печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6298/22-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001547, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

03.12.2021 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні № 0001547 - прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001547, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, проте закінчити досудове розслідування у зазначений строк не представляється за можливе, так як продовжуються проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, однак, для закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, в тому числі із самим підозрюваним ОСОБА_4 . Разом з тим, заявлені ризики, які існували при застосуванні до підозрюваного міри запобіжного заходу, не втратили свою актуальність, а відтак запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, зазначивши, що вказані ризики у клопотанні нічим не підтверджуються, ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, так як підозра не вручена останньому та просили відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Так, згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

При цьому, абсолютність права на свободу не передбачена ні Конституцією України, ні іншими джерелами права, зокрема Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0001547 за ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

03.08.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, і у зв`язку з переховуванням останнього від органу досудового розслідування, його оголошено в розшук.

25.10.2021 підозрюваного ОСОБА_4 після 2 місяців перебування в розшуку затримано на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва, а 26.08.2021 йому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13.11.2021 включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави, який у подальшому був продовжений до 13.02.2022 включно.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах.

Наряду з вказаним, слідчий суддя враховує, що вказане було встановлено судом при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та продовженні його дії, а також при перегляді вказаних судових рішеннях апеляційним судом.

Адвокат ОСОБА_5 вказує на те, що підозра її підзахисному не вручена та відповідно останній не набув процесуального статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, проте до вказаних доводів слідчий суддя відноситься критично, приймаючи до уваги, що вказане встановлено судовими рішеннями та спростовано стороною захисту в даному засідання не було.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні сторони обвинувачення та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

08.02.2022 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № № 0001547 продовжено до 12 місяців, тобто до 13 серпня 2022 року.

Слідчий суддя приймає до уваги, що на даний час у кримінальному провадженні продовжуються проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, однак, для закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, в тому числі із самим підозрюваним ОСОБА_4 .

Провести зазначені слідчі (розшукові) та процесуальні дії до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, тобто до 13.02.2022, не представилось можливим у зв`язку із характером вчиненого кримінального правопорушення, специфікою розслідування даного роду злочинів, об`ємністю кримінального провадження, перевіркою підозрюваного на вчинення інших кримінальних правопорушень, а також у зв`язку із іншими об`єктивними обставинами, які перешкоджали завершити досудове розслідування у зазначений строк.

За викладених обставин, вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Так, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При вивченні матеріалів клопотання, особи підозрюваного та обставин за яких було вчинено кримінальне правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, стороною обвинувачення доведено наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, що відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція за які передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Усвідомлюючи можливість призначення відносно нього такого покарання, ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від слідчого, прокурора, суду, як він вчиняв це раніше, оскільки до цього перебував більше 2 (двох) місяців в розшуку.

Також наявність ризику знищення, спотворення або схову будь-яких речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що більшість викраденого у потерпілого майна до цього часу не знайдене, і перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може його переховати, продати, знищити, тощо.

Прокурором доведено, що ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що підозрюваний вчиняв інкриміновані йому злочини із застосуванням насильства та за попередньою змовою групою осіб, а з додатків до клопотань йому відомі анкетні данні із зазначенням телефонів та адрес проживання потерпілого, свідків, які вказують на його причетність до злочинів, окрім всі інші учасники, з якими ОСОБА_4 вчиняв злочини, перебувають на волі і переховуються від органу досудового розслідування.

Слідчий погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризику того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим що, останній офіційно не працює, і будучи притягнутим до кримінальної відповідальності у іншому кримінальному провадженні, вчинив тяжкі злочини і застосуванням насильства за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, те, що на даній стадії досудового розслідування не можливо закінчити досудове розслідування, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти ризикам, як на тому наполягала сторона захисту.

Наряду з вказаним, слідчий суддя вважає за необхідне зауважити, що питання щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті, а відтак доводи сторони захисту в даній частині слідчий суддя не приймає до уваги.

Враховуючи норми кримінального процесуального закону та обставини інкримінованого підозрюваному діяння, наслідки його вчинення, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави при продовженні строків тримання під вартою підозрюваному.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0001547, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 08.04.2022 (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1