Справа № 738/568/21
№ провадження 1-кп/738/8/2022
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2022 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Конотопський виправний центр (№130)» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 березня 2021 року за №0000087, про обвинувачення
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мена Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, інваліда 3 групи, раніше судимого вироком Менського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2006 року за частиною 1 статті 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі статей 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; постановою Менського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2007 року направлений для відбуття покарання у виді позбавлення волі; вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2014 року за частиною 2 статті 185, статтями 395, 70, 72 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі статей 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року за частиною 1 статті 121, статтею 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2020 року за частиною 2 статті 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; вироком Менського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2021 року за частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 71 КК України до 1 року 11 місяців обмеження волі та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконується самостійно, вироком Менського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2021 року за частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 71 КК України до 2 років обмеження волі та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконується самостійно,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_3 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_2
захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до свого рідного брата ОСОБА_5 , з яким він проживав в одному помешканні за адресою: АДРЕСА_1 , що призводить до психологічних страждань останнього, а саме ОСОБА_2 неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до свого брата дії, виражені у словесних образах, погрозах фізичною розправою, висловлюваннях в його адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку та життя, спричинив емоційну невпевненість та залежність, нездатність захистити себе, чим завдав шкоду його психічному здоров`ю, що виразилось у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, негативних переживань.
Зокрема, 19 січня 2021 року близько 21-00 години, ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, вчинив стосовно свого рідного брата ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме висловлювався в його адресу нецензурною лайкою, ображав його, виганяв з будинку, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.
Також, 01 лютого 2021 року близько 21-30 години ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, вчинив стосовно свого рідного брата ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме висловлювався в його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.
Так, стосовно ОСОБА_2 29 січня та 02 лютого 2021 року за вказаними фактами складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень та постановою Менського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2021 року його визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП за сукупністю вчинених адміністративних правопорушень піддано адміністративному стягненню у вигляді 30 годин громадських робіт.
Також, 05 лютого 2021 року близько 22-20 години ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, вчинив стосовно свого рідного брата ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме висловлювався в його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.
Крім цього, 23 лютого 2021 року близько 22-00 години ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, вчинив стосовно свого рідного брата ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме висловлювався в його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.
Так, стосовно ОСОБА_2 10 лютого та 02 березня 2021 року за вказаними фактами складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень та постановою Менського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2021 року його визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП за сукупністю вчинених адміністративних правопорушень піддано адміністративному стягненню у вигляді 50 годин громадських робіт.
Крім цього, 02 березня 2021 року близько 13-00 години ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, вчинив стосовно свого рідного брата ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме висловлювався в його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.
Також 03 березня 2021 року близько 12-00 години ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, вчинив стосовно свого рідного брата ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме висловлювався в його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.
Також 14 квітня 2021 року близько 20-00 години ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, вчинив стосовно свого рідного брата ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме висловлювався в його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за статтею 126-1 КК України вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності, погіршення якості життя потерпілої особи.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України.
Показання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду визнав себе винуватим за висунутим обвинуваченням, правову кваліфікацію своїх дій не оспорював, відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань.
Показання потерпілого
Потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду показав, що обвинувачений ОСОБА_2 є його рідним братом, з яким у нього постійно виникають сварки коли він (обвинувачений) перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Спиртні напої обвинувачений вживає майже кожного дня, а тому і сварки виникали постійно. Коли обвинувачений тверезий, то від нього й слова не почуєш, а коли п`яний, то завжди чіпляється то до нього, то до матері, хапає все поспіль, що попадає під руку, починає битися, лаятися, постійно ображає та принижує його, висловлюється в його адресу нецензурною лайкою, неодноразово погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку, в зв`язку з чим йому доводилось ночувати на горищі. Такі випадки насильства в сім"ї траплялись постійно, із-за чого він був знервований, почувався невпевнено, оскільки не знав, що можна очікувати від брата, який в будь-який момент може схопити сокиру чи ножа, був випадок коли він облив нього окропом, а тому бувало, що не знав йти додому чи відразу на горище. Він неодноразово викликав працівників поліції, і хоча обвинуваченого декілька разів притягували до адміністративної і до кримінальної відповідальності, він продовжував вчиняти психологічне насильство по відношенню до нього і до їх матері до тих пір, поки його не було направлено для відбування покарання за вироком суду до виправного центру. На даний час, поки обвинувачений відбуває покарання, вони з матір`ю живуть спокійно.
Показання свідка
Свідок ОСОБА_7 під час судового розгляду показала, що обвинувачений ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_5 є її синами, з якими вона спільно проживає. Випадки насильства з боку сина ОСОБА_2 по відношенню до потерпілого були постійними. ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, постійно вчиняв сварки в сім`ї. Вона неодноразово була свідком таких подій, але не пам`ятає конкретні дати. Обвинувачений постійно ображає потерпілого, погрожує йому, виганяє його з будинку. Свідок підтвердила, що 02 березня 2021 року обвинувачений також вчинив сварку з потерпілим, погрожував фізичною розправою.
Документи, висновки експертів, зібрані стороною обвинувачення.
02 березня 2021 року ОСОБА_5 звернувся до поліції із заявою про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за домашнє насильство (том 1, а.с.133)
На підставі заяви ОСОБА_5 від 02 березня 2021 року цього ж дня внесені відомості до ЄРДР за № 0000087 за ст.126-1 КК України (том 1, а.с.129).
03 березня 2021 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого із заявою про залучення до провадження як потерпілого, зазначивши, що його рідний брат ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо нього домашнє насильство (том 1, а.с. 140).
29 січня 2021 року та 02 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_2 за фактами вчинення по відношенню до свого рідного брата ОСОБА_5 домашнього насильства 19 січня 2021 року та 01 лютого 2021 року складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а постановою Менського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2021 року його визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП за сукупністю вчинених адміністративних правопорушень піддано адміністративному стягненню у вигляді 30 годин громадських робіт (том 1, а.с. 174-187; том 2, а.с. 42-45).
10 лютого 2021 року та 02 березня 2021 року стосовно ОСОБА_2 за фактами вчинення по відношенню до свого рідного брата ОСОБА_5 домашнього насильства 05 лютого 2021 року та 23 лютого 2021 року складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 ст. 173-2 КУпАП та постановою Менського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2021 року (після доопрацювання) його визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП за сукупністю вчинених адміністративних правопорушень піддано адміністративному стягненню у вигляді 50 годин громадських робіт (том 1, а.с. 160-173; том 2, а.с. 21-22).
26 березня 2021 року з метою перевірки та уточнення відомостей за фактами домашнього насильства, яке систематично вчиняється ОСОБА_2 стосовно рідного брата ОСОБА_5 , слідчим за адресою: АДРЕСА_1 , за участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 в присутності понятих, спеціаліста було проведено слідчий експеримент із застосуванням технічних засобів фіксації - цифрової відеокамери Canon (том 1, а.с. 229-234).
Під час розгляду справи в суді було відтворено відеофайли із записами слідчих експериментів, які містяться на DVD-R дисках, доданих до протоколів. Під час слідчих експериментів потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_7 розповіли про обставини вчинення систематичного домашнього насильства ОСОБА_2 стосовно потерпілого ОСОБА_5 , показали горище, де потерпілий ОСОБА_5 ночував, коли обвинувачений виганяв його з будинку.
Оцінюючи здобуті в кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази суд вважає, що вищевикладені докази встановлюють факти, які мають значення для кримінального провадження, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та отримані у порядку, встановленому КПК України. Досліджені документи є процесуальними джерелами доказів відповідно до вимог частини 2 ст. 84 КПК України, отримані в порядку, передбаченому КПК України.
Зазначені докази не викликають сумнівів у своїй достовірності, і в своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними між собою.
Об`єктивно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, що досліджені у процесі судового розгляду і оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.
Мотиви неврахування судом доводів сторони захисту щодо визнання неналежними окремих доказів та необхідності закриття кримінального провадження.
Захисник ОСОБА_6 в судових дебатах просив закрити кримінальне провадження за відсутності події та складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, оскільки вважає, що за заявами від 02 та 03 березня 2021 року, від 14 квітня 2021 року досудове розслідування не проводилось, у зв`язку з чим відсутні будь-які докази вчинення домашнього насильства, а за всі вчинені до 02 березня 2021 року правопорушення ОСОБА_2 вже притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому він не може вдруге бути притягнутий до кримінальної відповідальності за одні й ті ж правопорушення.
Згідно з фактичними обставинами, встановленими судом, ОСОБА_2 19 січня 2021 року, 01 лютого 2021 року, 05 лютого 2021 року та 23 лютого 2021 року за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався в адресу свого рідного брата ОСОБА_5 нецензурною лайкою, ображав його, виганяв з будинку, внаслідок чого була завдана шкода його психічному здоров`ю.
Постановами Менського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2021 року та від 02 березня 2021 року ОСОБА_2 за вказаними фактами визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді громадських робіт.
Систематичні протиправні дії ОСОБА_2 призвели до психологічних страждань ОСОБА_5 та погіршення якості його життя, у зв`язку з чим він перебував у пригніченому тривожному стані та хотів захиститись від насильства брата, а тому 02 березня 2021 року після вчинення в черговий раз ОСОБА_2 стосовно нього домашнього насильства звернувся до поліції із заявою про притягнення його до кримінальної відповідальності.
Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.
Таким чином, обов`язковою ознакою цього складу злочину є систематичність вчинення насильства, тобто повторюваність його епізодів протягом певного часу.
Таким чином, будь-які попередні епізоди домашнього насильства входять до предмету доказування обвинувачення за статтею 126-1 КК і докази, що стосуються цих епізодів, є належними, оскільки стосуються обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.
Шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої особи, передбачена статтею 173-2 КУпАП, саме з метою відмежування від шкоди, визначеної ст. 126-1 КК України, не охоплюється поняттям «фізичні або психологічні страждання, втрата працездатності, емоційна залежність, погіршення якості життя потерпілої особи».
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_2 обвинувачується в умисних систематичних діях, що становлять психологічне насильство, які періодично мали місце з 19 січня 2021 року до 02 березня 2021 року. Нові епізоди домашнього насильства, які мали місце після того, як 02 березня 2021 року вже розпочалося розслідування за статтею 126-1 КК, не вимагають внесення в ЄРДР нового запису про кримінальне правопорушення, оскільки враховуючи характер злочину, передбаченого статтею 126-1 КК, який за визначенням включає ознаку систематичності і повторюваності, окремі епізоди такого насильства можуть не утворювати окремого злочину, а становлять продовження домашнього насильства у значенні статті 126-1 КК.
У цій справі 02 березня 2021 року ОСОБА_5 звернувся із заявою про вчинення його братом систематичного психологічного насильства, за якою було розпочато розслідування. Під час судового розгляду потерпілим було повідомлено також про вчинення обвинуваченим стосовно нього домашнього насильства 03 березня 2021 року та 14 квітня 2021 року, про що маються відомості і в матеріалах кримінального провадження.
В контексті цієї справи очевидним є той факт, що діяння ОСОБА_2 02 та 03 березня 2021 року, а також 14 квітня 2021 року, є тотожними та були об`єднані єдиним умислом, а отже не становлять окремих складів злочину, передбаченого ст. 126-1 КК, а є епізодами одного триваючого кримінального правопорушення.
Крім того, матеріали про здійснення перевірок за фактами домашнього насильства та про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства 19 січня 2021 року, 01 лютого 2021 року, 05 лютого 2021 року та 23 лютого 2021 року надані стороною обвинувачення на доведення систематичності домашнього насильства, яке вчиняв ОСОБА_2 ..
Захисник не зіставив фактичних обставин правопорушення в адміністративному та кримінальному провадженнях, не з`ясував наявність у даній конкретній справі умов, які не виключають подвійного провадження в рамках кримінального та адміністративного права, не врахував, що за фактом домашнього насильства 02 березня 2021 року ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувався, його систематичні дії призвели до психологічних страждань ОСОБА_5 та погіршення якості його життя, тобто до наслідків, які не охоплюються частиною 2 статті 173-2 КУпАП.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року, N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

В обвинувальному акті обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 не зазначено.

Згідно з обвинувальним актом зазначено, що обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, є рецедив кримінальних правопорушень, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, з чим погоджується і суд.
Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких насильницьких злочинів та кримінальних проступків, в тому числі щодо потерпілого ОСОБА_5 , вчинив кримінальні правопорушення у період непогашеної судимості, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив та про його схильність до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, дотримуватися норм закону, моралі та загальновстановлених правил суспільної поведінки, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку (під наглядом) у лікаря-психіатра з діагнозом F.70.1, є інвалідом третьої групи; не має постійної роботи, неодружений, немає на утриманні неповнолітніх дітей, інших утриманців, характеристика на обвинуваченого за місцем проживання відсутня.

Згідно з висновками експерта №145 та №146 від 08 квітня 2021 року за результатами проведеного судово-психіатричного дослідження встановлено, що у ОСОБА_2 має місце психічний розлад у формі легкої розумової відсталості (F.70 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду); ОСОБА_2 за своїм психічним станом на період часу, до якого відносяться кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними; за своїм психічним станом на теперішній час здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правдиві свідчення; за психічним станом примусові заходи медичного характеру йому не показані; у ОСОБА_2 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, тому протиалкогольне лікування йому не показане (том 1, а.с. 205-209, 215-218).

Враховуючи особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, наслідки, які настали від них, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, в тому числі і думки потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання, а також використовуючи дискреційні повноваження, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі у межах, передбачених санкцією статті 126-1 КК України.
Згідно із ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Оскільки ОСОБА_2 кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні вчинив до постановлення вироку Менським районним судом Чернігівської області від 20 квітня 2021 року за вчинене ним кримінальне правопорушення 24 лютого 2021 року, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими частиною 4 ст. 70 КК України, а також зарахувати в строк відбування покарання фактично відбуте ним покарання за попереднім вироком.
При цьому, суд також враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 01.06.2020 року у справі № 766/39/17 (номер провадження 51-8867кмо18) за яким при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).
З вироку Менського районного суду Чернігівської області від 04.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст. 125 КК України за кримінальні правопорушення вчинені ним 15 грудня 2020 року, 22 грудня 2020 року та 21 січня 2021 року, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 11 місяців, на підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком приєднано покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2020 року у виді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн і за сукупністю вироків, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 11 місяців та штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Ухвалено відповідно до ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Як вбачається з повідомлення Державної установи «Конотопський виправний центр (№130), ОСОБА_2 , який засуджений вироком Менського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2021 року до 1 року 11 місяців обмеження волі, прибув до установи виконання покарання 26 травня 2021 року (том 1, а.с. 228).
За вироком Менського районного суду Чернігівської області від 20.04.2021 року ОСОБА_8 засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, яке вчинене ним 24 лютого 2021 року, тобто до постановлення вироку Менського районного суду Чернігівської області від 04.03.2021 року, та призначене йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком приєднано покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2020 року у виді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн і за сукупністю вироків, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі на 2 роки та штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Ухвалено відповідно до ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2021 року задоволено клопотання начальника Державної установи «Конотопський виправний центр (№130) про застосування покарання за наявності кількох вироків, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2021 року у виді 1 року 11 місяців обмеження волі більш суворим покаранням за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2021 року у виді 2 років обмеження волі остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді 2 років обмеження волі. Початок строку відбування покарання обчислюється з дня прибуття та постановки на облік у виправному центрі за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2021 року, а саме з 26 травня 2021 року (том 1, а.с. 235-236).
Вказане свідчить, що у даному випадку остаточне покарання має призначатися за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України (за сукупністю кримінальних правопорушень).
За попереднім вироком ОСОБА_2 відбув 07 місяців 10 днів обмеження волі, які необхідно зарахувати в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком.
За повідомленням Корюківського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_2 знятий з обліку 23 листопада 2021 року у зв`язку зі сплатою штрафу (том 1, а.с. 237).
Мотиви ухвалення рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Під час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 не застосовувалися заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжні заходи, суд також вважає можливим їх не застосовувати до набрання вироком законної сили.

Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів і документів, щодо процесуальних витрат.
Речові докази: висновок №171, висновок №172, висновок №174, висновок №244 за зверненнями ОСОБА_5 за фактами домашнього насильства - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

оригінали справ про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справа № 738/174/21, № провадження 3/738/105/2021), за ч. 1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП (справа № 738/267/21, № провадження 3/738/137/2021) повернути Менському районному суду Чернігівської області.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та покарання, призначеного вироком Менського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2021 року у виді 2 років обмеження волі, остаточно визначити ОСОБА_2 покарання 2 (два) роки 2 (два) місяці обмеження волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з дати винесення даного вироку.

Зарахувати ОСОБА_2 в строк відбування покарання фактично відбуту ним частину покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2021 року з 26 травня 2021 року по 05 січня 2022 року.
Речові докази: висновок №171, висновок №172, висновок №174, висновок №244 за зверненнями ОСОБА_5 за фактами домашнього насильства - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

оригінали справ про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справа № 738/174/21, № провадження 3/738/105/2021), за ч. 1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП (справа № 738/267/21, № провадження 3/738/137/2021) повернути Менському районному суду Чернігівської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1