпілого удари він не наносив; хоча і наніс декілька ударів потерпілому, але не бажав настання смерті; коли уходили від потерпілого, то він погрожував їм. Сам потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння і агресивний. Вказує на те, що дій ОСОБА_23 кваліфіковані невірно, оскільки як зазначив експерт в судовому засіданні, тілесні ушкодження виявлені у потерпілого в районі лівого виска та на лобі з відбитком сліду взуття у вигляді «ялинки» також знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Однак ні під час досудового слідства, ні в суді не було встановлено кому належать вказані відбитки. Крім того, зазначає, що протокол про результати аудіо, відео контролю місця (за особою) складений 25.08.216 року оперативним працівником Білопільського ВП ОСОБА_25 , однак у справі відсутнє доручення слідчого на проведення НСРД оперативними працівниками. Просить протокол від 25.08.2016 року визнати недопустимим доказом, як отриманий не в порядку передбаченому КПК України, оскільки вказана НСРД була проведена 18.08.2016 року, а протокол був складений 25.08.2016 року. Вказує на порушенням слідчим вимог ч.3 ст.223 КПК України, оскільки він при призначенні судової експертизи не попередив експерта про кримінальну відповідальність. Також зазначає про те, що до ОСОБА_23 з боку працівників поліції здійснювався психологічний тиск, вони йому погрожували фізичною розправою, змусили написати заяву про вчинений ним злочин та обмовити ОСОБА_22 і ОСОБА_24 , а на слідчому експерименті він давав пояснення та показував все, як його навчили працівники поліції. У зв`язку з чим була подана заява до ТУ ДБР у м.Полтава.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить оскаржуваний вирок щодо нього скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у суд першій інстанції судом присяжних. Повторно дослідити: протокол огляду місця події від 29.04.2016 року, в частині огляду обочини через дорогу навпроти домогосподарства по АДРЕСА_5 (фото 16, 27, 28, 32, 35-41); протокол про результати аудіо відео контролю (т.5 а.с.27-44); протокол проведення слідчих дій (т.3 а.с.136, 145, 152-158); Викликати та допитати повторно свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 ; Розглянути його клопотання про визнання неналежними, недопустимими доказами речей, що належать його братові ОСОБА_26 ; Задовольнити його клопотання про призначення суду присяжних. В обґрунтування посилається на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінально процесуального закону. Суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме те, що з потерпілим у нього були дружні стосунки і він намагався розмірити їх та зупинити конфлікт. Вилучені речі його брата ОСОБА_27 кросівки, штани чоловічі, куртка чоловіча (протокол обшуку від 29.04.2016 року) на підставі ухвали Білопільського районного суду Сумської області в процесі проведення досудового слідства стали належать йому. Клопотання про встановлення належності речових доказів особистих речей, що належать ОСОБА_26 залишились не розглянутими, без будь-якої мотивації. Також вказує, що судом необґрунтовано залишилося без задоволення його клопотання про розгляд кримінального провадження судом присяжних. Вказує, що покази свідка ОСОБА_28 є суперечливі в частині посадки в автомобіль ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , біля автомобілю відбувся конфлікт, однак він участі не брав і нічого не бачив. Зазначає, що в нього відсутній умисел та мотив на причинення потерпілому тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_12 скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що істотно вплинуло на вирішення питання про вин6уватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити обґрунтоване та справедливе рішення. Повторно дослідити докази. Ухвалити новий вирок, яким визнати невинуватим ОСОБА_12 та виправдати його за п.12 ч.2 ст.115 КК України. В обґрунтування посилається на те, що суд не конкретизував дії кожного учасника події, а обмежився лише загальними не чіткими описами, які протирічать один одному. Органом досудового слідства чітко не встановлено хто саме спричинив тілесні ушкодження, які потягли за собою смерть потерпілого, також чітко не встановлено від яких саме тілесних ушкоджень помер потерпілий. Також зазначає, що в матеріалах провадження мається висновок експерта про те, що на кросівках потерпілого є кров, але не встановлено чия це кров. Не всі докази були досліджені в судовому засіданні, а саме докази які надавались прокурором в судовому засіданні 10.10.2018 року та матеріали НСРД, які долучались прокурором в судовому засіданні 31.10.2018 року. Також зазначив, що судом було порушено право ОСОБА_12 на захист, оскільки 07.06.2017 року ним було заявлено клопотання про відмову від захисника ОСОБА_31 за призначенням и просив про перенос розгляду справи для надання можливості ознайомитися новому захиснику ОСОБА_10 , однак суд відмовив; 06.12.2017 року під час судового засідання з 11:54 год. суд продовжив розгляд справи після перерви за відсутністю адвоката ОСОБА_32 , хоча явка захисника обов`язкова. Водночас вказує на те, що в матеріалах справи наявні не всі журнали судових засідань та диски. 13.08.2019 року в судовому засіданні був відсутній захисник ОСОБА_33 .
ОСОБА_13 надав доповнення, в яких просить врахувати, що має матір та бабусю, яка тяжко хворіє, неповнолітню дитину на утриманні.
ОСОБА_12 в своїх доповненнях просить зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора та представника потерпілих, які вважали вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
В судовому засіданні 11.11.2021 року після вирішення питання щодо наявності чи відсутності відводів, на що всі учасники в тому числі і захисники повідомили про те, що відводи відсутні, з*ясовано наявність клопотань, головуючим розпочато доповідь матеріалів справи, стислий виклад доводів апеляційних скарг. Після чого було з`ясовано, що в Ковпаківському районному суді м. Суми відбувся технічний збій та відеоконференцію неможливо продовжити. Обвинувачені підтримали свої апеляційні вимоги. Заслухавши думку учасників щодо неможливості продовження апеляційного розгляду без участі захисників апеляційний розгляд було оголошено перерву до іншої дату. Відповідно до акту про неможливість проведення відеоконференції, складеного завідувачем сектору інформаційних технологій та технічного захисту інформації Ковпаківського районного суду м. Суми близько 16.15 години відбувся технічний збій, у зв`язку із чим неможливо було продовжити відеоконференцію. Згідно журналу судового засідання від 11.11.2021 року доповідь матеріалів тривала з 15.46 години до 16.02, коли і було виявлено про відсутність зв`язку з місцевим судом.
В наступному судовому засіданні захисниками було порушено питання про те, що вони фактично не чули доповідь головуючого. Разом з тим, колегія суддів відмічає, що апеляційний розгляд ухвалою від 01.04.2020 року за клопотанням представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 був призначений в режимі відеоконференції з Ковпаківським районним судом м. Суми, про що захисники обвинувачених були повідомлені та обравши найбільш сприятливий для них спосіб участі в апеляційному розгляді з`являлися до вказаного місцевого суду. Захисники жодним чином не були позбавлені можливості прибути до Харківського апеляційного суду, ознайомлюватися з матеріалами справи, журналом та звукозаписом судового засідання від 11.11.2021 року. Крім того, в наступному судовому засіданні 16.02.2022 року захисники підтримали апеляційні вимоги, надавали пояснення, посилаючись на доводи своїх апеляційних скарг. За таких обставин, на думку колегії, підстав для повторної доповіді головуючим матеріалів справи, стислого викладу доводів апеляційних скарг не вбачається.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обвинувачений ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі порушує питання про задоволення його клопотання про призначення суду присяжних та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції судом присяжних. Вказує, що його клопотання про розгляд справи судом присяжних залишилося без задоволення.
Відповідно до ч.3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних. Кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених розглядається судом присяжних стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один з них заявив клопотання про такий розгляд.
З матеріалів справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 дійсно заявляв клопотання про здійснення судового розгляду судом присяжних. (Т. 1 а.с.86) Проте відповідно до змісту журналу судового засідання від 22.09.2016 року відмовився від розгляду справи судом присяжних. Ухвалою суду від вказаної дати обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків. В подальшому обвинувачений ОСОБА_12 знову просив суд здійснювати розгляд судом присяжних, але ухвалами суду обвинувальний акт повертався прокурору. (Т. 3 а.с. 171) Після повторного надходження обвинувального акту до суду в судовому засіданні 17.05.2017 року суд з`ясовував у всіх трьох обвинувачених чи є бажання здійснювати судовий розгляд судом присяжних, на що всі обвинувачені відмовилися.
Адвокат ОСОБА_10 вказує на порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_12 , який 07.06.2017 року подав до суду клопотання про відмову від послуг адвоката ОСОБА_31 та бажав залучити іншого. Встановлено, що 07.06.2017 року обвинувачений ОСОБА_12 надав до суду клопотання, в якому вказав, що відмовляється від послуг адвоката ОСОБА_34 , просив відкласти судовий розгляд та надати йому час для залучення іншого захисника. Зазначив, що адвокат ОСОБА_34 був призначений регіональним центром з надання безоплатної правової допомоги, але до цього часу надавав йому правову допомогу в цьому ж кримінальному провадженні на платній основі. (Т. 3 а.с. 43)
В судовому засіданні від 07.06.2017 року обвинувачений заявив клопотання про зміну захисника, адвокат ОСОБА_34 просив надати час обвинуваченому для залучення захисника. Відповідно до вимог ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням. В даному провадженні участь захисника є обов`язковою. Відмовляючись від захисника ОСОБА_34 , обвинувачений не надав суду даних про те, що ним залучено іншого захисника. При цьому, в судовому засіданні 07.06.2017 року було розпочато судовий розгляд, оголошено обвинувальний акт, з`ясовано порядок дослідження доказів та оголошено перерву для залучення іншого захисника обвинуваченого ОСОБА_12 . В наступному судовому засіданні 22.06.2017 року в присутності адвоката ОСОБА_34 та адвоката ОСОБА_10 , з яким ОСОБА_12 07.06.2017 року уклав договір про надання адвокатських послуг, обвинувачений відмовся від послуг адвоката ОСОБА_34 . Враховуючи, що в судовому засіданні 07.06.2017 року не здійснювалося дослідження письмових доказів, обвинувачений ОСОБА_12 на час судового розгляду 07.06.2017 року був забезпечений правовою допомогою, 22.06.2017 року відмова від захисника була прийнята судом в присутності обох адвокатів, апеляційний суд не вбачає в даному випадку порушення права обвинуваченого ОСОБА_12 на захист.
Захисник ОСОБА_10 вказує, що 22.06.2017 року заявив клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, однак суд безпідставно відмовив в можливості ознайомитися, у зв`язку із чим вважає вказану обставину також порушенням права обвинуваченого ОСОБА_12 на захист.
Встановлено, що судом 22.06.2017 року було дійсно відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 про ознайомлення із матеріалами справи. Але враховуючи, що судовий розгляд тільки розпочато та стороною обвинувачення ще не було надано до суду доказів на доведення винуватості, підстави вважати, що таким чином було порушено право обвинуваченого на захист, не вбачається. Крім того, як повідомив прокурор у судовому засіданні матеріали досудового розслідування були відкриті обвинуваченому та його попередньому захиснику. До того ж, угоду з захисником ОСОБА_10 уклалено 07.06.2017 року, що надавало йому можливість завчасно, до судового засідання 22.06.2017р. клопотати про ознайомлення з матеріалами справи.
Щодо доводів ОСОБА_10 про те, що 06.12.2017 року суд продовжив судовий розгляд без його участі та без нього нібито були досліджені протоколи слідчих експериментів, колегія суддів зазначає, що адвокат ОСОБА_10 був присутній під час дослідження протоколу слідчого експерименту та під час огляду відеозапису. Як зазначає сам адвокат в апеляційній скарзі з 11.54 години він був відсутній в залі судового засідання. Згідно журналу судового засідання від вказаної дати після перегляду відеозапису з 11.54 години адвокат ОСОБА_10 видалився із зали судового засідання після чого судом не досліджувалися докази, а з`ясовувалося питання щодо з`ясування обсягу доказів та порядку їх дослідження. В судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку із відсутністю адвоката ОСОБА_10 (Т. 3 а.с. 159-161) Адвокат вказує, що у вироку показання обвинуваченого ОСОБА_12 викладені частково, а свідка ОСОБА_17 не повні та відрізняються від тих, що містяться на звукозапису судового засідання. Разом з тим КПК України не зобов`язує суд викладати у вироку дослівні показання учасників. В цілому показання свідка ОСОБА_17 , зафіксовані на технічному носії інформації, не суперечать тим, які викладені у вироку. Останній підтвердив, що між ОСОБА_16 з одного боку та з ОСОБА_23 та братами Зеленськими з іншого боку відбувся конфлікт, в ході якого вони побилися на вулиці біля газелі і ОСОБА_16 втік.
Адвокат вказує про порушення вимог ст. 358 КПК України, оскільки документи, які надавалися стороною обвинувачення суду, не були надані стороні захисту для огляду. Проте всі матеріали, які долучалися судом до справи оголошувалися в судовому засіданні, сторони мали змогу висловитися з приводу їх долучення та не були позбавлені права отримати матеріали сторони обвинувачення для огляду.
ОСОБА_10 посилається на порушення вимог ч. 1 ст. 359 КПК України, відповідно до якої відтворення звукозапису і демонстрація відеозапису проводяться в залі судового засідання або в іншому спеціально обладнаному для цього приміщенні з відображенням у журналі судового засідання основних технічних характеристик обладнання та носіїв інформації і зазначенням часу відтворення (демонстрації). Після цього суд заслуховує доводи учасників судового провадження.
В журналах судових засідань зазначено, що технічна фіксація здійснюється на комплекс «Оберіг». Хоч у журналах і не конкретизовано носії інформації, але це не є істотним порушенням вимог КПК України, яке б потягло за собою скасування судового рішення.
Адвокат без конкретизації зазначає, що в матеріалах справи не всі журнали судових засідань та диски до них. При перевірці вказаних доводів встановлено, що журнали судових засідань та технічні носії інформації наявні в матеріалах справи.
Вказує, що безпідставно долучено до матеріалів справи протокол слідчого експерименту від 26.08.2016 року, проведений за участі ОСОБА_12 . Проте колегія суддів звертає увагу, що судом вказаний протокол не покладений в основу вироку, суд на нього не посилався як на доказ винуватості обвинувачених.
В судовому засіданні 10.10.2018 року прокурор долучив протокол НСРД від 25.08.2016 року, флеш-носій та диск, які є додатками до цього протоколу, ухвалу слідчого судді Апеляційного суду Сумської області від 10.08.2016 року про дозвіл на проведення НСРД, а саме аудіо -відео контролю стосовно ОСОБА_12 , спостереження за особою у публічно доступних місцях терміном на 10 діб з 11.08.2016 року разом з листом в.о. голови суду, клопотання про дозвіл на проведення НСРД, повідомлення в порядку ст. 253 КПК України. Прокурор в судовому засіданні 10.10.2018 року оголосив зміст складеного протоколу НСРД. Посилання на відеозапис НСРД, який зафіксований на диску та флеш носію у вироку відсутнє, тому доводи захисника з приводу не дослідження цих матеріалів не впливають на висновки суду.
Разом з цим, є обгрунтованими доводи адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які вказали про недопустимість як доказу протоколу НСРД від 25.08.2016 року. Апеляційний суд погоджується з такими твердженнями, враховуючи, що вказана негласна слідча (розшукова) дія була проведена в приміщенні Білопільського ВП, в протоколі зафіксована розмова ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , яка була розпочата в тому числі в присутності адвоката ОСОБА_33 , який висловив версію подій.
Відповідно до ч. 5 ст. 258 КПК України втручання у приватне спілкування захисника, священнослужителя з підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, виправданим заборонене. Згідно резолютивної частини ухвали слідчого судді Апеляційного суду Сумської області від 10.08.2016 року надано дозвіл на проведення НСРД стосовно ОСОБА_12 , а саме: аудіо- відео контроль особи, спостереження за особою в публічно доступних місцях. Разом з тим, приміщення Білопільського ВП, де перебували підозрювані та адвокат ОСОБА_33 є приміщенням з обмеженим доступом, та не є публічно доступним місцем. Крім того, слушними є зауваження сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутнє доручення оперуповноваженому на проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії, яке не відкривалося в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту.
Вказані обставини свідчать про суттєві порушення при проведенні НСРД, які впливають на допустимість протоколу НСРД як доказу. На переконання колегії суддів у зв`язку із недотриманням вимог КПК України протокол НСРД від 25.08.2016 року слід визнати недопустимим доказом та виключити посилання на нього як на доказ з мотивувальної частини вироку. Саме з наведених підстав апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню.
ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі також посилається на те, що під час слідчого експерименту з ОСОБА_11 з боку слідчого-криміналіста ОСОБА_35 чинився психологічний тиск на підозрюваного, вона фактично сама демонструвала, що необхідно показувати. Так само і прокурор Жмурко намагався вплинути на хід слідчого експерименту, про що зазначено в протоколі у відповіді ОСОБА_11 на питання прокурора, що він такого не показував.
Разом з тим, в ході апеляційного розгляду було встановлено, що ТУ ДБР, розташованому в м. Полтаві, здійснювалося досудове розслідування за фактом можливого застосування незаконних методів досудового розслідування співробітниками Білопільського ВП ГУНП в Сумській області щодо ОСОБА_11 . Постановою слідчого від 12.11.2020 року кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діях службових осіб складу кримінального правопорушення. Даних про оскарження вказаної постанови суду не надано. Крім того, апеляційним судом перевірено відеозапис слідчого експерименту, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_11 , 30.04.2016 року та встановлено, що слідча дія була проведена за участі захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 , прокурора, слідчого-криміналіста ОСОБА_35 , двох спеціалістів, двох понятих та слідчого, який проводив слідчий експеримент. Всім учасникам слідчої дії були роз`яснені їх права, зокрема підозрюваному оголошено положення норм права, вказаних у протоколі, з`ясовано чи зрозумілі йому права та обов`язки. Підозрюваний мав можливість спочатку вільно надати пояснення, а потім відтворив свої показання на місцевості. При цьому протягом всієї слідчої дії з підозрюваним знаходився його захисник та інші учасники. По завершенню слідчого експерименту у підозрюваного в присутності його захисника було уточнено чи здійснювався на нього тиск, на що підозрюваний відповів, що тиску ніякого не було. Від захисника зауважень не надійшло.
Протокол слідчого експерименту дійсно не підписаний підозрюваним та його захисником, але як вбачається слідча дія проводилася на місцевості, а протокол складений у друкованому вигляді. При цьому зміст пояснень підозрюваного щодо механізму нанесення ударів вцілому відповідає відеозапису. (Т. 3 а.с. 136-145) Щодо інших протоколів слідчих експериментів з підозрюваними, вони були предметом розгляду суду першої інстанції разом з відеозаписом процесуальної дії, судом першої інстанції надана їм належна оцінка, з чим погоджується і колегія суддів.
Захисник зауважує, що при проведенні експертизи за слідчим експериментом з ОСОБА_11 експерту не надавався висновок судово-медичної експертизи потерпілого. Крім того, у висновку № 111 від 26-27.07.2016 року вказано, що експерту надано протокол слідчого експерименту з фототаблицею, хоча насправді фотозйомка не застосовувалася та фототаблиця не виготовлялася. А експерту мав бути наданий відеозапис. Вказане свідчить про недійсність висновку експерта.
Разом з тим, на вказаний висновок суд у вироку як на доказ винуватості обвинувачених не посилався. Суд вказав про висновок додаткової судово-медичної експертизи № 147, відповідно до якого ОСОБА_11 імовірно міг спричинити потерпілому переломи ребер справа з крововиливами в м`які тканини грудної клітини.(Т. 4 а.с. 76)
Адвокат звертає увагу, що на підтвердження вини ОСОБА_12 прокурором було надано висновок додаткової судово-медичної експертизи № 113, проте для проведення цієї експертизи також було надано протокол слідчого експерименту з ОСОБА_11 без підписів підозрюваного і його захисника, без фототаблиці, яка не складалася, та без відеозапису.
Зі змісту висновка експерта вбачається, що експерту було надано постанову слідчого про призначення експертизи, в якій і були викладені обставини справи та отримані потерпілим тілесні ушкодження. Крім того, експерту було надано протокол слідчого експерименту, механізм спричинення тілесних ушкоджень, які повідомлені ОСОБА_11 , узгоджується із відеозаписом. Фактична відсутність фототаблиці як додатку до протоколу, але наявність вказівки про фототаблицю у висновку експерта безумовно не може свідчить про помилковість висновку судового експерта. Крім того, останній попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та був учасником всіх слідчих експериментів, що проводилися з підозрюваними. (Т. 4 а.с. 57)
ОСОБА_10 також зазначає, що ОСОБА_12 під час слідчого експерименту показував обставини, які суттєво відрізняються від того, що під час слідчого експерименту показував підозрюваний ОСОБА_11 , але судом це не було прийнято до уваги. Правдивість показань ОСОБА_12 підтверджується висновком № 69 від 05-23.05.2016 року.
Вказаним висновком встановлені тілесні ушкодження у ОСОБА_12 , а саме садно по верхньому краю лопатки. Разом з тим, доказів того, що вказане ушкодження було отримане обвинуваченим безпосередньо на тому місці, де відбувалося побиття потерпілого, немає, окрім пояснень самого обвинуваченого. Висновок експертизи № 69 лише встановлює факт наявності тілесного ушкодження у ОСОБА_12 , але не спростовує пояснення, надані підозрюваним ОСОБА_11 під час слідчого експерименту.
Адвокат вказує, що особи були одразу затримані працівниками поліції, були позбавлені захисту та працівники поліції створили такі умови, що учасники подій оговорили один одного.
Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що правомірність працівників Білопільського ВП Сумської області щодо ОСОБА_11 була перевірена, про що зазначено вище. Підозрюваний ОСОБА_12 як під час слідчого експерименту так і під час судового розгляду заперечував обставини побиття потерпілого, не спростовував лише факт переслідування ОСОБА_30 .
Адвокат вказує, що поза увагою суд залишив пояснення обвинувачених, які вказували, що потерпілий побіг від них, при цьому висловлюючись в їх бік нецензурною лайкою, що є суттєвим. Захисник ОСОБА_11 також вказує, що потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння, вів себе в цей вечір агресивно.
Однак зазначені обставини не впливають на висновки суду, оскільки можлива нецензурна лайка потерпілого в бік трьох обвинувачених, його стан в той вечір не є виправданням подальших дій обвинувачених, які втрьох нанесли численні удари потерпілому, та розвитку конфлікту вже на місці побиття.
Зазначає, що свідок ОСОБА_36 повідомила, що ОСОБА_12 разом з потерпілим разом ходили пити каву і в ході сварки на подвір`ї потерпілого і ОСОБА_13 ніяких активних дій не вчиняв, а біля автомобіля намагався зупинити бійку і умислу на позбавлення життя потерпілого в нього не було.
Разом з тим свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_16 не вирішився і він, тобто ОСОБА_15 , запросив ОСОБА_16 разом з ним поїхати в Білопілля. Коли сіли в «Газель» під керуванням ОСОБА_17 , в салон проник ОСОБА_13 та вдарив його кулаком в обличчя через що він на деякий час втратив свідомість. Коли прийшов до тями, побачив, що ОСОБА_16 в салоні не було. З пояснень ОСОБА_17 зрозумів, що той втік від ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_37 . ОСОБА_11 з`явився, мабуть, за телефонним дзвінком ОСОБА_13 , оскільки раніше його в їх компанії не було. Бачив, що у ОСОБА_38 був при собі велосипед.
Свідок ОСОБА_17 дав показання про те, що знаходячись в автомобілі бачив, що виник конфлікт між ОСОБА_22 та ОСОБА_30 , з якого приводу сказати не може, який загострився в період часу з 20 до 23 години. Приблизно о 23 годині для повернення додому в м. Білопілля в автомобіль сів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . В цей час в машину проник ОСОБА_13 та вдарив в обличчя ОСОБА_15 , розбивши брову, а ОСОБА_16 вибіг з машини та сховався в кущах на протилежній частині дороги біля домоволодіння. Ще до посадки в автомобіль ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , біля автомобіля відбувся словесний конфлікт між ОСОБА_16 з одного боку та ОСОБА_23 та братів Зеленських - ОСОБА_39 і ОСОБА_40 з іншого боку, в ході якого сторони конфлікту штовхали та давали ляпасів один одному.
Згідно показань ОСОБА_19 в його домі не працював телевізор, пішов до сусіда ОСОБА_15 , та попросив подивитись футбольний матч по ТРК «Україна», оскільки є вболівальником. Грали в Лізі чемпіонів клуби «Шахтар» та «Севілья». Футбол починався о 22 годині, за 5-10 хвилин прийшов дивитись футбол. В дворі будинку ОСОБА_15 перебували обвинувачені, потерпілий та інші особи, всі були напідпитку. На момент початку футбольного матчу о 22 годині взаємовідносини між особами, що перебували у дворі ОСОБА_15 були, на його думку, нормальними, а коли він вийшов на подвір`я після закінчення першого тайму о 22 годині 45 хвили, то замітив, що присутні сварились.
Свідок ОСОБА_36 , як зазначено у вироку, вказала приблизний час коли до неї в магазин приходили ОСОБА_41 та ОСОБА_16 . При цьому свідок ОСОБА_19 повідомив, що після першого тайму о 22.45 годині помітив, що присутні сварилися. Згідно показань ОСОБА_17 конфлікт відбувся між ОСОБА_30 , ОСОБА_23 та братами Зеленськими. Таким чином, та обставина, що ОСОБА_41 з потерпілим приходили до магазину та пили каву не виключає того, що ОСОБА_41 також був учасником побиття ОСОБА_16 на місці, де його потім виявили.
Питання про умисел слід вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК, а також без ознак, передбачених статтями 116 - 118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК.
З обставин справи вбачається, що конфлікт спочатку виник між ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , після чого на прохання ОСОБА_13 приїхав на велосипеді ОСОБА_11 . Через деякий час конфлікт продовжився вже за межами домоволодіння, де перебували обвинувачені та потерпілий, а саме біля автомобіля «Газель», на якому ОСОБА_16 та ОСОБА_15 збиралися поїхати. Після того як ОСОБА_16 покинув місце конфлікту обвинувачені побачили його, проходячи повз автобусну зупинку та погналися за ним. ОСОБА_11 при цьому був на велосипеді. Враховуючи наявність попередньої конфліктної ситуації, що підтверджується показаннями свідків, перевагу обвинувачених над потерпілим, кількість та локалізацію нанесених ударів, колегія суддів не вбачає сумнівів у тому, що всі обвинувачені діяли спільно, маючи умисел на вбивство потерпілого з мотивів неприязних відносин, які виникли на грунті конфліктної ситуації.
Адвокат вказує, що ОСОБА_11 давав під час судового розгляду інші показання. Проте відмінність в показаннях, наданих під час слідчого експерименту та в судовому засіданні не спростовує правильності висновків суду. Обвинувачені під час судового розгляду не заперечували, що вони втрьох погналися за потерпілим. А версія ОСОБА_11 про здійснення на нього впливу працівниками поліції була перевірена ТУ ДБР та не знайшла свого підтвердження і під час судового розгляду.
Захисник зазначає, що органом досудового розслідування не встановлено, хто саме спричинив тілесні ушкодження, не встановлено від яких ушкоджень потерпілий помер, ударів ззаду не було встановлено, хоча у висновку експерта вказано, що удари були нанесені як ззаду так і попереду. Вказує, що немає деталізації кількості ударів та механізму їх нанесення, не вивчалася можливість нанесення ударів одночасно всіма обвинуваченими, хоча суд встановив, що удари були нанесені одночасно. Посилається на показання експерта ОСОБА_42 , надані в судовому засіданні. Не встановлено яким саме взуттям нанесені удари, що свідчить про можливість їх нанесення іншими особами, а не обвинуваченими. Допитаний експерт зазначив, що імовірніше смерть настала від удару взуттям з малюнком підошви у вигляді «ялинки».
З приводу цього слід зазначити, що згідно висновку експерта № 63 причиною смерті гр. ОСОБА_16 , 1975р.н., є поєднана тупа травма голови та грудної клітки, що супроводжувалася крововиливами під м`яку мозкову оболонку мозку та мозочка, в шлуночки мозку, переломами спинки носа та лівої вилицевої дуги, переломами ребер справа та зліва, розривами верхньої та нижньої частин лівої легені, забиттям лівої легені, лівостороннім гемотораксом. Пошкодження травми голови та грудної клітки у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку мозку, мозочка та шлуночків мозку, розривів та забиття лівої легені, лівостороннього гемотораксу мають ознаки тяжких та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Смерть ОСОБА_16 настала в результаті сукупності травми голови та грудної клітки.
Окремі пошкодження синці: в ділянці лоба зліва, попереду лівої вушної раковини, на правій щоці у вигляді множинних смуг, розміщених під кутом між собою є схожими на відбиток підошовної поверхні взуття. При цьому у висновку зазначається, що пошкодження у вигляді перелому лівої вилицевої дуги та спинки носа, крововиливів в м`які тканини голови та грудної клітки, ран, саден, осаднень, синців, травматичної ампутації зуба, припухлості м`яких тканин мають ознаки Легких та не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. З моменту спричинення тілесних ушкоджень до настання смерті пройшов час в межах близько 1-ї години. Всі пошкодження на тілі ОСОБА_16 є прижиттєвими та спричинені на протязі незначного проміжку часу. Після отримання усіх пошкоджень, мало ймовірно, щоб ОСОБА_16 міг виконувати будь-які самостійні цілеспрямовані дії. Встановити послідовність нанесення ударів потерпілому неможливо. Всього потерпілому було нанесено близько 43 ударів в ділянку голови та обличчя, близько 11 ударів в ділянку грудної клітки та близько 4 ударів в ділянку правого ліктьового суглобу.
Судово-медичний експерт ОСОБА_42 в судовому засіданні висновки судової експертизи підтримав. Додатково суду пояснив, що в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого є сполучена травма голови та грудної клітини. Від якої саме дії настала смерть встановити не можливо. З моменту завдання тілесних ушкоджень та до моменту настання смерті пройшло не більше 1 години. Травми наносились потерпілому одночасно, протягом незначного періоду часу, після отриманих травм потерпілий знаходився без свідомості. Виключає, що потерпілий після отриманих травм міг пересуватись самостійно На тілі потерпілого при судово-медичному дослідженні виявлені сліди схожі на відбитки взуття. Тілесне ушкодження такої форми могло утворитися від удару взутою ногою по обличчю потерпілого, який перебував в цей час, найбільш ймовірно, у горизонтальному положенні.
При перевірці звукозапису судового засідання від 11.05.2018 року, коли був допитаний експерт ОСОБА_42 , встановлено, що останній пояснив, що мала місце травма голови, грудної клітки та перелом спиники носа і вилецевої дуги. Перелом спинки носа супроводжувався кровотечею, яка в значній мірі сприяла смерті потерпілого, це одна з причин смерті. Кожен з ударів приводив до часткової чи продовженої втрати свідомості, і від маси ударів коли почалися крововиливи, перелом носа, кров надходить в дихальні шляхи, і все це в сукупності призвело до смерті. Основними були удари в голову та обличчя, вказав, що удари в грудну клітину сприяли настанню смертю.
Разом з тим, як вбачається зі звукозапису експерт не стверджував, що саме удари, що відобразилися на обличчі у вигляді малюнку «ялинки», були єдиною причиною смерті, а навпаки підтвердив, що вся сукупність ударів призвела до смерті, тому твердження захисника, що основною причиною смерті був удар, що відобразився малюнком підошви взуття, є помилковими.
Всі захисники вказують, що в ході досудового розслідування так і не було встановлено кому належить взуття з підошвою у вигляді «ялинки». Проте вказана обставина, враховуючи всю сукупність зібраних доказів не виключає причетності кожного з обвинуваченого до вчиненого та їх участі у побитті ОСОБА_16 , що призвело до його смерті.
Щодо доводів про те, що у обвинувачених при огляді експертом не було виявлено ушкоджень експерт пояснив, що при нанесенні ударів по м`яким тканинам обличчя, грудної клітки на кулаках рідко з`являються пошкодження, при невдалому ударі могла бути припухлість, а можливо синець. Припухлість могла зійти, синець, якщо маловиражений міг пройти до того часу як проводився огляд. Такі ушкодження як могли бути так могли і не бути.
Адвокат ОСОБА_10 вказує, що судом не визначено як розташовувалися обвинувачені відносно один одного та потерпілого. Вважає, що встановлене судом положення ОСОБА_13 на колінах зверху над потерпілим виключає одночасне нанесення ударів всіма учасниками.
Однак вказане не виключає події злочину, дії обвинувачених були об`єднані, кожен з них наніс ушкодження в тому об`ємі, який в решті решт став причиною смерті потерпілого. Згідно висновку експертизи встановити послідовність нанесення ударів неможливо, удари могли бути нанесені як руками так і ногами.
Зазначає, що відеодиск слідчого експерименту з ОСОБА_13 не був запечатаний належним чином, а відеозапис не відтворюється в повному обсязі. Проте відеозапис був досліджений судом першої інстанції, захисник ОСОБА_13 підтвердила, що була присутня під час проведення слідчого експерименту. При цьому відповідно до висновків додаткової судово-медичної експертизи №110 від 27.07.2016 року проведених на підставі слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 вбачається, що продемонстрований ним механізм не відповідає механізму отримання потерпілим ОСОБА_16 тілесних ушкоджень.
Адвокат звертає увагу, що фототаблиця до протоколу огляду місця події від 29.04.2016 року не підписана учасниками слідчої дії. Проте на переконання колегії суддів в даному випадку вказана обставина не впливає на допустимість протоколу огляду місця події як доказу, оскільки під час слідчої дії були присутні поняті, судово-медичний експерт, і їх участь у слідчій дії не заперечується. Зміст протоколу огляду ніким не спростований, відповідно до фототаблиці було зафіксовано положення трупа, його вид з різних боків та обстановка на місці. Протокол та план-схема до протоколу підписані учасниками. За наведених обставин підстави вважати відсутність підписів у фототаблиці суттєвим порушенням не вбачається. Зазначає, що 07.07.2019 року захисником обвинуваченого ОСОБА_13 було заявлено клопотання про виклик та допит експерта, яким проведено молекулярно-генетичну експертизу від 29.03.2019 року, однак судом дане клопотання було безпідставно відхилено.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 356 КПК України за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку. Тобто положення вказаної статті визначають право суду, а не обов`язок викликати експерта для допиту. Посилається на ст. 357 КПК України та зазначає, що речові докази, які направлялися на експертизу в судовому засіданні не оглядалися.
Згідно висновку від 29.03.2019 року № 10-1/2330 встановлено, що на дослідження були надані спортивні штани обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , зразок крові трупа, зразки слини обвинуваченого ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . На клопотання експерта судом було надано дозвіл на повне чи часткове знищення об`єктів дослідження чи зміну їх властивостей.
Згідно висновків експертизи кров людини на брюках підозрюваного ОСОБА_13 належить потерпілому ОСОБА_16 . Посилаючись на порушення ст. 357 КПК України, захисник не вказує, з якою метою у судовому засіданні мали бути досліджені штани обвинувачених, з яких відповідно до експертизи були зроблені вирізки для проведення дослідження, та які обставини безпосереднє дослідження цих доказів могло підтвердити чи спростувати. Крім того, прокурор апеляційному суду пояснив, що під час судового розгляду вирішувалося питання щодо доцільності дослідження вказаних доказів, але прокурором це питання було знято і захисники не наполягали на їх дослідженні.
Вказує, що 13.08.2019 року в судовому засіданні був відсутній захисник ОСОБА_43 . Разом з тим, як вбачається з журналу судового засідання від 05.07.2019 року адвокат ОСОБА_43 був присутній, відповідно був повідомлений про наступне судове засідання, яке було призначене на 13.08.2019 року. У вказаний час адвокат ОСОБА_43 в судове засідання не прибув та захисники інших обвинувачених вважали, що перед тим як перейти до судових дебатів слід запитати думку адвоката ОСОБА_43 . Судом при цьому було з`ясовано думку обвинуваченого ОСОБА_11 щодо можливості завершити дослідження матеріалів без захисника ОСОБА_43 . Обвинувачений не заперечував та суд оголосив про закінчення з`ясування обставин та перевірку їх доказами та перейшов до судових дебатів. В судовому засіданні був присутній інший захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 .
З приводу доводів захисника щодо відсутності змови на позбавлення особи життя колегія суддів звертає увагу, що співучасть у вчиненні злочину передбачає об`єднання окремих зусиль кожного співучасника у взаємообумовлену спільну діяльність усіх співучасників; те, що вчинюваний співучасниками злочин є єдиний для всіх; спрямування зусиль кожного співучасника на досягнення загального результату злочину; причинний зв`язок між діяннями всіх учасників і загальним злочинним результатом. Спільна участь у вчиненні злочину може проявитися як у дії, так і в бездіяльності. Головною рисою спільної дії (бездіяльності) співучасників є те, що кожного з них є складовою частиною загальної діяльності з вчинення злочину. Вони діють разом, роблячи свій внесок у вчинення злочину. Дії (бездіяльність) кожного із учасників за конкретних обставин є необхідною умовою для вчинення злочинних дій (бездіяльності) іншим співучасником та настання спільного злочинного результату. Адвокат ОСОБА_10 посилається на порушення, допущені судом під час судових дебатів, коли його нібито штучно обмежили у можливості доведення своєї позиції. Разом з тим при перевірці аудіозапису судового засідання від 20.08.2019 року встановлено, що судом забезпечено можливість стороні захисту висловити свою думку з приводу пред`явленого обвинувачення. Адвокат ОСОБА_10 виступаючи в судових дебатах озвучив свої доводи та позицію. Суд перервав виступ адвоката, коли останній висловлювався щодо теоретичних аспектів кваліфікації, після зауваження суду, адвокат продовжив виступ, який відповідно до журналу судового засідання тривав з 09:19:44 до 09:40:31 години, у зв`язку із чим не вбачається порушення вимог ст. 364 КПК України.

Адвокат ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі вказує про різні дати затвердження обвинувального акту та вручення його ОСОБА_13 , в матеріалах відсутні розписка захисника ОСОБА_13 про отримання обвинувального акту.
Як пояснив апеляційному суду прокурор, обвинувальний акт вручений обвинуваченим вчасно, не змінювався, зазначення дати отримання раніше його затвердження є технічною опискою. З такою позицією погодився Апеляційний суд Сумської області в ухвалі від 19.04.2017р. та погоджується судова колегія.
Відповідно до вимог ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання обвинувального акту, копії цивільного позову та реєстру матеріалів.
Долучення розписки про отримання вказаних документів адвокатом не вимагається. Відсутність в реєстрі матеріалів повного найменування всіх процесуальних дій як і допущені помилки при зазначенні процесуальної дії «відібрання зразків у ОСОБА_13 », а направлення для зберігання зразків ОСОБА_11 в графі 23 реєстру матеріалів не мають процесуального значення при перегляді вироку суду, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування є додатком до обвинувального акту та його недоліки чи допущені в ньому описки не є підставою вважати зібрані докази недопустимими. Крім того, згідно протоків відібрання зразків у ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , які відбиралися в різні дні, їх біологічні зразки були поміщені до пакунків, опечатані биркою та скріплені печаткою.
Безпідставними є посилання адвоката на недопустимість протоколу відібрання біологічних зразків у ОСОБА_13 нібито через відсутність в протоколі підпису медичного працівника, оскільки згідно вказаного протоколу зразки були відібрані в приміщенні приймального відділення Білопільської ЦРЛ за участю медичної сестри ОСОБА_44 , на зворотній стороні протоколу є підписи підозрюваного, медичної сестри та слідчого, зауважень не надходило. (Т. 4 а.с. 122)
Згідно протоколів огляду місця події та огляду трупа від 29.04.2016 року при проведенні слідчих дій використовувався фотоапарат, до протоколів виготовлені та долучені фототаблиці. Під час проведення слідчих експериментів за участі підозрюваних проводилася відеозйомка. До протоколів цих слідчих дій, долучені електронні носії інформації. Відсутність в матеріалах флеш-карт, інших оригінальних носіїв інформації не вказує на недопустимість доказів з цих підстав. Верховний Суд неодноразово зауважував в своїх постановах, що ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У частині 3 ст. 99 КПК законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації. Для виконання завдань кримінального провадження, з огляду на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», допустимість електронного документа як доказу не можна заперечувати винятково на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8). Відповідно до ст. 7 цього Закону у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення.
Захисник вважає недопустимим доказом висновок судової медичної експертизи № 522 від 30.03.2016 року, в якому вказано, що потерпілий помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , але насправді він помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Однак у вироку суд безпосередньо не посилався на висновки цієї експертизи, якою досліджено зразок крові трупа. Доводи захисника про те, що жоден речовий доказ, описаний у вироку судом не досліджувався та не оглядався не впливають на правильність судового рішення. Перелік речових доказів, вказаний в резолютивній частині вироку, до яких входять біологічні зразки обвинувачених, відбитки їх пальців рук, речі, так само біологічні зразки та речі потерпілого, інші речовини та об`єкти, що були вилучені під час слідчих дій, велосипед, тощо.
Необхідність обов*язкового безпосереднього огляду саме таких речових доказів в судовому засіданні не передбачена нормами КПК України. При цьому за клопотанням сторін суд міг оглянути та дослідити вказані об`єкти. Захисник не зазначає яке значення для оцінки допустимості цих доказів має їх безпосередній огляд в судовому засіданні, враховуючи, що біологічні зразки, відбитки пальців, речі підозрюваних, потерпілого були використані для проведення судових експертиз.

Захисник вказує, якщо припустити, що ОСОБА_13 наносив удари потерпілому то у нього б на руках залишилися садна чи інші сліди боротьби, яких не було виявлено згідно довідки про його огляд, а на його спортивній куртці б залишилися зразки крові потерпілого, що не було виявлено. Щодо вказаних доводів апеляційний суд приймає до уваги пояснення експерта, надані в суді першої інстанції, який згідно звукозапису судового засідання пояснив, що при нанесенні ударів по м`яким тканинам обличчя, грудної клітки на кулаках рідко з`являються пошкодження, при невдалому ударі могла бути припухлість, а можливо синець. Припухлість могла зійти, синець, якщо маловиражений міг пройти до того часу як проводився огляд. Такі ушкодження як могли бути так могли і не бути.
Наявність великої кількості крові на місці події не є обов`язковою умовою того, що вказана кров мала потрапити на всі речі ОСОБА_13 .
Адвокат посилається на недопустимість висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 29.03.2019 року № 10-1/2330, у зв`язку із наявністю сумнівів , які саме об`єкти були направлені на експертизу і звідки вони були вилучені.
Проте з такими твердженнями неможливо погодитися, оскільки висновок судової експертизи є допустимим доказом. Зі змісту висновку вбачається, що на експертизи були надані спортивні штани ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , зразок крові трупа, зразки слини обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . В дослідницькій частині детально зазначено як були упаковані об`єкти надані на дослідження. Крім того, з ілюстративної таблиці, доданої до цього висновку, встановлено, що зразки слини, які були отримані під час відібрання зразків у підозрюваних та поміщені до паперових конвертів, опечатані биркою та скріплені печаткою, були поміщені додатково в конверти та опечатані прокурором. Надані на дослідження штани підозрюваних також були упаковані в конверти, в дослідницькій частині висновку зазначено, що знаходилося в конверті, зазначено, що на штанах наявні вирізки тканини та маркування від повередніх досліджень. Зі штанів ОСОБА_13 та ОСОБА_12 по краям вирізок із маркуванням були зроблені вирізки, які поміщалися до пробірок та проводилося дослідження. Слід зазначити, що у постановах слідчого про призначення судових експертиз було вказано про необхідність максимального збереження об`єктів для подальшого ДНК-дослідження. На підставі вказаних постанов були складені висновки експертиз № 567 та № 722, в змісті яких не вказано про повне знищення об`єктів, які досліджувалися, тому сумніви захисника щодо об`єктів, які були надані для проведення експертизи від 29.03.2019 року № 10-1/2330 є такими, що об`єктивно не підтверджені.
Експертом надані відповіді на поставлені питання, а посилання адвоката на те, що відповіді не відповідають поставленим запитанням є безпідставними. Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи № 10-1/2330, кров людини на брюках підозрюваного ОСОБА_13 в районі коліна належить потерпілому ОСОБА_16 .
Захисник вважає, що через високий зріст ОСОБА_13 пляма знаходиться на стегні, а не на коліні, а тому неможливе походження плями в той спосіб, який описаний у вироку. Однак такі доводи не виключають такого положення ОСОБА_13 при нанесенні ударів потерпілому, оскільки зазначене підтверджується проведеним слідчим експериментом з ОСОБА_11 .
Відмова суду в задоволенні клопотання про допит експерта ОСОБА_45 , яка склала висновок експертизи № 10-1/2330, не ставить під сумнів законність цього висновку та його допустимість як доказу.
Невстановлення органом досудового розслідування особи кому належить взуття з відбитком сліду низу підошви у вигляді «ялинки» не спростовує доведеності вини обвинувачених, враховуючи висновки судово-медичної експертизи трупа щодо причин смерті, кількості ударів, їх локалізації, а також те, що всі ушкодження є прижиттєвими та утворилися протягом незначного проміжку часу.
Захисник ОСОБА_9 окрім іншого ставить під сумнів повноваження прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у кримінальному провадженні. Прокурором апеляційному суду надано постанову в.о. керівника Конотопської місцевої прокуратури від 29.04.2016 року про призначення у кримінальному провадженні групи прокурорів у складі ОСОБА_46 , ОСОБА_6 та ОСОБА_47 , старшим групи визначено ОСОБА_6 . Згідно реєстрів матеріалів досудового розслідування, ця постанова була відкрита стороні захисту. Як пояснив прокурор ОСОБА_6 прокурор ОСОБА_20 брав участьв окремих судових засіданнях вже під час судового провадження. Слідчі експерименти з підозрюваними були проведені за участі прокурора ОСОБА_6 , який також приймав рішення про відібрання біологічних зразків підозрюваних.
Захисник завертає увагу, що коли обвинувачені залишали потерпілого він був живий та погрожував їм. Однак звідповідно до висновку експертизи всі пошкодження на тілі ОСОБА_16 є прижиттєвими та спричинені на протязі незначного проміжку часу. Після отримання усіх пошкоджень, мало ймовірно, щоб ОСОБА_16 міг виконувати будь-які самостійні цілеспрямовані дії. Крім того, як пояснив ОСОБА_11 під час слідчого експерименту, вони перевернули потерпілого, щоб він не захлинувся кров`ю.
Щодо посилання адвоката на те, що у журналі виклику медичної допомоги вже зазначено прізвище ОСОБА_30 , а судом не перевірено чому в журналі вказано прізвище, тоді як потерпілого виявили люди, які його не знали, колегія суддів зазначає, що судом було допитано свідка ОСОБА_48 , який пояснив, що в нічний час весною 2016 року виявив чоловіка на пішохідній доріжці без ознак життя і викликав швидку медичну допомогу. Чоловік лежав обличчям вниз. Машина швидкої допомоги прибула протягом короткого часу, згодом приїхали працівники поліції. Сторонніх осіб біля трупу чи навколо не бачив. Вказівка в журналі виклику медичної допомоги прізвища потерпілого не спростовує встановлених обставин, не підтверджує версії захисту щодо наявності на місці події сторонніх осіб.
Зауваження адвоката ОСОБА_8 щодо недопустимості висновків судових експертиз нібито через не попередження експерта про кримінальну відповідальність є помилковими, оскільки відповідно до висновків проведених експертиз експерти були повідомлені про права та обов`язки, а також попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, про що зазначено у висновках.

Щодо доводів про здійснення впливу на підозрюваного ОСОБА_11 співробітниками поліції, який під тиском розповідав як удари наносили інші підозрювані, то вказаний факт вже перевірявся органом досудового розслідування та постановою слідчого від 12.11.2020 року кримінальне провадження стосовно службових осіб Білопільсько ВП закрито у зв`язку із відсутністю в діях службових осіб складу кримінального правопорушення, про що зазначено вище. Заява ОСОБА_11 , яка міститься в Т. 5 а.с. 65 судом не покладена у обгрунтування вироку та викладені в ній відомості не враховувалися судом.
Доводи ОСОБА_12 про відсутність попереднього конфлікту зі ОСОБА_16 спростовуються показанням свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що ще до посадки в автомобіль ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , біля автомобіля відбувся словесний конфлікт між ОСОБА_16 з одного боку та ОСОБА_23 та братів Зеленських - ОСОБА_39 і ОСОБА_40 з іншого боку, в ході якого сторони конфлікту штовхали та давали ляпасів один одному.
Свідок ОСОБА_15 пояснив, що конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_16 не вирішився і він, тобто ОСОБА_15 , запросив ОСОБА_16 разом з ним поїхати в Білопілля. Коли сіли в «Газель» під керуванням ОСОБА_17 , в салон проник ОСОБА_13 та вдарив його кулаком в обличчя через що він на деякий час втратив свідомість. Коли прийшов до тями, побачив, що ОСОБА_16 в салоні не було. З пояснень ОСОБА_17 зрозумів, що той втік від ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_37 .
Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_11 пояснив, що він телефонував ОСОБА_13 та той просив допомоги у вирішенні конфлікту зі ОСОБА_16 , в зв`язку з чим він, тобто ОСОБА_11 , близько 23 години приїхав на велосипеді до домоволодіння ОСОБА_19 за адресою АДРЕСА_4 та став свідком сварки між ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , оточуючи розборонили їх та не допустили ескалації конфлікту. Згодом між ОСОБА_16 ним та ОСОБА_12 виникала бійка біля автомобіля «Газель», під час якої вони впали на землю біля «Газелі», але одразу піднімались. ОСОБА_16 мав намір від`їхати з домоволодіння ОСОБА_19 в якості пасажира на автомобілі «Газель», але фактично змінив наміри, вискочив з машини, став махати дерев`яною палицею, а потім зник з поля зору. Після цього всі разом він, ОСОБА_11 , ОСОБА_41 пішли до домоволодіння сусіда ОСОБА_15 , яке розташовано на відстані 150 метрів та перебували там приблизно 10 хвилин. Підозрюваний пояснив хто, яку кількість та яким чином наносив удари ОСОБА_16 в подальшому. Вказані обставини спростовують твердження ОСОБА_12 про те, що він намагався захистити ОСОБА_16 від протиправних дій ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , що не брав участі у сутичці біля домоволодіння. Обвинувачений вказує, що в нього не було жодного мотиву на вбивство потерпілого, оскільки з ним були дружні відносини, проте така позиція ОСОБА_12 спростовується протоколами слідчих експериментів, висновками судових експертиз, наведеними показаннями свідків. Обвинувачений посилається на ст. 36 КК України, але обстановки необхідної оборони під час інкримінованих подій не вбачається. Слід зауважити, що до критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.
У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах. В даному випадку підстави вважати, що з боку ОСОБА_12 була наявна необхідна оборона, відсутні.
Крім того, ОСОБА_41 стверджує, що під час обшуку були вилучені речі його брата ОСОБА_27 , які в ході досудового розслідування стали належати йому, а клопотання його брата щодо встановлення належності речей не розглянуто. З матеріалів справи встановлено, що таке клопотання було подане ОСОБА_12 ще 10.11.2016 року, після вказаної дати суд неодноразово приймав рішення про повернення обвинувального акту прокурору. Інші клопотання відсутні. ОСОБА_26 був викликаний до суду для надання пояснень, повідомив, що є рідним братом ОСОБА_37 , про нанесення потерпілому тілесних ушкоджень нічого не знає, щодо належності йому речей вилучених під час обшуку не повідомляв.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, кваліфікації дій обвинувачених, є вмотивованими, підтверджуються дослідженими доказами, окрім протоколу НСРД, які в своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості. Доводи апеляційних скарг щодо відсутності умислу та мотиву на вчинення злочину суперечать зібраним матеріалам та обставинам справи. Обвинувачені спільними зусиллями досягли кінцевого результату, внаслідок чого потерпілий помер.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винних.
Судом було встановлено, що ОСОБА_11 раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання в м. Ворожба характеризується позитивно, здійснює нагляд за своєю хворою бабусею ОСОБА_49 1937 року народження. Вказані обставини суд визнав такими, що пом`якшують його покарання. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
ОСОБА_41 раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризується позитивно. Вказані обставини суд визнав такими, що пом`якшують його покарання. Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до вимог пункту 13 ч.1 ст.67 КК України суд вказав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_13 раніше не судимий. на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують його покарання. Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до вимог пункту 13 ч.1 ст.67 КК України суд встановив вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Колегія суддів враховує, що відповідно до ст.3 Конституції України, людина, життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. У відповідності до ст. 65 КК України та розяснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. З урахуванням позиції обвинувачених, обставин вчинення злочину, наслідків, які настали, призначене судом покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених. Доводи ОСОБА_13 про те, що в нього є мати та бабуся, яка хворіє, неповнолітня дитина не мінімізують суспільної небезпечності вчиненого. Наявність дитини вже було враховано судом першої інстанції як обставину, що пом`якшує покарання.
У зв`язку із викладеними, враховуючи встановлені судом обставини та обставини вчиненого злочину, призначена судом міра покарання кожному з обвинувачених є обгрунтованою.

Враховуючи, що стосовно обвинувачених з 23.08.2019 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 16.02.2022 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказаний строк слід зарахувати обвинуваченим в строк відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838 VIII від 26.11.2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У зв`язку із наведеним апеляційні вимоги ОСОБА_12 , який додатково просив зарахувати строк тримання під вартою в строк покарання за вказаними правилами, підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.405,407, п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 серпня 2019 рокуу відношенні ОСОБА_38 , ОСОБА_37 , ОСОБА_13 змінити.

Визнати недопустимим та виключити з мотивувальної частини вироку посилання як на доказ винуватості обвинувачених протокол негласної слідчої (розшукової) дії від 25.08.2016 року.
В решті вирок суду залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838 VIII від 26.11.2015 року зарахувати обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 строк тримання під вартою з 23 серпня 2019 року до набрання вироком законної сили, тобто до 16.02.2022 року включно, в строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий

Судді: