Провадження № 1-кп/537/112/2021
Справа № 537/774/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2021 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2021 року за №0000075, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , виданий 10.11.2015 року Автозаводським РВ у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області, з середньою-спеціальною освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 25.06.2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
03.02.2021 року близько 15 год. 30 хв. в магазині «Єва-658», розташованому в м. Кременчук по вул. Першотравнева, буд.№43, ОСОБА_5 помітив на стелажах магазину товар, а саме чоловічі труси-сліпи «Nottingham» SM-80 52, розміру XL, після чого у нього виник прямий умисел на таємне викрадення вказаного майна, що належить ТОВ «РУШ».

ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто діючи з прямим умислом, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав з полиць магазину «Єва-658» три коробки чоловічих трусів-сліпів «Nottingham» SM-80 52, розміру XL, вартістю по 103,25 грн., загальною вартістю 309,75 грн., що належали ТОВ «РУШ».

Не оплативши вказаний товар, ОСОБА_5 вийшов з приміщення магазину та зник з місця скоєння кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду в розмірі 309,75 грн.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме повторне таємне викрадення чужого майна.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину за обставин, наведених в обвинувальному акті.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодився обвинувачений та його захисник, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого підтверджується його особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченого доведеною.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив повторно таємне викрадення чужого майна, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, конкретні обставини справи, розмір шкоди, заподіяної злочином, відсутність тяжких наслідків від злочину.

Представник потерпілого хоча і не з`явився в судове засідання, проте подав письмову заяву, в якій підтвердив відшкодування обвинуваченим шкоди, заподіяної вчиненим ним злочином. Не просив карати суворо ОСОБА_5 (а.с.24).

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має задовільний стан здоров`я, проте будучі особою працездатного віку не має постійного місця роботи, що вказує на відсутність у нього легальних джерел доходу. Не одружений, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків. ОСОБА_5 не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансері. Суду не подані негативні характеристики обвинуваченого.

ОСОБА_5 раніше судимий за злочин проти власності. Проте вчинив новий злочин під час іспитового строку звільнення від відбування покарання, призначеного попереднім вироком, що вказує на його стійку антисоціальну направленість та небажання стати на шлях виправлення.

Органом пробації при складанні досудової доповіді враховано особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію вчинених ним правопорушень. Під час проведення бесіди обвинувачений повідомив, що щиро розкаюється у скоєному злочині, підставою для його вчинення називав наркозалежність, від якої на теперішній час лікується. Встановлено, що ОСОБА_5 позитивно характеризується сусідами за місцем проживання. Проте надано висновок, що обвинувачений ОСОБА_5 має високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення. Тому призначення йому покарання без реального позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи положення ст.69-1 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції закону за вчинений ним злочин.

Згідно з ч. 3 ст. 78 КК у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Норма ч. 1 ст. 71 КК містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин.

Відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Тобто приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

У випадку ж вчинення нового злочину до закінчення іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням невідбутою частиною покарання є раніше призначене покарання в його повному обсязі, оскільки на момент вчинення нового злочину воно ще не відбувалось засудженим.

Оскільки ОСОБА_5 після постановлення вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.06.2020 року, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, що відповідає положенням ст.71 КК України про призначення покарання за сукупністю вироків.

Така позиція суду першої інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 23.10.2018 року у справі № 202/1154/17, провадження № 51-2613км18.

В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року дано роз`яснення, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч.1 ст.78 КК) суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку. Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав вважати можливим виправлення ОСОБА_5 без реального відбування покарання, а тому відсутні підстави для прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Суд критично відноситься к доводам сторони захисту про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк за умови окремого виконання попереднього вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.06.2020 року, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.09.2018 року у справі №752/4026/17, провадження №51-4631км18.

Так, викладена Верховним Судом правова позиція в постанові від 18.09.2018 року у справі №752/4026/17, провадження №51-4631км18 стосується справи з іншими фактичними обставинами, де суд призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України. В той час як в даній справі обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання призначається за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити з дотриманням положень ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Під час досудового розслідування щодо ОСОБА_5 не обирався запобіжний захід. Прокурор в дебатах просив не застосовувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід до набрання вироком законної сили за відсутності ризиків, визначених ст.177 КПК України. За таких обставин, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності судочинства, у суду відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили з метою забезпечення виконання вироку.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити покарання позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_5 до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.06.2020 року у справі №524/3043/20, призначивши за сукупністю вироків остаточне покарання позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Речові докази: оптичний диск з відеозаписом з камер спостереження магазину "ЄВА" зберігати в матеріалах кримінального провадження, що знаходяться в Кременчуцькій окружній прокуратурі; три коробки чоловічих трусів-сліпів «Nottingham» SM-80 52, розміру XL, - повернути власнику ТОВ "РУШ".

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1