печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених службових осіб у кримінальному провадженні № 0000123, що полягає у неповерненні вилученого під час обшуку майна,

ВСТАНОВИВ:
29.11.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000123 прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях ОСОБА_4 , що полягає у неповерненні вилученого під час обшуку майна, у якій заявник просить зобов`язати прокурора ОСОБА_4 чи іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні № 0000123 повернути вилучене під час обшуку 21.03.2019 за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2021 у справі № 757/52575/21-к скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.06.2019 у справі № 757/28194/19-к, на майно, вилучене 21.03.2019 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та яке належить ОСОБА_5 , зокрема грошові кошти у сумі 50 250 гривень та 69 849 доларів США, з огляду на що вилучене майно утримується стороною обвинувачення безпідставно, а відтак підлягає поверненню його законному володільцю.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити посилаючись на доводи, які викладені в матеріалах скарги.

Представник сторони обвинувачення прокурор ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечував, зазначивши, що до Офісу Генерального прокурора ухвала слідчого судді про скасування арешту не надходила.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Судовим розглядом встановлено, що Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000123 від 22.01.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.209, ч.1 ст.255, ч.3 ст.307, ст.364 КК України.

Відповідно до матеріалів судового провадження слідчим суддею встановлено, що 21.03.2019 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в межах вказаного кримінального провадження, органом досудового розслідування було вилучено майно ОСОБА_5 , на яке в подальшому ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.06.2019 у справі № 757/28194/19-к накладено арешт.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2021 у справі № 757/52575/21-к скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.06.2019 у справі № 757/28194/19-к, на майно, вилучене 21.03.2019 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та яке належить ОСОБА_5 , зокрема грошові кошти у сумі 50 250 гривень та 69 849 доларів США.

Відтак, вилучене майно є тимчасово вилученим, а тому має застосовуватися порядок, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України.

За викладених обставин вбачається, що скаргу подано уповноваженою особою, в передбачений законом спосіб та з урахуванням правил територіальної підсудністю для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що регламентовано ч. 1 ст. 306 КПК України.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі скасування арешту. Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Як зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №370/2316/18 (провадження №51 - 9929 км 18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

За вказаних обставин позиція органу досудового розслідування щодо неповернення майна його законному володільцю спростовується, тобто за встановлених обставин вбачається, що вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, що як наслідок свідчить про бездіяльність сторони обвинувачення, яка полягає у неповерненні майна, що вилучено під час проведення обшуку, враховуючи при цьому імперативні приписи п. 4 ч. 1 статті 169 КПК України, а відтак вимоги скарги знайшли своє підтвердження та відповідно підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Зобов`язати прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях ОСОБА_4 або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні № 0000123, повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти у сумі 50 250 гривень та 69 849 доларів США, що були вилучені 21.03.2019 за місцем проживання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1