Провадження № 1-кс/712/6489/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси внесене у кримінальному провадженні № 0000164 від 18.01.2021 року, слідчим Слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 та погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_8 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, освіта вища, працюючого на посаді лікаря-анестезіолога в КНП «Перша Черкаська міська лікарня», одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, учасником бойових дій, інвалідом, ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС, депутатом не являється, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся слідчий СВ СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_10 .
Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи медичним працівником, обіймаючи відповідно до наказу № 72-к від 09.07.2012 по КНП «Перша Черкаська міська лікарня» посаду лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії вказаного медичного закладу, в порушення вимог: ст. 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», згідно якої лікуючий лікар обирається пацієнтом або призначається йому в установленому цими Основами порядку, обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта; п.п. 1.1, 4.1, 4.5, 4.8, 4.19, 4.24, 4.26 «Посадової інструкції лікаря-анастезіолога відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії КНП «Перша Черкаська міська лікарня», відповідно до яких: основними задачами лікаря-анестезіолога є проведення інтенсивної терапії, реанімаційних заходів у хворих, які цього потребують, створення належного догляду за ними, лікар-анестезіолог зобов`язаний забезпечувати належний рівень спеціального обстеження хворих і надання реанімаційної допомоги хворим з порушенням життєво важливих функцій, здійснювати первинний огляд хворого, який потребує надання термінової хірургічної допомоги, оцінити стан його життєвих функцій, призначити проведення необхідних методів експрес-діагностики та лікування, здійснювати ретельний нагляд за станом життєво важливих функцій організму, реєструвати їх у відповідних медичних документах під час операції і в післяопераційному періоді до повного їх відновлення і стабілізації, своєчасно проводити корекцію інтенсивної терапії, організовувати і забезпечувати своєчасне обстеження та лікування хворих нарівні сучасних досягнень медичної науки і практики, своєчасно надавати завідувачу відділенням оперативну інформацію про зміни в стані здоров`я хворих, при відсутності завідуючого відділенням (в неробочий час) виконувати його обов`язки і користуватись його правами; п.п. 3.2, 3.3 наказу «Про організацію планової та ургентної консультативної допомоги в КНП «Перша Черкаська міська лікарня» № 261 від 31.12.2020, згідно яких завідувачам відділеннями закладу перед викликом обласних спеціалістів скликати консиліум лікарів за участю медичного директора та визначати мету консультації, в ургентних випадках для викликів обласних спеціалістів забезпечити огляд-консиліум чергових лікарів (не менше 2-х), медичного директора або чергового адміністратора (у вихідні та святкові дні) з обов`язковим оформленням в медичній карті стаціонарного хворого, неналежно виконав свої професійні обов`язки внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення при наданні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , медичної допомоги, що спричинило тяжкі наслідки для потерпілої за наступних обставин.

Так, ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії КНП «Перша Черкаська міська лікарня» по вул. Дахнівська, 32 в м. Черкаси, куди 16.01.2021 після госпіталізації була поміщена ОСОБА_11 (де вона лікувалась з діагнозом: Основний 126.9 легенева емболія без згадки про гостре легеневе серце. Супутнє захворювання: А41.9- септицемія не уточнена Сепсис. Миттєва форма. Синдром поліорганної недостатності. Супутнє захворювання: 194.8 інші уточнені плевральні стани Гідропневмоторакс), без належних підстав перейнявши на себе повноваження її лікуючого лікаря, оскільки згідно даних медичної карти ним був призначений завідувач відділення мініінвазивної хірургії ОСОБА_12 , 17.01.2021 провів катетеризацію центральної вени потерпілої та ушкодив праву підключичну вену останньої, що спричинило тяжкі наслідки для хворої, оскільки ним не було вжито будь-яких заходів по виявленню можливої кровотечі у пацієнтки. Після цього ОСОБА_10 одноосібно залучив для надання консультативної допомоги при лікуванні ОСОБА_11 лікаря торакального хірурга з КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради». На наступний день 18.01.2021 ОСОБА_11 була переведена до КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», де через три години померла.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 04-01/18 від 15.07.2021, причиною смерті ОСОБА_11 є ускладнення оперативного втручання з приводу протезування молочних залоз у вигляді важкого сепсису, синдрому системної запальної відповіді інфекційного походження з гострою недостатністю внутрішніх органів у поєднанні із ушкодженням правої підключичної вени. При госпіталізації ОСОБА_11 до КНП «Перша Черкаська міська лікарня» не було визначено лікуючого лікаря, а медична допомога їй надавалася майже виключно лікарями-анестезіологами, що не відповідає пункту 7 «Інструкції про прийом хворих в КНП «Перша Черкаська міська лікарня» та по організації надання їм медичної допомоги», залучення невідкладного консультанта (лікаря торакального хірурга) проводилося з недотриманням вимог наказу КНП «Перша Черкаська міська лікарня» № 261 від 31.12.2020 «Про організацію планової та ургентної консультативної допомоги в КНП «Перша Черкаська міська лікарня». Одноосібне введення лікування ОСОБА_11 лікарем-анестезіологом, завідувачем відділенням ОСОБА_13 без залучення лікаря-хірурга, а також дії лікаря-анестезіолога ОСОБА_10 , що призвели до ушкодження підключичної вени перебувають у опосередкованому (не прямому) причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_11 . До того ж лікарями ОСОБА_10 та ОСОБА_13 не було вжито будь-яких заходів по виявленню можливої кровотечі внаслідок ушкодження підключичної вени. У відповідності до пунктів 1.3 та 2.1.1 Правил судово-медичної о визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» ушкодження підключичної вени, що ускладнилося розвитком кровотечі та гемотораксу, належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Медична допомога ОСОБА_11 в умовах КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» (встановлення діагнозу, діагностика та призначення лікування) надавалася вірно, але вже не могла вплинути, або ж навіть забезпечити можливість на збереження її життя.

Таким чином, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України - неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого.

09 грудня 2021 року ОСОБА_10 оголошено про підозру у учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Вина ОСОБА_10 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

В клопотанні слідчим ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_10 , метою якого є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам з його боку переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили суд його задовольнити.
Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.
Підозрюваний в судовому засіданні вину свою не визнав, та проти задоволення клопотання заперечував.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Надаючи оцінку тим ризиками, на які в клопотанні про застосування запобіжного заходу послалася слідчий та прокурор, слідчий суддя робить висновок про те, що жоден із таких ризиків в судовому засіданні не доведено та не надано відповідних доказів.
Зокрема, в клопотанні міститься лише посилання на ймовірні ризики, що за своїм змістом є цитуванням положень КПК України без надання слідчому судді жодного доказу на підтвердження будь-якого з цих ризиків.
Жодних доказів протиправної поведінки підозрюваного за цей час слідчим та прокурором слідчому судді не надано.
Не надано також і жодного доказу щодо переховування підозрюваного чи вчинення ним іншого кримінального правопорушення
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_10 має постійне місце роботи та проживання в м. Черкаси, на утриманні має одну неповнолітню дитину. Має сталі соціальні зв`язки в суспільстві та постійну роботу в КНП «Перша Черкаська міська лікарня» перебуваючи на посаді лікаря-анестезіолога інфекційного госпіталю, яка являється єдиним джерелом його доходу. З матеріалів клопотання та кримінального провадження вбачається, що за місцем роботи підозрюваний характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою, до кримінальної відповідальності не притягувався, з 01 жовтня 2020 року по поданий час надає безпосередньо допомогу хворим на COVID-19 в інфекційному госпіталі, що підтверджено характеристикою та довідкою з місця роботи.
В своєму клопотанні сторона обвинувачення висуває припущення, що підозрюваний ОСОБА_10 , може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з підстав тяжкості покарання, що загрожує, який узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування, обґрунтовується тим, що в разі не обрання йому запобіжного заходу останній усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце проживання чи виїхати за кордон. Крім того, має ризики незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що частина свідків та підозрювані є колегами по роботі, у зв`язку з чим, він матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на них, шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення кримінальної відповідальності. Та має ризики можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний на даний час продовжує свою медичну діяльність.

Дані припущення є хибним та не мають ніякого підґрунтя, оскільки, слідчим та прокурором на надано відповідних доказів з даного приводу.
З показів підозрюваного та захисника, вбачається, що останні активно сприяють повному та об`єктивному досудовому розслідуванню та зацікавлені у досягненні істини під час розслідування.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, застосування якої закріплено в ч. 5 ст. 9 КПК України, а саме рішення № 41088/05 від 11 липня 2006 року у справі «Бойченко проти Молдови» - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби особа може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».
Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначено в законі (рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина.
Відсутність будь-яких доказів наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та посилання слідчого з прокурором на це, без вагомих доказів, не можуть слугувати підставами для обрання підозрюваному будь-якого запобіжного заходу. Так як це порушує вимоги п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 33 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом;
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті (тобто обґрунтованість підозри), але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті (ризики та неможливість обрання менш обтяжливого запобіжного заходу).
Таким чином, оскільки органом досудового розслідування доведено лише ймовірність причетності до вчиненого кримінального правопорушення підозрюваного ОСОБА_10 , але не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання необхідно відмовити, поклавши на підозрюваного обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи слідчого судді та повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця свого проживання, роботи та засобів зв`язку.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131-132, 176 179, 193 194, 196, 369 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Слідчому Слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_9 відмовити.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обов`язок прибувати за кожною першою вимогою до слідчого, прокурора чи слідчого судді, суду та повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця свого проживання, роботи та засобів зв`язку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_14 .

Повний текст ухвали буде проголошено 17 грудня 2021 року о 13.30 год.