Ухвала
Іменем України

25 листопада 2021 року

м. Київ
Справа № 379/141/21
Провадження № 51-5539 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Таращанського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року щодо
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Таращанського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Вирішено питання щодо процесуальних витрат, запобіжного заходу, скасування арешту на майно та щодо речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_5 17 листопада 2020 року, приблизно о 17.00 год. за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останнього, діючи умисно, керуючись раптово виниклим мотивом особистої неприязні, з метою позбавлення життя останнього, взяв зі столу кухонний ніж та наніс ним один удар в область грудної клітини ОСОБА_6 , спричинивши йому проникаюче поранення, від якого потерпілий помер.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та прокурора залишено без задоволення, а вирок Таращанського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року без змін.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить змінити оскаржувані судові рішення, призначити засудженому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років і на підставі ст. 75 КК України просить звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Вважає, що судом першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, безпідставно не визнано обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин.
Крім цього, захисник зазначає, що суд неправильно визнав обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки потерпілий вживав алкоголь за місцем свого проживання у невеликій кількості, неістотне алкогольне сп`яніння не вплинуло на поведінку засудженого, а також потерпілий ОСОБА_6 сам перебував у стані ще більшого сп`яніння
Крім цього, вважає, що апеляційний суд формально погодився з висновками суду першої інстанції щодо призначеного покарання і належним чином доводи його апеляційної скарги не перевірив.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діяння за ч. 1 ст. 115 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Стосовно доводів захисника щодо суворості призначеного ОСОБА_5 покарання, безпідставного неврахування обставин, які пом`якшують покарання; безпідставного визнання обставиною, яка обтяжує покарання, стану алкогольного сп`яніння, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжких, дані про особу винного, його вік, стан здоров`я.
Судом враховано, що ОСОБА_5 раніше не судимий, родичами та сусідами характеризується позитивно, згідно з характеристикою органу місцевого самоврядування періодично зловживає спиртними напоями та періодично влаштовує сварки, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Також суд врахував поведінку потерпілого, яка проявилась у ініціюванні конфлікту та застосуванні до засудженого сили, нанесення ударів по обличчю.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому суд, спростовуючи доводи сторони захисту щодо щирого каяття засудженого, вказав, що ОСОБА_5 не висловлював осуду своєї поведінки, перекладав провину на потерпілого, вину визнав лише частково.
Доводи захисника про те, що засуджений перебував у стані незначного алкогольного сп`яніння спростовуються посиланням у змісті вироку місцевого суду на дані протоколу медичного огляду ОСОБА_5 , згідно з яким у нього станом на 17 листопада 2020 року на 21 год. 30 хв. зафіксоване алкогольне сп`яніння рівня 1,7 проміле.
Крім цього, факт перебування потерпілого ще в більшому стані алкогольного сп`яніння, що також відображено у змісті вироку (2,08 проміле), не може впливати на аспекти встановлення щодо засудженого наявності цієї обставини, яка обтяжує покарання.
Посилання захисника на стан здоров`я засудженого, зокрема на перенесену ним наприкінці 2012 року операцію, фактично були враховані судом при призначенні мінімального покарання, передбаченого санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК України.
Також суди обґрунтовано не погодились з доводами про існування збігу тяжких особистих обставин як обставини, що пом`якшує покарання, оскільки таких даних в судовому засіданні встановлено не було й стороною захисту не конкретизовано, у чому такий збіг обставин полягає і в чому полягає причинний зв`язок між таким збігом і вчиненим вбивством. З такими висновками погоджується і суд касаційної інстанції.
Виходячи з указаних обставин, суд призначив засудженому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Обґрунтованих підстав для пом`якшення покарання, в тому числі й для застосування положень статей 69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
Апеляційний суд, належно перевіривши доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного покарання, дійшов висновку про те, що обставини, на які захисник посилається в апеляційній скарзі, були належним чином враховані судом першої інстанції при визначенні виду та розміру призначеного покарання, тому підстав для зміни вироку судом не встановив.
Ухвала апеляційного суду є вмотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для зміни оскаржуваних судових рішень з метою пом`якшення призначеного засудженому покарання у зв`язку з його явною несправедливістю через надмірну суворість, а також для звільнення від його відбування.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Таращанського районного суду Київської області від 09 червня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3