Справа № 336/7228/21
Пр. № 1-кп/336/774/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 вересня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя

ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю перекладача ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої порушено клопотання, - ОСОБА_6 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину за межами України,

В С Т А Н О В И Л А:
2 вересня 2021 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку застосування тимчасового арешту, який встановлений на підставі ухвали слідчого судді від 12.08.2021 року, до ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину за межами України.

В клопотанні зазначено, що о 12 годині 55 хвилин 10 серпня 2021 року ОСОБА_6 затримано уповноваженими службовими особами відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області як особу, якій пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину за межами України і яка перебуває у міжнародному розшуку. На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2021 року до ОСОБА_6 застосований тимчасовий арешт строком на 30 діб, а саме: до 8 вересня 2021 року. Прокурор просить про продовження застосування тимчасового арешту до максимального строку, встановленого кримінальним процесуальним законом, а саме: до сорока діб, мотивуючи це тим, що до часу звернення з цим клопотанням до слідчого судді до Офісу Генерального прокурора не надійшов запит від компетентного правоохоронного органу Російської Федерації, хоча до Генеральної прокуратури Російської Федерації інформацію про затримання ОСОБА_6 та обрання щодо нього тимчасового арешту направлено ще 18 серпня 2021 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просить про його задоволення.

ОСОБА_6 і захисник в обґрунтування заперечень зазначають, що статтею 583 КПК України, якою внормовано застосування тимчасового арешту, не передбачено такої процесуальної дії, як продовження його застосування. Виходячи із змісту вказаної процесуальної норми строк тимчасового арешту, який не може перевищувати сорока діб, встановлює суд або слідчий суддя, і він не може бути продовжений, тобто є пресічним. Якщо прокурор не погодився зі змістом ухвали про встановлення тимчасового арешту, йому належало б подати апеляційну скаргу на вказану ухвалу, що підлягає апеляційному оскарженню. Проте прокурор утримався від вказаної дії, що свідчить про прийняття ним вказаного процесуального документа. Незастосування ж ним знаряддя процесуального захисту не може кореспондуватися з вчиненням дії, які не передбачені жодною встановленою процесуальним законом процедурою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.

Судом встановлено, що о 12 годині 55 хвилин 10 серпня 2021 року ОСОБА_6 затримано на території Шевченківського району м. Запоріжжя уповноваженими службовими особами відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області як особу, якій пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину за межами України і яка перебуває у міжнародному розшуку. Міжнародний розшук з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошений у зв`язку з ухиленням останнього від участі в розслідуванні кримінального провадження щодо нього, в якому 20 червня 2018 року слідчим відділу по розслідуванню особливо важливих справ слідчого управління по Північно-Західному адміністративному округу Головного слідчого управління Слідчого комітету Росії по місту Москва винесено постанову про притягнення у ОСОБА_6 в якості обвинуваченого за ч.4 ст. 159 КК РФ (шахрайство вчинене організованою групою). Щодо обвинуваченого у відповідності до постанови Хорошевського районного суду м. Москви від 23.06.2021 року обрано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою строком на два місяці з моменту фактичного затримання на території Російської Федерації або з моменту передачі його правоохоронним органам Російської Федерації.

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2021 року до ОСОБА_6 застосований тимчасовий арешт строком на 30 діб, а саме: до 8 вересня 2021 року (а. с. 4-65).

Питання застосування тимчасового арешту до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, внормовані статтею 583 КПК України, у відповідності до якої до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

З наведеного положення кримінального процесуального законодавства слідує, що метою тимчасового арешту є забезпечення процесуальної поведінки розшукуваної «Інтерполом» особи до надходження відповідного запиту про її видачу країні, яка її розшукує.

Як випливає із змісту частини другої статті 583 КПК України, разі якщо максимальний строк тимчасового арешту, передбачений частиною першою цієї статті, закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під арешту.

Таким чином, тимчасовий арешт застосовується один раз, на певний строк, не може бути продовжений, та припиниться у разі закінчення його строку.

Тимчасовий арешт також припиняється у разі надходження запиту про видачу особи (екстрадицію) до закінчення строку тимчасового арешту з моменту винесення слідчим суддею ухвали про застосування екстрадиційного арешту щодо цієї особи (ч. 10 ст. 583 КПК).

Водночас, якщо особа звільняється з під тимчасового арешту через несвоєчасне надходження до Центрального органу України (перелік яких визначений у ст. 574 КПК України) запиту про видачу, це не перешкоджає застосуванню до неї екстрадиційного арешту у разі отримання запиту (ч. 9 ст. 583 КПК України).

Посилання в клопотанні на відсутність запиту держави, яка розшукує особу, протягом встановленого строку тимчасового арешту не може бути підставою для продовження строку дії тимчасового арешту, оскільки відсутність волевиявлення держави на отримання розшукуваної особи або несвоєчасне звернення з запитом до центральних органів України не може мати зворотним боком обмеження права людини на особисту свободу.

У відповідності до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зміст якої є невід`ємною частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім передбачених Конвенцією випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Таке ж саме право проголошено статтею 29 Основного Закону України та статтями 7, 12 КПК України; право на свободу та особисту недоторканість є однією з засад кримінального судочинства.

Під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 12 КПК України).

Необхідність застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури становить зміст завдань кримінального провадження у відповідності до ст. 2 КПК України.

Як зазначено, процедуру застосування тимчасового арешту встановлено статтею 583 КПК України.

Означена норма законодавства, як вже зауважено судом, не передбачає такої процесуальної дії, як продовження строку застосування тимчасового арешту, який встановлюється одноразово, тому суд не вбачає підстав для обмеження особи в реалізації гарантованого особистого права особи, яке забезпечується обов`язковістю дотримання процедури посягання на це право та встановленням відповідальності за затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого кримінальним процесуальним законодавством (ст. 12 КПК України).

Дійшовши висновку про відмову у задоволенні клопотання, суд не бере до уваги доводи прокурора про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження, визначених частиною 1 ст. 7 КПК України, виходячи з такого.

Можливість застосування загальних засад кримінального провадження, визначених частиною 1 ст. 7 КПК України, передбачена частиною 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження.

Разом з тим статтею 7 КПК України, що внормовує загальні засади кримінального провадження, про застосування яких просить прокурор, саме і передбачено забезпечення права на свободу та особисту недоторканість за процедурою, встановленою статтею 12 КПК України, що виключає обмеження свободи особи за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого кримінальним процесуальним законодавством.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вказане процесуальне питання чітко та недвозначно врегульовано згаданими нормами кримінального процесуального законодавства.

Наведені судом обставини не дають підстав для розв`язання клопотання на користь його автора.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 12, 395, 583 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора про продовження застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів після її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1