Єдиний унікальний номер судової справи 201/810/22
Номер провадження 1-кс/201/228/2022
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження № 0001058, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Республіки Грузія, громадянина Грузії, із повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який не має зареєстрованого місця проживання в України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.11.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,

якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, -

встановив:

Старший слідчий СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0001058, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2021 року.

З клопотання та доданих до нього матеріалів, вбачається, що групою слідчих СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження № 0001058 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у тому, що 25.11.2021 року близько о 17:30 год., ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 перебували за адресою: АДРЕСА_2 , в якій мешкає потерпілий ОСОБА_13 та в якій останній зберігає власне майно, та визначили зазначене майно, яке на праві приватної власності належить потерпілому, як об`єкт свого злочинного посягання і в них виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, діючи згідно розподілених раніше ролей, ОСОБА_11 залишився неподалік від буд. АДРЕСА_2 , з метою попередження співучасників про можливих свідків, ОСОБА_12 з метою забезпечення швидкого залишення місця вчинення кримінального правопорушення залишився біля транспортного засобу, а ОСОБА_4 , по навісу будинку з зовнішньої сторони, піднявся до другого поверху, де шляхом віджиму вікна проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки здійснив крадіжку 4000 грн., 200 доларів США, пристрою для паління IQOS 3 DUO, вартістю 3000 грн., після чого покинув приміщення квартири.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 разом з співучасниками злочину ОСОБА_14 та ОСОБА_12 поїхали на автомобілі Volkswagen Jetta, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , утримуючи при собі викрадене майно, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду у розмірі 7000 грн. та 200 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 25.11.2021 року складало 5385 грн.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, 29.11.2021 року в період часу з 10:00 год. по 20:00 год., ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 перебували за адресою: АДРЕСА_4 в якій мешкає потерпілий ОСОБА_15 та в якій останній зберігає власне майно, та визначили зазначене майно, яке на праві приватної власності належить потерпілому, як об`єкт свого злочинного посягання і в них виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно, діючи згідно розподілених раніше ролей, ОСОБА_11 залишився неподалік від буд. АДРЕСА_5 , з метою попередження співучасників про можливих свідків, ОСОБА_12 з метою забезпечення швидкого залишення місця вчинення кримінального правопорушення залишився біля транспортного засобу, а ОСОБА_4 , невстановленим досудовим розслідуванням шляхом піднявся на другий поверх будівлі та шляхом віджиму вікна невстановленим досудовим розслідуванням предметом проник до приміщення квартири АДРЕСА_6 , звідки здійснив крадіжку 2000 грн., після чого покинув приміщення квартири.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 разом з співучасниками злочину ОСОБА_16 та ОСОБА_12 поїхали на автомобілі Volkswagen Jetta, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , утримуючи при собі викрадене майно, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду у розмірі 2000 грн.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, 29.11.2021 року в період часу з 14:20 год. по 18:43 год., ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 перебували за адресою: АДРЕСА_7 в якій мешкає потерпіла ОСОБА_17 та в якій остання зберігає власне майно, та визначили зазначене майно, яке на праві приватної власності належить потерпілій, як об`єкт свого злочинного посягання і в них виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, діючи згідно розподілених раніше ролей, ОСОБА_11 залишився неподалік від буд. АДРЕСА_8 , з метою попередження співучасників про можливих свідків, ОСОБА_12 з метою забезпечення швидкого залишення місця вчинення кримінального правопорушення залишився біля транспортного засобу, а ОСОБА_4 невстановленим досудовим розслідуванням шляхом піднявся на другий поверх будівлі та шляхом віджиму вікна невстановленим досудовим розслідуванням предметом проник до приміщення квартири АДРЕСА_9 , звідки здійснив крадіжку грошових коштів в розмірі 4000 євро, 12 000 доларів США, 15 000 грн., 20 000 російських рублів, та прикраси на загальну суму 103 300 гривень, після чого покинув приміщення квартири.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 разом з співучасниками злочину ОСОБА_16 та ОСОБА_12 поїхали на автомобілі Volkswagen Jetta, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , утримуючи при собі викрадене майно, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_17 майнову шкоду у розмірі 4000 євро, що згідно курсу Національного банку України станом на 29.11.2021 року складало 122 300,8 грн,; 12 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 29.11.2021 року складало 325 239, 6 грн; 20 000 російських рублів, що згідно курсу Національного банку України станом на 29.11.2021 року складало 7000 грн,; 118 300 грн., та прикраси на загальну суму 103 300 гривень.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на придбання та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, в невстановлений в ході досудового розслідування спосіб придбав гранату РГД-5 з маркуванням «13#-74 Т». Після чого, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, почав зберігати вказану гранату РГД-5 з маркуванням «13#-74 Т» при собі.

Далі, слідчим СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, 01.12.2021 року у період часу з 12.46 годин до 18.10 годин було проведено обшук автомобіля марки «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 , в ході котрого, під час особистого обшуку ОСОБА_4 , в останнього було виявлено корпус від гранати РГД-5 з маркуванням «13#-74 Т», котрий було вилучено та опечатано в експертний пакет МВС України №АВ2019703.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфікуються за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

За даними фактами розпочато досудове розслідування, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2021 року за № 0001058.

01 грудня 2021 року ОСОБА_4 затримано в порядку статті 208 КПК України, про що складено відповідний протокол із зазначенням дати та часу фактичного затримання 01 грудня 2021 року о 12 годині 46 хвилини.

02 грудня 2021 року в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

03 грудня 2021 року в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 29 січня 2022 року з можливістю внесення застави у розмірі 363 200 гривень.

25 січня 2022 року постановою керівника Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_18 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001058 до трьох місяців.

На думку слідчого, що погоджено з прокурором, застосований до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений у межах строку досудового розслідування, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а тому існують передбачені п. п. 1, 5 ст. 177 КПК України ризики спроб підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, можливість знищити, сховати, та вчинити інше кримінальне правопорушення, які на теперішній час не зменшилися.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування та просив його задовольнити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, останній є громадянином Грузії, офіційно не працевлаштований і не має постійного джерела прибутку, на території України не зареєстрований, соціальних зв`язків не має, а також на даний час у провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відносно підозрюваного знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, а тому існують передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які, на його переконання, є повністю доведеними і на теперішній не зменшилися та вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 є недоцільним і не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків. Доповнив, що для закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно додатково допитати свідків та потерпілих з метою уточнення відомостей щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень, отримати ухвали слідчого судді про відібрання у підозрюваного ОСОБА_4 дактилоскопічних зразків для проведення судово-дактилоскопічну експертизу, провести судову трасологічну експертизу, судову товарознавчу експертизу з метою встановлення точної суми матеріальних збитків, з урахуванням проведених експертиз вирішити питання про зміну повідомлення про підозру ОСОБА_4 , надати доступ до матеріалів досудового розслідування усім сторонам кримінального провадження, виконати вимоги ст. 290 КПК України. При цьому, прокурор ОСОБА_3 зазначив, що слідчий звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із відповідним клопотанням про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 , а також у даному кримінальному провадженні призначені судова товарознавча та судова трасологічна експертизи, на підтвердження таких доводів надав копії клопотання до слідчого судді та постанови слідчого про призначення вказаних експертиз. Зауважив, що проведення вищевказаних процесуальних дій мають суттєве значення для встановлення істини в кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав, що злочинів, які йому інкримінуються у повідомленні про підозру та у зміні повідомленої підозри не вчиняв, ОСОБА_12 та ОСОБА_19 знає, однак ніяких крадіжок із ними не скоював, вилучену у нього під час обшуку гранату йому підкинули співробітники поліції. Додав, що він дотепер не розуміє за що був затриманий. Вважав, що визначений у попередньому судовому рішенні розмір застави є занадто великим, тому просив переглянути суму застави або змінити запобіжний захід на домашній арешт. Пояснив, що в Україну приїхав січні 2018 року на заробітки, зареєстрованого місця проживання в Україні не має, відповідних документів, що дають право на тимчасове або постійне проживання на території України не має. Офіційного місця роботи за весь час перебування на території України не мав і не має, працює неофіційно підсобником і кладе плитку. Упродовж цього часу проживав в орендованих квартирах. Стверджував, що останні 7-8 місяців проживає із цивільною дружиною за адресою її мешкання: АДРЕСА_1 . У 2019 році був засуджений Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із іспитовим строком на 2 роки. На даний час в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська знаходиться на розгляді кримінальне провадження відносно нього за ч. 3 ст. 185 КК України, у межах якого він був взятий під варту та в подальшому звільнений з під-варти у зв`язку із внесенням застави, однак інкримінований по цій справі злочин не вчиняв.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання про продовження відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що клопотання є необґрунтованим. Так, прокурором не дотримані передбачені ст. 199 КПК України строки подання такого клопотання, що, на думку захисника, тягне за собою повернення клопотання або залишення його без розгляду. Також захисник посилався на недоведеність стороною обвинувачення заявлених у клопотанні ризиків та необґрунтованість підозри, оскільки на її підтвердження прокурором надані докази, які в порядку ст. 89 КПК України є недопустимими. Зокрема, виходячи з протоколу огляду від 25 .11.2021 року огляд квартири АДРЕСА_10 проведено 25.11.2021 року, в той час, коли усна заява про вчинене кримінальне правопорушення прийнята від потерпілого ОСОБА_13 26.11.2021 року. Під час проведення пред`явлення особи ( ОСОБА_20 для впізнання за фотознімками за участі, як потерпілого, так і свідків, органом досудового розслідування не дотримані вимоги ст. 228 КПК України, зокрема, у наданих протоколах проведення зазначеної слідчої дії відсутні відомості щодо віку статистів, фото яких були використані. Більш того, у протоколі пред`явлення особи ( ОСОБА_4 ) для впізнання за фотознімками від 02.12.2021 року за участю ОСОБА_21 вказано, що дана слідча дія проведена у межах кримінального провадження № 0001072, тобто за номером кримінального провадження за фактом одного з епізодів крадіжки, що інкримінується ОСОБА_4 , в той час, коли постановою прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 від 01.12.2021 року матеріали кримінальних проваджень, у тому числі, і матеріали кримінального провадження № 0001072 об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєний номер № 0001058. Свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 під час допиту не надали показів, які мають суттєве значення для цього кримінального провадження. Окрім цього, фактичне затримання ОСОБА_4 відбулося у непередбачений законом спосіб, під час проведення обшуку останньому співробітники підкинули гранату. Крім того, захисник наголосив на тому, що упродовж двох місяців проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчими не проведено жодних слідчих дій із підозрюваними та взагалі нічого не зроблено по цій справі, а, отже, вважає, що продовження строків досудового розслідування є формальним, продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 невиправданим. Більш того, захисник посилався на те, що нічого не заважало органу досудового розслідування провести експертизи вчасно, а тому, на думку захисника, обвинувальний акт може бути направлений до суду без проведення певних експертиз, на які посилається сторона обвинувачення. Просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно свого підзахисного, у разі, якщо слідчий суддя не погодиться із доводами сторони захисту, просив зменшити розмір застави, який є завідомо непомірним, або змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію захисника ОСОБА_6 , при цьому, акцентував увагу на тому, що наявність заявлених у клопотанні ризиків не підтверджена жодними доказами. Також зауважив на тому, що починаючи з 03.12.2021 року і дотепер, тобто упродовж 60 днів, органом досудового розслідування не отримано жодного нового доказу причетності його підзахисного до вчинення інкримінованих злочинів. В обґрунтування своїх доводів надав письмові заперечення на клопотання прокурора, які підтримав у повному обсязі та просив врахувати при прийнятті рішення.

Захисник ОСОБА_5 підтримав доводи своїх колег, вважав, що клопотання про продовження запобіжного заходу не підлягає задоволенню, оскільки прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри, на підтвердження якої прокурором надані сумнівні та недопустимі докази, наявність заявлених у клопотанні ризиків, на підтвердження яких не надано жодних доказів, а також неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Акцентував увагу слідчого судді на показах свідка ОСОБА_24 , сумніви у достовірності яких викликає той факт, що остання неодноразово притягалася до адміністративної та кримінальної відповідальності, а також неодноразово упродовж останнього року мала статус потерпілого у кримінальних провадженнях, які знаходяться у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, про що надав роздруківку з сайту Судова влада України щодо призначених до розгляду судових справ за участю ОСОБА_24 . Наголосив на тому, що після застосування до його підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і дотепер органом досудового розслідування не вчинено жодних слідчих дій, а прокурором не наведено жодних підстав, які завадили групі слідчих провести всі ті слідчі дії, зазначені у клопотанні, без проведення яких досудове розслідування цього кримінального провадження не може бути завершеним. Більш того, прокурором не надано жодних доказів на підтвердження того факту, що перелічені ним експертизи на правлені у відповідні установи для їх проведення.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, абзацом 10 пункту 20.5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено у частині 4 статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, під час розгляду клопотання встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26 листопада 2021 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи від 01 грудня 2021 року в порядку ст. 208 КПК України встановлено, що ОСОБА_4 затримано, про що складено відповідний протокол.

02 грудня 2021 року старшим слідчим СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 . ОСОБА_4 в присутності захисника вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке погоджене із прокурором ОСОБА_3

03 грудня 2021 року старшим слідчим СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 ОСОБА_4 в присутності захисника вручене повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 29 січня 2022 року.

Під час досудового розслідування постановою керівника Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_18 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001058, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2021 року до трьох місяців.

Сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів поза розумним сумнівом доводить причетність ОСОБА_4 до інкримінованих йому злочинів, що підтверджується достатніми на цьому етапі слідства доказами, які містяться у матеріалах досудового розслідування: у протоколі прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 26.11.2021 року, у протоколі огляду від 25.11.2021 року, у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_13 від 26.11.2021 року, у протоколі огляду від 27.11.2021 року, у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.12.2021 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_25 від 27.11.2021 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_22 від 26.11.2021 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_23 від 26.11.2021 року, у протоколі прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.11.2021 року, у протоколі огляду від 29.11.2021 року, у протоколі допиту потерпілої ОСОБА_17 від 01.12.2021 року, у протоколі огляду від 02.12.2021 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_21 від 30.11.2021 року, у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.12.2021 року, у протоколі прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.11.2021 року, у протоколі огляду від 29.11.2021 року, у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_15 від 30.11.2021 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_26 від 01.12.2021 року, у протоколі огляду від 02.12.2021 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_27 від 30.11.2021 року, у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.12.2021 року, у протоколі обшуку від 01.12.2021 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_28 від 02.12.2021 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_29 від 02.12.2021 року, у протоколі затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 02.12.2021 року, в ході обшуку якого вилучено кросівки, у висновку експерта № СЕ-19/104-21/38100-ВТХ від 10.12.2021 року.

Отже, наведені вище обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, що у достатній мірі доведено прокурором під час розгляду клопотання.

При цьому, вирішуючи питання щодо наявності підстав, які б свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, положення кримінального процесуального закону не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», тому в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Зокрема, рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Таким чином, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Втім, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих фактично зводяться до того, що всі надані прокурором докази є неналежними і недопустимими з підстав порушення органом досудового розслідування вимог КПК України при проведенні слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведення обшуку, допитані слідчим свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 не надали жодних показів проти їх підзахисного, свідчення свідка ОСОБА_27 викликають у захисників певні сумніви в їх достовірності та правдивості тощо, яким слідчий суддя на даній стадії не може надавати правову оцінку відповідно до положень ст. 89 КПК України, а тому ці доводи не можуть бути прийняті до уваги.

Тим більше, що прокурором надані достатні на цьому етапі слідства докази, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих злочинів є обґрунтованою.

Доводи сторони захисту про те, що фактичне затримання ОСОБА_4 відбулося у непередбачений законом спосіб, слідчим суддею відхиляються, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Питання законності затримання ОСОБА_4 не є предметом розгляду даного клопотання та повинне оцінюватись судом під час розгляду справи по суті.

Крім того, слідчий суддя не приймає до уваги і доводи сторони захисту щодо можливості завершення досудового розслідування без проведення зазначених у клопотанні слідчих дій та направлення обвинувального акту до суду, оскільки стороною обвинувачення доведено необхідність та доцільність проведення у даному кримінальному провадженні відповідних експертиз, у тому числі, і судової товарознавчої експертизи, тим більше, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення корисливого злочину, передбаченого ч. 3, 4 ст. 185 КК України, розмір матеріальної шкоди по якому підлягає обов`язковому встановленню відповідно до вимог ст. 91 КПК України та може вплинути на правильність кваліфікації дій підозрюваного.

Окрім цього, доводи сторони захисту про недотримання прокурором передбачених ст. 199 КПК України строків подання клопотання про продовження запобіжного заходу, що тягне за собою повернення клопотання або залишення його без розгляду, є хибними та такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, виходячи з наступного.

Так, стаття 199 КПК України, яка регламентує порядок продовження строку тримання під вартою, покладає на слідчого, прокурора певні обов`язки, у тому числі, подати клопотання про продовження строку тримання під вартою до суду не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 1 ст. 199).

Слідчий суддя, суд зобов`язані розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Таким чином, ст. 199 КПК України встановлює два процесуальних строки: 1) п`ятиденний строк на звернення з клопотанням про продовження строків тримання під вартою; 2) строк розгляду клопотання слідчим суддею, судом, які є строками виконання обов`язку.

При цьому, передбачений наведеною вище статтею п`ятиденний строк на звернення з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, носить виключно процедурний (організаційно-забезпечувальний) характер і ч. 5 ст. 199 КПК України не пов`язує обов`язок слідчого судді, суду відмовити у продовженні строку тримання під вартою у зв`язку з його недотриманням.

Такі висновки повністю узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України (колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду) у справі № 263/15845/2019 (номер провадження 51-6165км19) від 08 квітня 2020 року.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування наведених у клопотанні ризиків і докази, надані останнім на підтвердження своїх доводів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором під час розгляду клопотання доведена наявність достатніх підстав вважати, що такі ризики, як можливі спроби підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, на теперішній час не зменшилися, виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного ОСОБА_4 , зокрема, фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Даний ризик обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Така позиція повністю відповідає практиці ЄСПЛ, зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років.

При цьому, слідчий суддя також враховує і данні про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який є громадянином Грузії, офіційно не працевлаштований і не має постійного джерела прибутку, на території України не зареєстрований і не має соціальних зв`язків.

Крім того, на теперішній час у провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_4 знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, що, з огляду на особу підозрюваного, який не працевлаштований і не має постійного джерела прибутку, у сукупності дає достатні підстави вважати про схильність останнього до вчинення умисних корисливих злочинів.

Відтак, слідчий суддя погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає, що ці ризики на момент розгляду клопотання існують і не зменшилися.

У той же час, слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про недоведеність прокурором заявлених у клопотанні ризиків з наведених вище мотивів.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, зважаючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Таким чином, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, існування передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження строку застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Водночас, слідчий суддя не приймає до уваги доводи сторони захисту про наявність міцних соціальних зав`язків та цивільної дружини у підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки захисниками не надано жодних доказів та відомостей на їх підтвердження.

Вирішуючи питання щодо розміру застави, визначеної раніше, як альтернативний запобіжний захід при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з наступного.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК). У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у межах, передбачених КПК України, не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК).

Так, із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та § 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79).

У рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. Czech Republic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, § 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Суд в черговий раз звертає увагу, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Таким чином, враховуючи вище наведене, зважаючи на обставини кримінального провадження, кількість епізодів злочинної діяльності, що інкримінуються ОСОБА_4 , його майновий стан, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначена у попередньому судовому рішенні застава в розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків та запобігти встановленим ризикам, та з огляду на викладене не є завідомо непомірною для останнього.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, а тому підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186-187, 193-194, 196, 197, 199, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження № 0001058, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 3, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Застосований до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити у межах строку досудового розслідування до 02 березня 2022 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 02 березня 2022 року включно.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_10 або іншою фізичною чи юридичною особою на рахунок № НОМЕР_2 в ГУДКСУ м. Києва, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, раніше визначеної застави у розмірі 363 200,00 (триста шістдесят три тисячі двісті) гривень, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти, зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду та покласти на нього обов`язки не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин, або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 17 годині 30 хвилин 31 січня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1