Справа № 459/2890/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/426/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Червоноградської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чирчик Ташкентської області, Узбекистан, проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

з участю прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.263 КК України, визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Речовий доказ шаблю знищено, а вилучені футляр (ножни) та дерев`яну підставку повернуто володільцю.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він, 07 липня 2020 рокублизько 15 години, достовірно володіючи інформацією про те, що для нього у відділення «Нової Пошти» №2, що по проспекту Шевченка, 5 в м. Червоноград Львівської області, надійшла посилка, будучи обізнаним про вмістимість вказаної посилки, направився у вказане поштове відділення для її отримання. 07 липня 2020 року близько 15 години, перебуваючи у приміщенні «Нової Пошти» №2, ОСОБА_7 отримав вищевказану посилку, в якій містилася шабля, виготовлена саморобним способом, яка належить до категорії довгоклинкової холодної зброї колюче-ріжучої-рублячої дії. В подальшому, тримаючи у руках вказаний предмет, ОСОБА_7 , порушуючи встановлені спеціальні правила поводження зі зброєю, маючи прямий умисел на порушення громадської безпеки, усвідомлюючи, що своїми протиправними діями він створює підвищену загрозу для суспільства, вийшов на алею, що по проспекту Шевченка в м. Червонограді Львівської області та почав слідувати по пішохідній частині проспекту Шевченка в напрямку вул. Паркової у м. Червонограді Львівської області, де біля будинку №5 по проспекту Шевченка у м. Червонограді був виявлений працівниками поліції, які вилучили у нього шаблю, виготовлену саморобним способом, яка належить до категорії довгоклинкової холодної зброї колюче-ріжучої-рублячої дії, яку останній носив без передбаченого законом дозволу. Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.
Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, прокурор Червоноградської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2021 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що вирок суду першої інстанції є незаконний та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Як зазначає прокурор, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_7 невинуватим, суд першої інстанції безпідставно визнавши докази такими, що не відповідають положенням ст. 86 КПК України, провів дослідження лише частини наявних доказів, а решту не взяв до уваги.

Заслухавши доповідача, прокурорів на підтримання поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно зі ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які у своїй сукупності є достатніми для підтвердження існування чи відсутності обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

Ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.263 КК України , суд першої інстанції, дотримавшись вищевказаних вимог закону, проаналізувавши докази, обґрунтовано дійшов висновку про відсутність переконливих доказів, які б вказували на винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Такий висновок суду достатньо мотивований й ґрунтується на даних, які були належним чином перевірені в судовому засіданні та змістовно наведені у вироку.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 ставиться у провину вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України. Зокрема, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він, 07 липня 2020 року близько 15 години, достовірно володіючи інформацією про те, що для нього у відділення «Нової Пошти» №2, що по проспекту Шевченка, 5 в м.Червоноград Львівської області, надійшла посилка, будучи обізнаним про вмістимість вказаної посилки, направився у вказане поштове відділення для її отримання. 07 липня 2020 року близько 15 години, перебуваючи у приміщенні «Нової Пошти» №2, ОСОБА_7 отримав вищевказану посилку, в якій містилася шабля, виготовлена саморобним способом, яка належить до категорії довгоклинкової холодної зброї колюче-ріжучої-рублячої дії. В подальшому, тримаючи у руках вказаний предмет, ОСОБА_7 , порушуючи встановлені спеціальні правила поводження зі зброєю, маючи прямий умисел на порушення громадської безпеки, усвідомлюючи, що своїми протиправними діями він створює підвищену загрозу для суспільства, вийшов на алею, що по проспекту Шевченка в м.Червонограді Львівської області та почав слідувати по пішохідній частині проспекту Шевченка в напрямку вул.Паркової у м.Червонограді Львівської області, де біля будинку №5 по проспекту Шевченка у м.Червонограді був виявлений працівниками поліції, які вилучили у нього шаблю, виготовлену саморобним способом, яка належить до категорії довгоклинкової холодної зброї колюче-ріжучої-рублячої дії, яку останній носив без передбаченого законом дозволу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в обґрунтування обставин, викладених в обвинувальному акті, стороною обвинувачення надано суду рапорт старшого інспектора-чергового СРПП№2 Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 (а.к.п.38) про реєстрацію повідомлення працівника поліції щодо виявлення особи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав при собі предмет, схожий на холодну зброю; протокол огляду місця події від 07 липня 2020 року (а.к.п.39) з відеозаписом, згідно з яким було проведено огляд предмета, схожого на шаблю; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 07 серпня 2020 року, а саме телефону «Айфон», належного оперативному працівнику ОСОБА_12 (а.к.п.55) з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду (а.к.п.56) та протоколом огляду відеозапису, вилученого з вказаного телефону (а.к.п.58), де зафіксовано зустріч працівників поліції з ОСОБА_7 ; рапорт оперуповноваженого СКП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_13 (а.к.п.41) від 07 липня 2020 року, згідно з яким ним спільно з оперуповноваженими СКП ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , за адресою пр.Шевченка, 5, у м.Червонограді навпроти приміщення «Нової пошти» було виявлено невідому особу, яка несла у руках посилку з «Нової Пошти» за вказаною адресою, запаковану у картонну коробку, підійшовши до особи, вони поцікавилися що за річ знаходиться у його руках, на що останній відповів, що це посилка, яка відправлена товаришем із м.Рівне, після чого оперативний працівник запитав, що всередині посилки, на що особа відповіла, що це шабля, яку йому надіслав товариш у подарунок, після чого він попросив вказану особу пред`явити дану річ, на що чоловік погодився і розпакував посилку, де було виявлено предмет, схожий на шаблю із явними ознаками, схожими на холодну зброю, після чого було викликано по «102» слідчо-оперативну групу; висновок експерта від 22 липня 2020 року №10/1-307 (а.к.п.45-47), яким встановлено, що надана на експертизу шабля виготовлена саморобним способом та належить до категорії довгоклинкової холодної зброї колюче-ріжучої-рублячої дії; протокол огляду речей і документів від 07 серпня 2020 року (а.к.52) з диском фрагментів завантаженого відеозапису із камери, встановленої всередині приміщення відділення №6 «Нова Пошта» у м. Рівне по вул. Київська 44, від 04.07.2020 року, згідно з яким 04.07.2020 року близько 16 год 45 хв у приміщення пошти зайшла невідома особа чоловічої статі, віком близько 32-35 років, середньої статури, ростом близько 175-180 см, короткострижений, волосся чорняве, одягнений у футболку сірого кольору, шорти в клітинку біло-чорного кольору, босоніжки коричневого кольору, медична маска синього кольору на обличчі одягнена до носа, на лівій руці годинник чорного кольору, у правій руці тримає запаковану у картонну коробку посилку, не проводячи розпаковку підходить до касового відділення та здійснює відправлення вказаної посилки. В судовому засіданні у суді першої інстанції прокурор підтвердив, що особа, яка здійснює відправлення, не являється ОСОБА_7 . З другого відеозапису із камери, встановленої всередині приміщення відділення №2 «Нова Пошта» у м. Червонограді, по вул. Шевченка 5, від 07.07.2020 року вбачається, що 07.07.2020 року близько 14 год 48 хвилин, обвинувачений, перебуваючи у приміщенні пошти, отримав посилку, упаковану у картонну коробку, обмотану плівкою, не розпаковуючи і не оглядаючи її, покинув приміщення пошти, після чого з`явився в межах огляду зовнішньої камери відеоспостереження пошти та швидкою ходьбою попрямував в сторону центральної пішохідної доріжки по проспекту Шевченка, рухаючись перпендикулярно до відділення пошти, після чого пропадає з меж огляду камери через паркові дерева.

Також стороною обвинувачення додано витяг з історії здійснення посилок на ім`я ОСОБА_7 в межах ТОВ «Нова Пошта» (а.к.п.53), згідно з яким 04 липня 2020 року о 16 год. 45 хв. із відділення «Нова Пошта» №6, що розташоване у м.Рівне на вул.Київській, 44, здійснено відправлення посилки ЕН6993, що іменована як автозапчастини, відправником та одержувачем якої є одна й та ж особа ОСОБА_7 .

Також судом першої інстанції було допитано свідків - оперуповноважених Червоноградського РВ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , які повідомили, що 07 липня 2020 року відпрацьовували розшук іншої особи на прізвище « ОСОБА_16 » і проходили по проспекту Шевченка в м. Червонограді, коли побачили, що з відділення «Нової Пошти» вийшов візуально знайомий їм ОСОБА_17 , який тримав у руках продовгуватий картонний пакет, та на їх запитання про вміст пакету останній відповів, що сувенір - шабля, після чого на їх прохання ОСОБА_17 самостійно розпакував картонку, всередині якої виявилась металева шабля, після чого по ліні «102» ними була викликана слідчо-оперативна група, по приїзду якої все було передано їм, а самі свідки залишились поряд, хоча участі у слідчих діях не приймали.

Окрім цього, судом першої інстанції забезпечено рівність усіх сторін в провадженні та допитано свідків захисту ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Таким чином, у межах вказаних доказів у справі судом встановлено, що відправником посилки є інша особа, дані якої не встановлено органом досудового розслідування, та яка у відділенні відправлення у м.Рівне на вул.Київській, 44, вказала відправником та одержувачем одну й ту ж особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначивши, що предметом посилки є автозапчастини. Натомість, ОСОБА_7 , приймаючи у відділенні одержання «Нова Пошта», що за адресою: вул. Шевченка 5, м. Червоноград, посилку, яка була упакована в картонну коробку, що була перемотана додатково пакувальною плівкою, не перевірив вміст посилки, при цьому, не маючи обов`язку здійснити таку перевірку, таким чином не переконався, чи дійсно в такій посилці знаходиться шабля та що така за своїми видовими характеристиками може підпадати під ознаки холодної зброї, що свідчить про те, що останній достовірно не знав про наявність в посилці холодної зброї.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, що ставиться у провину ОСОБА_7 , є холодна зброя (кинджали, фінські ножі, кастети), що призначена для ураження живої цілі. Важливою та невід`ємною ознакою даного предмету є його придатність до використання за цільовим призначенням.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, полягає у носінні, виготовленні, ремонті чи збуті кинджалів, фінських ножів, кастетів або іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Тож зберігання, придбання та передача холодної зброї не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Із суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 263 КК України, може бути вчинене тільки з прямим умислом.

Водночас, в силу ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Обвинувачений ОСОБА_7 у суді апеляційної інстанції свою вину заперечив, та підтримав надані ним у суді першої інстанції пояснення, згідно з якими 07.07.2020 року на його мобільний телефон поступив дзвінок від «Нової Пошти» про отримання поштового відправлення на його ім`я. Він з`явився у відділення «Нової Пошти» №2, що знаходиться за адресою: м. Червоноград, проспект Шевченка,5, отримав відправлення (посилку) та на виході з приміщення до нього по імені звернулись працівники поліції і попросили розпакувати посилку. Він розпакував посилку та виявив предмет, схожий на шаблю в ножнах на підставці, однак з ножен дістати шаблю ніхто не зміг. На запитання поліції з приводу цього відправлення він пояснив, що очікував доставку запчастин, а саме ричага до колеса, яке замовляв через мережу Інтернет на сайті «Розборка» в м. Луцьку, але через відсутність такого у м. Луцьк відправка здійснювалась з м. Рівне, після чого працівники поліції запросили понятих. За поясненнями обвинуваченого, він не знав та не міг знати, який саме предмет буде знаходитись у відправленні, оскільки замовляв запчастини для автомобіля, що належить свідкові ОСОБА_20 , оплатив такі при замовленні, а за послуги пересилання розрахувався при отриманні відправлення у відділенні, чому відправником і отримувачем вказаного відправлення зазначено саме його прізвище пояснити не міг, відправник не узгоджував з ним цієї обставини. У відділенні «Нової Пошти» не оглядав відправлення, оскільки очікував запчастини, хоча не є спеціалістом в таких, а у відділення прибув за дзвінком працівників «Нової Пошти». Як зазначив обвинувачений у суді першої інстанції, коли до нього підійшли працівники поліції на виході з відділення, на їх запитання щодо вмісту посилки відповів «сувенір» з іронією, оскільки очікував саме сувеніру від товариша з м. Рівне, з яким пізніше зв`язувався, щоб отримати будь-які чеки на купівлю цієї шаблі, але отримав відповідь, що товариш ще нічого не купив.

Забезпечуючи принцип безпосередності дослідження доказів, суд першої інстанції обґрунтовано в основу виправдувального вироку поклав показання обвинуваченого, що прийняті судом безпосередньо у судовому засіданні та у сукупності з іншими наявними в матеріалах провадження доказами таким надана належна правова оцінка, чим спростовуються доводи апеляційної скарги прокурора.

Європейський суд з прав людини під час вирішення питання щодо справедливості судового розгляду в цілому враховує, серед іншого, й спосіб отримання доказів. За практикою цього Суду (рішення від 6 грудня 1988 року у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії», заява №10590/83) саме на сторону обвинувачення покладається тягар доведення вини особи, а всі сумніви повинні тлумачитися на користь останньої. Згадана сторона зобов`язана надати суду докази, достатні для визнання обвинуваченого винуватим.

Відповідно до положень ст. 92 КПК України у кримінальному провадженні обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, у тому числі й допустимості доказів, покладається на сторону, що їх подає. Тобто, пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) КК, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

За змістом ст. 23, ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості й достатності доказів на підставі їх безпосереднього дослідження, оцінюючи всі фактичні дані в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Суд першої інстанції виконав зазначені вимоги закону, провівши розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 згідно з положеннями ч. 1 ст. 337 КПК у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, а також принципу диспозитивності.

Суд першої інстанції дослідив зібрані докази, перевірив доводи сторін обвинувачення та захисту, забезпечивши сторонам кримінального провадження передбачені КПК умови для реалізації їхніх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків та, витлумачивши, як того вимагає процесуальний закон, усі сумніви на користь обвинуваченого, обґрунтовано визнав ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 263 КК України, адже стороною обвинувачення не доведено наявність в діях обвинуваченого суб`єктивної сторони у формі прямого умислу, що виключає кваліфікацію його діяння за ч.2 ст.263 КК України, з чим погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

При цьому, на переконання колегії суддів апеляційного суду, придбання, під поняттям якого також можна розуміти забирання предмету, що за своїми характеризуючими даними підпадає під ознаки холодної зброї, з поштового відділення з метою подальшого транспортування вказаного предмету, зокрема, до місця проживання не формує само собою склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що подані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КПК України, не відповідають вимогам ст.86 КПК України, у зв`язку із відсутністю витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та постанови про призначення групи прокурорів, адже як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування такі процесуальні рішення були прийняті, водночас наведені вище докази у своїй сукупності є недостатніми для підтвердження наявності в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Також, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про розкрадання, виготовлення, зберігання та інші незаконні діяння зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами» № 6 від 08 липня 1994 року у п.7 містила покликання на швидке використання холодної зброї як обов`язкової умови незаконності носіння холодної зброї, що формує собою склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Водночас вказана Постанова Пленуму Верховного Суду України втратила чинність відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» №3 від 26 квітня 2002 року, в якій відсутнє посилання на швидке використання, чим спростовуються твердження суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному вироку, в цій частині.

Однак, на переконання апеляційного суду, наведене не вплинуло на правильність остаточних висновків суду першої інстанції в цілому, відтак не є підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 23 березня 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Червоноградської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4