Справа №589/2787/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/701/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2021 року, якою ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, -

ВСТАНОВИЛА:

У рамках кримінального провадження №0001107 від 31 липня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст.162, ч.3 ст.185 КК України, до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернувся прокурор з клопотання про продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю визначення застави у розмірі 450 000 грн.

Обґрунтовуючи своє клопотання, прокурор посилався на існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, а також на те, що запобігти цим ризикам, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Крім того, прокурор вказував на те, що запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 176 200 грн. не став для обвинуваченого стимулюючим фактором від вчинення інших умисних майнових злочинів, оскільки на даний час ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні 6 епізодів злочинної діяльності.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2021 року клопотання прокурора було задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 години 11 лютого 2022 року зі збереженням застави у розмірі 198 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 449 460 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовував тим, що вказане судове рішення є незаконним та необґрунтованим, що висновки суду щодо наявності ризиків є лише нічим не доведеними припущеннями.

При цьому, апелянт вказував на те, що до свого клопотання прокурор не надав жодних доказів на підтвердження заявлених ризиків, судом взагалі не досліджувалися обставини наявності чи відсутності ризиків, його причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень, що під час розгляду кримінального провадження жодний з потерпілих не вказував на нього, як на особу, яка вчинила злочини, що само клопотання навіть не зачитувалося, крім того, воно було вручено стороні захисту безпосередньо в судовому засіданні.

Крім того, апелянт зазначав, що розгляду клопотання прокурора фактично не було, після вручення даного клопотання, стороною захисту були подані заперечення і суд одразу видалився до нарадчої кімнати, після виходу з якої, проголосив лише резолютивну частину, а повного тексту ухвали ні йому, ні його захисникам так вручено і не було.

Таким чином, на думку апелянта, суд був зобов`язаний відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не було доведено обставин, зазначених у ч. 3 ст. 199 КПК України.

При цьому, апелянт вказував, що протягом тривалого його перебування під вартою, текст клопотань сторони обвинувачення щодо тримання його під вартою залишається незмінним, існування ризиків не підтверджується, а тому, з врахуванням практики ЄСПЛ та вимог чинного КПК України, наявні підстави для скасування вказаного судового рішення.

До початку апеляційного розгляду від апелянта обвинуваченого ОСОБА_6 та від прокурора, які є належним чином повідомленими про час і місце розгляду апеляційної скарги, надійшли клопотання про розгляд даної апеляційної скарги без їх участі.

Захисник ОСОБА_7 , який також є належним чином повідомленим про розгляд апеляційної скарги його підзахисного до апеляційного суду не з?явився, клопотань про відкладення апеляційного розгляду від нього не надходило.

За таких обставин, а саме належного повідомлення всіх учасників про апеляційний розгляд, наявність відповідного клопотання про відкладення від самого апелянта і те, що в апеляційній скарзі питання про погіршення становища особи не ставиться, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України.

Тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст.162, ч.3 ст.185 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було враховано те, що строк дії запобіжного заходу відносно останнього неодноразово продовжувався як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

При цьому, перевіряючи обґрунтованість поданого прокурором клопотання, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів проти власності, за які кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що він є обвинуваченим у вчиненні іншого умисного злочину проти власності, обвинувальний акт щодо якого перебуває на стадії судового розгляду, порушив умови застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 176200 грн. у вказаному кримінальному провадженні, а також ті обставини, нові злочини останній вчинив після звільнення зі слідчого ізолятора, у зв`язку із внесенням застави, суд дійшов висновку, з яким також погоджується і колегія суддів, про існування ризиків того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, а також, переховуватись від суду.

Таким чином, розглядаючи клопотання прокурора, суд першої інстанції всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, при цьому, як вбачається з оскаржуваного рішення, заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі підстави, за яких клопотання прокурора підлягало до задоволення, тобто, висновок суду про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином вмотивованим та обґрунтованим.

Доводи апелянта жодним чином не спростовують правильність таких висновків суду, оскільки взагалі не містять обставин, за наявності та з врахуванням яких можливо було б дійти висновку про недоцільність продовження ОСОБА_6 такого запобіжного заходу.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням забезпечив не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення яких, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, таких обставин матеріали судового провадження не містять і під час апеляційного розгляду не встановлено.

При цьому колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 182 КПК України, судом було визначено розмір застави, у разі сплати якої обвинувачений буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 години 11 лютого 2022 року зі збереженням застави у розмірі 198 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 449 460 грн., залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4