Справа №153/1571/20
Провадження по справі №1-кп/150/9/22
УХВАЛА

03 березня 2022 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 (дистанційно),
обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно),
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку між Чернівецьким районним судом Вінницької області, Ямпільським районним судом Вінницької області за участі прокурора ОСОБА_3 , а також ДУ «Вінницька УВП (№1)» за участі обвинуваченого ОСОБА_4 клопотання про продовження строку застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000103 від 02.05.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1
за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Чернівецького районного суду перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.115 КК України.
До початку судового засідання прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням (вхідний номером ЕП-86/2022-Вх від 23.02.2022), про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.115 КК України. Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу закінчується 05.03.2022, але кримінальне провадження ще не завершено, у зв`язку з чим просить продовжити строк його дії, оскільки застосування таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання чи домашній арешт не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 заявлене ним клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зауважив, що на час розгляду кримінального провадження в суді раніше існуючі ризики не зменшились та наведені обставини не змінились і продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання його під вартою. Обгрунтовуючи своє заперечення проти задоволення клопотання посилається на те, що на даний час введено воєнний стан, тому йому необхідно захищати свою сім`ю, своїх дітей.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_4 , посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених в клопотанні про продовження строку застосованого запобіжного заходу. Просить застосувати відносно його підзахисного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ґрунтуючись на наступних підставах.
Частиною 3 статті 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом встановлено, що термін перебування ОСОБА_4 під вартою закінчується 05.03.2022.
Судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.115 КК України, а також наявність ризиків.
Так, підставою вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватись від суду є те, що раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, тобто, ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, що свідчить про його небажання виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Викладене свідчить про схильність ОСОБА_4 до постійного продовження злочинної діяльності, хоча й судимість за їх вчинення станом на 02.05.2020 була погашена. Однак, не зробивши належних висновків для себе, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та продовжив свою протиправну діяльність, внаслідок чого на даний час обвинувачується у вчиненні нового умисного особливо тяжкого злочину проти життя, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Вище зазначені обставини в сукупності свідчать про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_4 та наявність реальних ризиків продовження вчинення кримінальних правопорушень.
Крім того, судом враховується, що ОСОБА_4 не має офіційного місця роботи та постійних джерел для існування, намагався переховуватись від органів досудового розслідування, одразу залишивши після вчинення злочину місце події та населений пункт, де постійно проживає, був затриманий лише наступного дня, що є окремою підставою вважати, що він в подальшому може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Підставою вважати, що ОСОБА_4 може впливати на свідків та потерпілих є те, що покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , передбачає міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання за вчинені злочини, достовірно знаючи адреси свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 має можливість фізичного та психологічного впливу на останніх.
При вирішенні питання про продовження терміну перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.125 КК України (позбавлення волі на строк від 10 до 15 років); його вік; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи.
Крім того, судом враховується також ризик вчинення обвинуваченим інших подібних кримінальних правопорушень у випадку не продовження терміну запобіжного заходу.
На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про наявність належних та достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатнім застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років,а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відпали. Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 не змінились, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Вказані обставини існували на час обрання слідчим суддею запобіжного заходу, ці обставини не змінилися та не дають підстав вважати відсутніми ризики, передбаченіст.177 КПК України.
Частиною 4 статті 97 КПК України встановлено обов`язок суду визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
На підставі наведеного, керуючись ст., ст.177, 199, 314, 315, 316, 317, 369, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - задоволити.
Продовжити строк застосованого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.115 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб, - по 01.05.2022 року включно.
Ухвала щодо продовження застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст., ст.284, 288, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.
Копію ухвали невідкладно вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого.

СУДДЯ: ОСОБА_6