УХВАЛА

30 грудня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0002233 від 02.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання вказує, що 01 листопада 2021 року, в обідній час доби, ОСОБА_9 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку вчинюваних ним дій, на ґрунті особистих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , передбачаючи наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, умисно наніс останній численні удари тупим предметом в область голови, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з численними переломами кісток черепа, просторими крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку, від яких ОСОБА_10 померла на місці.

На момент повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні інкримінованого йому злочину, зібрано достатньо доказів, які вказують на те, що: кримінальне правопорушення дійсно мало місце та дані про нього внесено в ЄРДР; кримінальне правопорушення вчинено особою, стосовно якої прийнято рішення про оголошення підозри; суспільно-небезпечні діяння містять склад конкретного кримінального правопорушення.

Підозра ОСОБА_9 , яка оголошена йому підтверджується сукупністю зібраних доказів у кримінальному провадженні: результатами проведеного огляду місця події, який проводився 02.11.2021 в АДРЕСА_2 .; результатами проведеного огляду трупа ОСОБА_10 , який проводився 03.11.2021 в АДРЕСА_3 ; показами ряду свідків в тому числі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, яке проводилось за їх участі; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 від 03.11.2021; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий у своєму клопотанні доводить, що на даний час не перестали існувати ризики, враховані 11.11.2021 при застосуванні ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує, що більш м`який вид запобіжного заходу, не зможе гарантувати виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задоволити з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати запобіжний захід триманням під вартою із визначенням розміру застав из підстав викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінальнього провадження № 0002233 від 02.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України

За вищевказаних обставин, ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 11.11.2021 підозрюваному ОСОБА_15 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується о 12:15 год. 09.01.2021.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції." Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин".
Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).
У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.
В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Як встановлено в ході розгляду клопотання, ОСОБА_9 має задовільний стан здоров`я, не одружений, не має постійного заняття, місця роботи та проживання в м. Рівне, що свідчить про відсутність у нього будь-яких міцних соціальних зв`язків, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утримання під вартою, не страждає, а відтак обставин, які б вказували на неможливість застосування щодо нього вказаного запобіжного заходу немає.
Крім цього, після вчинення злочину ОСОБА_9 залишив місце його вчинення з метою переховування, а тому 05.11.2021 його було оголошено в розшук. У зв`язку з цим, беручи також до уваги суспільну небезпеку вчиненого діяння, тяжкість злочину, застосування відносно його запобіжного заходу тримання під вартою, повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та є необхідним для того, щоб запобігти спробам далі переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також ОСОБА_9 ймовірно забрав знаряддя злочину з місця вчинення злочину, тому шляхом перешкоджання кримінальному провадженню може його знищити, переховувати. ОСОБА_9 може перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого для проведення слідчих дій, що в подальшому може позбавити орган досудового можливості забезпечити розслідування кримінального провадження та завершення провадження у розумні строки, у зв`язку з чим порушуватимуться права інших учасників.
Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_8 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, надані слідчим докази довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, а застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам буде недостатнім, слідчий суддя прийшов до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Частиною 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали має право не визначати розмір застави щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України слідчий суддя не визначає підозрюваному розмір застави.
Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 182, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення розміру застави, в межах строк удосудового розслідування, тобто до 05.02.2022.

Утримувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Визначити строк дії ухвали до 05.02.2022.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1