Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/876/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
та її захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001699 від 01 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, щодо обвинуваченої
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, незаміжньої, на утриманні малолітніх дітей не маючої, працюючої продавцем ТОВ «ВКФ «ВВ», із вищою освітою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -
встановив:

21 січня 2022 року до Подільського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001966 від 01 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
21 січня 2022 року ухвалою суду призначено підготовче судове засідання.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
У своєму клопотанні зазначив, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків.
Обрання менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, згідно позиції сторони обвинувачення, не буде сприяти меті та завданням кримінального провадження на даній стадії, обвинувачена не буде дотриматись належної процесуальної поведінки.
Вищевикладене свідчить про те, що у разі обрання обвинуваченим менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде неможливо запобігти наявним ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 просили у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, аргументуючи це тим, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів обгрунтованості підозри вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, вважали, що заявлені прокурором ризики відсутні та не обґрунтовані жодним чином, зазначили, що обвинувачена має постійне місце проживання, офіційно працевлаштована, раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, має вищу освіту, матір-пенсіонера та сестру з якими проживає разом.
Розглянувши клопотання, заслухавши прокурора, обвинувачену та її захисника, дослідивши долучені сторонами матеріали, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Суд вважає, що наявний ризик того, що обвинувачена може переховуватись від суду є те, що вона, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, може умисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та його може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.
В той же час обвинувачена ОСОБА_4 , є особою молодого віку, раніше не судима та до кримінальної відповідальності не притягалась, має вищу, на її утриманні знаходиться матір пенсійного віку, обвинувачена офіційно працевлаштована та має постійне місце проживання у м. Києві, в якому проживає разом з матір`ю та сестрою, що свідчить про достатній рівень наявних соціальних зв`язків, які одночасно із застосуванням менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зможуть нівелювати заявлені прокурором процесуальні ризики.
Суд вважає, що застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а не тримання під вартою, забезпечить виконання нею необхідних процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. 181, 183, 193, 314-315, 369-372, 395 КПК України, суд
постановив:
У задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про обрання обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Обрати обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою : АДРЕСА_2 .
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- прибувати до суду, слідчого, прокурора, слідчого судді за викликом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з особами, які мають статус свідків у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Звільнити обвинувачену ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду негайно.
Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за їїйого поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої особи.
Строк дії ухвали визначити до 24 березня 2022 року включно.
Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено та підписано 28 січня 2022 року.
Суддя ОСОБА_9