Справа № 504/4503/21
Провадження № 1-кс/504/24/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

17.02.2022 смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 10, смт. Доброслав, клопотання слідчого СВ ВП № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000896 від 28.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,

за участі представника власника майна ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , подав до суду клопотання, яке погоджено прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000896 від 28.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що 28.11.2021 року до чергової cлужби ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення 102 про те, що 28.11.2021 року приблизно о 03:10 годині на автодорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ М14 16 км. + 500 м.», Одеський район, Одеська область, сталася ДТП, а саме водій автомобілю марки «Mercedes E320», н/з НОМЕР_1 ОСОБА_6 допустив зіткнення з вантажним транспортним засобом «МАН» з причіпом «Schmitz», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , внаслідок чого водій ОСОБА_6 був доставлений до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» з діагнозом: субдуральна гематома, черепно-мозкова травма.

В ході досудового розслідування та при проведені першочергових слідчих дій було здійснено огляд місця події за адресою: автодорога «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ М14 16 км. + 500 м.», Одеський район, Одеська область. В ході огляду виявлено, а також вилучено причіп марки «Schmitz», н/з НОМЕР_2 .

За даним фактом 28.11.2021 року СВ ВП № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області розпочате кримінальне провадження за ознаками ст. 286 ч. 1 КК України.

Таким чином, є розумні підстави вважати, що причіп марки «Schmitz», н/з НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Микитинський гранітний кар`єр» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , є доказом кримінального правопорушення, що обґрунтовує застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна з метою, передбаченою п.п. 1,4 ч. 2 ст. 170 КПК України, забезпечення збереження речового доказу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав дане клопотання і вказав, що існують підстави вважати, що транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні, і з метою забезпечення його збереження слід застосувати його арешт.

Представник власника майна заперечував, вважав, що органом досудового розслідування допущені істотні порушення процесу, зокрема, не надано самого протоколу огляду місця події, несвоєчасно направлено клопотання про арешт вилученого майна до суду, і подальше перебування майна під арештом істотно впливає на господарську діяльність власника майна.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного:

Положенням ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого у кримінальному провадженні та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і при вирішення питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Перевіряючи правову підставу для арешту майна, слідчий суддя звертає увагу, що органом слідства обґрунтовано внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР (витяг від 28.11.2021 року), власність підтверджена відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою слідчого від 28.11.2021 року визнано речовим доказом причіп марки «Schmitz», н/з НОМЕР_2 .

ДТП має місце через зіткнення двох транспортних засобів, відносно яких в теперішній час органом досудового розслідування призначено ряд експертиз, які ще не завершені.

Отже, слідчий суддя дійшов переконливого висновку, що вищевказаний причіп містить в собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак, відповідає визначеним у положенні ст. 98 КПК України критеріям.

Слідчий суддя дійшов до переконання, що правові підстави арешту повністю співвідносяться з встановленими обставинами даного кримінального правопорушення.

Арешт майна, в даному випадку обґрунтовується необхідністю збереження речових доказів.
Доводи про те, що слідчий не дотримався строку звернення до слідчого судді із клопотання про арешт вилученого майна не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи міститься поштовий конверт «Нова пошта» про відправлення клопотання до суду 29.11.2021 року, тобто не пізніше наступного дня.

Слідчий суддя вважає, що арешт є розумним та співмірним обмеженням права власності безпосередньому завданню кримінального провадження, і є необхідним у демократичному суспільстві, є доцільним саме на цій стадії досудового розслідування, а наслідки застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, на переконання суду, не виглядають надмірним тягарем для власника арештованого майна.

Разом із тим, слідчий суддя враховує вимоги ст.173 КПК України, зокрема оцінює наслідки накладення арешту для власника майна, який цілком очевидно несе суттєві збитки, пов`язані з утриманням протягом тривалого часу причепу на арештмайданчику та неможливістю здійснювати господарську діяльність.
З урахуванням існуючих обставин кримінального провадження, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо накладення арешту на майно, визначає адекватний та співрозмірний спосіб позбавлення власника права користування майном, який не повинен призводити до зупинення або надмірного та тривалого обтяження правомірної підприємницької діяльності, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
В судовому засіданні прокурор вказав, що експертизи призначені у даному кримінальному провадженні ще у листопаді 2021 року, і досі тривають.
Слідчий суддя вважає, що невжиття прокурором та слідчим дієвих заходів щодо якнайшвидшого завершення призначених у справі експертиз після внесення відомостей до ЄРДР, є невиправданою неефективністю досудового розслідування, але це не може слугувати підставою для відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, що є необхідним для виконання завдань кримінального провадження.
З урахуванням нездійснення органом досудового розслідування до теперішнього часу всіх необхідних слідчих дій у даному кримінальному провадженні та існування беззаперечної необхідності їх проведення для досягнення мети та завдань кримінального провадження, що регламентовано ст.2 КПК України, слідчий суддя вважає, що тимчасове позбавлення власника транспортного засобу права на користування майном, щодо якого існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину та зберегло на собі його сліди, в даному випадку, на період часу достатнього для проведення слідчої дії експертизи, є обґрунтованим і виправдовує таке втручання у право власності.
Таке обмеження, на думку слідчого судді, буде співрозмірним, слугуватиме досягненню завдань кримінального провадження та відповідатиме забезпеченню інтересів кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає, що тривале обмеження власника майна (суб`єкта господарювання) права користування транспортним засобом, що тягне за собою суттєві збитки для власника, в сукупності з встановленими судом фактами недотримання органом досудового розслідування та прокурором розумних строків розслідування та відсутністю вжиття дієвих заходів, направлених на ефективне розслідування, яке полягає у невиправданому зволіканні щодо проведення першочергових слідчих дій, експертиз, тощо, реально обмежує господарську діяльність власника, яка має зобов`язання перед контрагентами, може призвести до негативних наслідків та суттєвих матеріальних збитків, що не слугуватиме покращенню інвестиційного клімату в Україні, що є одним з пріоритетних завдань, які декларується Президентом України, Верховною Радою України та Урядом країни.
Таким чином клопотання підлягає лише частковому задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 93, 98, 170-173, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000896 від 28.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на причіп марки «Schmitz», н/з НОМЕР_2 , із забороною власнику, чи іншим особам розпоряджатись будь-яким чином цим майном та використовувати його для запобігання їх зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Визначити строк дії ухвали, до 10 березня 2022 року включно.
В решті клопотання- відмовити.
Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмова у ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1