Номер провадження: 11-кп/813/2207/21
Номер справи місцевого суду: 509/4717/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах потерпілих ТОВ «Злагода», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 23.09.2021, якою кримінальне провадження №0003076 від 31.10.2017 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ст. 356 КК України закрито у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції кримінальне провадження №0003076 від 31.10.2017 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ст. 356 КК України закрито у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обґрунтовуючи зазначене рішення, суд послався на те, що з дня вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ст. 356 КК України минув встановлений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності та в даному кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі (розшукові) дії, однак до теперішнього часу не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особа, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 в інтересах потерпілих ТОВ «Злагода», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не погодився із оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції, пославшись на допущення судом неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з огляду на наступне:
- розгляд клопотання сторони обвинувачення про закриття кримінального провадження проводився без участі потерпілих та їх представника, які не були сповіщені про дату, час й місце судове засідання у жодний зі способів, відтак, судове засідання фактично було зроблено таємним, що позбавило останніх можливості брати участь в розгляді клопотання прокурора, висловлювати думки та заперечення, а також подавати відповідні докази; клопотання прокурора про закриття кримінального провадження ніколи не надсилалось ані потерпілим, ані їх представнику;
- поза увагою суду залишилось те, що кваліфікація дій винних осіб лише за ч.ч. 1, 2 ст. 358 та ст. 356 КК України є явно незаконною та свавільною з урахуванням наявності ознак повторності та змови груп осіб, а також в силу спроби прокурора та суду приховати те, що предмет злочину сфальсифіковані документи було виготовлено та використано членами злочинної організації, що потребує додаткової кваліфікації за відповідними частинами ст.ст. 255, 257, 278 та ст. 364 КК України, при цьому, такі документи продовжують до цього часу використовуватись конкретними особами, добре відомими слідчим та прокурорам, в тому числі для цілей та під час злочинного озброєного захоплення майна порому ВИЛ-0224-К із застосуванням фізичного насильства щодо поромника;
- оскаржувана ухвала суду є абсолютно невмотивованою, зокрема, з її змісту невідомо, якою є об`єктивна сторона кримінальних правопорушень, а також яким є предмет злочинів в межах кримінального провадження №0003076, натомість, об`єктивна сторона дій причетних осіб полягає не лише у виготовленні, проте й у використанні сфальсифікованих документів, що вимагає кваліфікації дій за ч. 4 ст. 358 КК України, при цьому, судом не вказано, які саме документи є встановлено підробленими;
- суд не врахував того, що кваліфікація дій нападників саме за ст. 356 КК України є незаконною й спотвореною, адже самоуправство передбачає наявність конкретних відомих осіб, правомірність дій яких оспорюється потерпілими та такими особами є ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;
- поза увагою суду залишилось те, що умисна й цілеспрямована бездіяльність слідчих, дізнавачів та прокурорів має явні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 255 КК України та за фактом умисного саботування досудового розслідування зазначеного кримінального провадження станом на сьогодні відкрито два кримінальних провадження проти слідчих та прокурорів, при цьому, наразі відкрите кримінальне провадження проти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 385 КК України за відмову від надання показань під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0003076;
- при закритті кримінального провадження судом жодним чином не було вирішено питання про цивільні позови позивачів ТОВ «Злагода», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;
- суд залишив поза увагою те, що всі без винятку слідчі дії в зазначеному кримінальному провадженні були ініційовані виключно потерпілими та їх представником, при цьому, в ухвалі суд голослівно та безпідставно зазначає про те, що начебто усі можливі слідчі дії було проведено, натомість, не надає жодного мотивування такого твердження та не конкретизує, які саме слідчі дії було проведено; потерпілими неодноразово, чітко та недвозначно вказувалось на конкретних осіб, які вчинили злочини проти ТОВ «Злагода», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також подавались клопотання про повідомлення про підозру зазначеним особам, проте оскаржувана ухвала не містить жодного слова про те, якими були процесуальні рішення слідчого (прокурора) щодо вирішення питання про притягнення до відповідальності цих осіб.
Посилаючись на наведені доводи та зауважуючи, що оскаржувана ухвала суду взагалі не має власних висновків, а лише трафаретно відтворює клопотання прокурора, тобто є шаблонною, представник потерпілих ОСОБА_7 просить надати правову оцінку фактам щодо підроблення документів та використання підроблених документів, вжити передбачених законом заходів, що відносяться до компетенції суду, щодо унеможливлення подальшого використання підроблених документів членами злочинної організації, а також скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0003076 та зазначене клопотання повернути прокурору для здійснення процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 278, ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 385 КК України.

Позиції інших учасників провадження.
В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілих прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 зазначила, що апеляційна скарга не базується на фактичних обставинах справи, натомість, досудовим розслідуванням (дізнанням) встановлено, що факт смерті ОСОБА_15 саме у 2007 році є доведеним остаточно встановленим, при цьому, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 під час їх допиту відмовились від надання показань щодо обставин виготовлення та отримання ОСОБА_10 акту технічного нагляду судна, свідоцтва про право власності на судно, суднового патенту щодо порому «Кислицький», а також договору купівлі-продажу судна, тобто усіма зібраними доказами остаточно встановлено та доведено об`єктивну сторону складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358 КК України, натомість, усі обставини, на які вказує представник потерпілих в апеляційній скарзі не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду від 23.09.2021, адже становлять предмет доказування в іншому кримінальному провадженні №0000371, відкритому за заявою потерпілих ТОВ «Злагода», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 саме щодо використання підроблених документів.
Посилаючись на викладене, прокурор ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах потерпілих ТОВ «Злагода», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Овідіопольського райсуду Одеської області від 23.09.2021 про закриття кримінального провадження №0003076 залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілих ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, ч. 2 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Частино 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу змісту оскаржуваної ухвали суду 1-ої інстанції вбачається, що вона вищезазначеним вимогам кримінального процесуального закону в повному обсязі не відповідає з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

В силу вимог абз. 3 ч. 4 зазначеної ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 08.09.2021 до Овідіопольського райсуду Одеської обл. надійшло клопотання прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0003076 від 31.10.2017 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 358, ст. 356 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (т. 1, а.с. 2-4).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 08.09.2021 зазначене клопотання було розподілене в провадження судді ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 9).

В подальшому, ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 13.09.2021 (т. 1, а.с. 10) вищезгадане клопотання прокурора ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0003076 було призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 23.09.021 на 11:45 год. та в зазначену дату й час розглянуто в підготовчому судовому засіданні із постановленням оскаржуваної ухвали від 23.09.2021 (т. 1, а.с. 13-14), якою клопотання прокурора було задоволено, а кримінальне провадження закрито.

Дослідивши оскаржувану ухвалу та проаналізувавши вимоги кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов переконання про те, що підстав для розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні у суду 1-ої інстанції не було з огляду на наступне.

Чинним кримінальним процесуальним законом не передбаченого чіткого порядку розгляду судом клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі вимог ст. 284 КПК України.

Так, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України дійсно передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу (тобто, в тому числі у разі невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності).

Разом із тим, на підставі аналізу змісту приписів норми, яка міститься у ч. 1 ст. 314 КПК України, можна дійти висновку про те, що суд призначає підготовче судове засідання після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Положення п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України не може застосуватись у відриві від приписів ч. 1 ст. 314 КПК України, яка містить загальні умови для призначення підготовчого судового засідання.

Відтак, можна дійти висновку про те, що закриття кримінального провадження судом у випадку закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у разі невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, в підготовчому судовому засіданні можливе лише у разі наявності вимог, передбачених ч. 1 ст. 314 КПК України, тобто у випадку подання до суду стороною обвинувачення одного з таких документів: 1) обвинувального акту; 2) клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Проте прокурором ОСОБА_6 до суду 1-ої інстанції було подано лише клопотання про закриття кримінального провадження №0003076, у зв`язку із чим у суду 1-ої інстанції не було підстав, з огляду на вищевикладені положення кримінального процесуального закону в їх сукупності, для призначення розгляду зазначеного клопотання в підготовчому судовому засіданні.

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Статтею 21 КПК України закріплена одна із основних засад кримінального провадження доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, ч. 3 якої передбачено, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частина 3 ст. 56 КПК України встановлює, що потерпілий під час судового провадження в будь-якій інстанції має право, серед іншого, бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду та брати участь у судовому провадженні.

Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою.

Відповідно до вимог ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Із аналізу матеріалів провадження вбачається, що про дату, час та місце розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0003076 судом 1-ої інстанції було повідомлено лише прокурора ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 11).

Натомість, потерпілі ТОВ «Злагода», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 або їх представники, всупереч вищезгаданих вимог кримінального процесуального закону, взагалі не повідомлялись про розгляд клопотання прокурора ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження.

Водночас, заслуговує на увагу надана представником потерпілих ОСОБА_7 копія відповіді Овідіопольського райсуду Одеської обл. на адвокатський запит за вих. №509/ 4717/21/13934/2021 від 29.10.2021 (т. 2, а.с. 73), в якій суд 1-ої інстанції (суддя ОСОБА_1 ) зауважив на тому, що суд був позбавлений можливості сповістити потерпілих ОСОБА_9 , ТОВ «Злагода», ОСОБА_8 та їх представників щодо розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0003076 від 31.10.2017 у зв`язку із тим, що матеріали справи №509/4717/21, яка надійшла до суду, не містили будь-яких контактних даних потерпілих та їх представників.

На додаток, не містять матеріали провадження також підтверджень надіслання копії такого клопотання потерпілим або їх представнику з боку сторони обвинувачення, натомість, відповідно до наявного в матеріалах провадження супровідного листа, клопотання про закриття кримінального провадження №0003076 разом із додатками було надіслано прокурором ОСОБА_6 лише до суду 1-ої інстанції Овідіопольського райсуду Одеської обл. для розгляду (т.1, а.с. 1).

Відповідно до наданої представником потерпілих копії відповіді першого заступника Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_16 на адвокатський запит за вих. №63-5614 вих. від 01.11.2021 (т. 2, а.с. 84), копія клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0003076 та копія ухвали Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 23.09.2021 за результатами його розгляду були надіслані на поштову адресу потерпілій ОСОБА_9 лише 18.10.2021, тобто зі спливу значного проміжку часу після його розгляду судом 1-ої інстанції.

Іншим учасникам кримінального провадження, згідно відповіді прокуратури на адвокатський запит, копія зазначеного клопотання не надсилалась.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що розгляд судом 1-ої інстанції клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України без належного сповіщення потерпілих в даному кримінальному провадженні або їх представників свідчить про порушення судом однієї із основоположних засад кримінального провадження доступу до правосуддя, що позбавило потерпілих осіб можливості прийняти участь в розгляді справи, яка стосується їх прав та інтересів, надати відповідні пояснення та представити свої докази, висловити думки та заперечення.

За викладених обставин, порушення судом 1-ої інстанції засади доступу до правосуддя, на переконання суду апеляційної інстанції, є істотним порушенням приписів кримінального процесуального закону в розумінні вимог ст. 412 КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, апеляційний суд наголошує на тому, що, у відповідності до положень ч. 1 ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

З огляду на викладене, звертає на себе увагу також допущена судом 1-ої інстанції неповнота судового розгляду, яка виразилась у тому, що, отримавши клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, суд, не викликавши для участі в розгляді такого клопотання всіх учасників провадження, прав та інтересів яких воно стосувалось (за винятком прокурора), також не витребував у органу досудового розслідування матеріали кримінального провадження №0003076 та, як наслідок, не дослідив їх належним чином, постановивши рішення про задоволення клопотання, маючи в розпорядженні лише таке клопотання сторони обвинувачення й витяг з реєстру матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадження в якості додатку.

Зазначені матеріали кримінального провадження №0003076, задля заповнення вказаної прогалини та забезпечення повноти апеляційного перегляду справи, були витребувані та вивчені судом апеляційної інстанції.

В цьому контексті колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що, відповідно до позиції, висловленої Другою судовою палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 24.11.2020 у справі №264/7638/19, не витребування судом матеріалів кримінального провадження під час вирішення питання про закриття такого кримінального провадження є порушенням права на справедливий розгляд та визнається Верховним Судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, є підставою для скасування судового рішення з призначенням нового судового розгляду провадження.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить переконання про те, що судове провадження з розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0003076 було здійснено із допущенням істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неповноти судового розгляду, зокрема, за відсутності потерпілих (або їх представника), належним чином не повідомлених про дату, час та місце судового засідання, яке відбулось 23.09.2021, а також без витребування відповідних матеріалів кримінального провадження.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Положеннями ст. 415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду кримінального провадження.

Разом із тим, як передбачено ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та застосовується цей принцип з урахуванням практики ЄСПЛ.

В той же час, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Також апеляційний суд виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК, згідно яких під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися засад законності.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом 1-ої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, ухвала суду підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в суді 1-ої інстанції.

Відтак, з урахуванням призначення нового розгляду клопотання прокурора судом 1-ої інстанції та з огляду на положення ч. 2 ст. 415 КПК України, колегія суддів не уповноважена на розгляд та надання оцінки доводам представника потерпілого щодо необґрунтованості та спотворення кваліфікації дій винних осіб, а також щодо цілеспрямованої бездіяльності органу досудового розслідування та прокурорів під час досудового розслідування кримінального провадження №0003076.

Апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга представника потерпілих підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції скасуванню із призначенням нового розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0003076 в суді 1-ої інстанції в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 24, 284, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах потерпілих ТОВ «Злагода», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 23.09.2021, якою кримінальне провадження №0003076 від 31.10.2017 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 358, ст. 356 КК України закрито у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності скасувати.

Призначити новий розгляд клопотання прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0003076 від 31.10.2017 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 358, ст. 356 КК України в суді 1-ої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4