СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-і/759/8/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2021 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002254 від 10.09.2021 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, 24.06.2003 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 69, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 22.07.2007 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 04.08.2010 Луцьким міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України на 5 років позбавлення волі; 25.08.2015 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 26 КК України до 6 років позбавлення волі; 10.12.2020 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту,
який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва (головуючий суддя ОСОБА_7 ) перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою суду від 11.09.2021 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08.11.2021р. включно.
03.11.2021 прокурор Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання прокурор послався на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Тобто тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання судом його винуватим вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може переховуватися від суду.
Вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений ніде не працює, офіційних джерел доходу не має, натомість має не зняту та не погашену судимість за вчинення корисливого злочину, що свідчить про його схильність до вчинення майнових злочинів та їх систематичність, відтак вбачається ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень, зокрема і з аналогічним складом.
Просить суд також врахувати, що обвинувачений офіційно не одружений, осіб на утриманні не має, інвалідності не має, що свідчить про відсутність у останнього міцних соціальних зав`язків, які б, як важелі впливу, могли б утримати його від спроби переховування чи подальшого вчинення злочинів.
Враховуючи викладені ризики та обставини, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а саме, особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього судом обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків.
Крім того, ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи 11(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Тобто, відповідно до вказаної рекомендації важливим критерієм, що має враховуватись при визначенні виду запобіжного заходу, є санкція за вчинений злочин. Чим суворіша санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо обвинуваченого.
Вивченням особи обвинуваченого не встановлено даних, які б вказували на можливість застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів.
Вищевикладене на думку прокурора свідчить про необхідність застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти вище зазначеним ризикам.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували щодо продовження строку тримання під вартою. Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, так як стороною обвинувачення не доведено жодного зазначеного у клопотанні ризику. Обвинувачений просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.
Пунктом 20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України передбачено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.
Розгляд питань, які віднесено до повноважень слідчого судді (крім розгляду клопотань про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій і скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування), та окремих питань під час судового провадження здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.
У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьоюстатті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Головуючий у даному крмінальному провадженні суддя ОСОБА_8 перебуває у тимчасовій непрацездатності, тому розгляд клопотання прокурора про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою проводиться іншим суддею Святошинського районного суду м. Києва визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, що відповідає положенням п.20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України.
Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
При вирішенні питання продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, дітей не має, не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків у останнього, характер та обставини інкримінованого злочину, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Обраний стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з визначеними кримінальним процесуальним кодексом України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, тому суд вважає, що наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, а клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, розмір якої, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, має бути визначений в розмірі, від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, наявні правові підстави для визначення ОСОБА_4 застави, у розмірі 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Суд вважає, що саме такий розмір здатний забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 178, 183 ч.4, ст.ст. 331, 369, 376 КПК України, п.20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002254 від 10.09.2021 стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.
Обратити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 3 січня 2022 року включно, та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 5 (п`яти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059, банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA1012089), після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 строком на 2 (два) місяці обов`язки, у відповідності до ст.182 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора і суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин кримінального правопорушення.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на виконання.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1