Справа № 168/224/21 Провадження №11-кп/802/705/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 369 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 20 липня 2021 року, яким -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дубечне Ковельського (Старовижівського) району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, з професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючий, раніше несудимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.
Застосовано спеціальну конфіскацію щодо грошей, які були предметом неправомірної вигоди - в сумі 100 (сто)доларів США.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він, 27 лютого 2021 року близько 03:20год. рухався автомобілем «FORD SIERRA», синього кольору, д.н.т.з. НОМЕР_1 , в якому була пошкоджена ліва задня фара та був зупинений працівниками патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Стара Вижівка) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області. При спілкуванні з водієм працівниками поліції були виявленні характерні ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Далі ОСОБА_7 , перебуваючи в службовому автомобілі працівників поліції в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники Національної поліції, неодноразово в наполегливій формі висловив пропозицію надати поліцейським ОСОБА_9 та ОСОБА_10 грошові кошти як неправомірну вигоду за те, щоб вказані службові особи не складали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, показуючи при цьому купюру 100 доларів США. Після цього, знаходячись на задньому сидінні службового автомобіля працівників поліції, продовжуючи свої протиправні дії, з метою переконання в тому, що неправомірна вигода буде прийнята працівниками поліції, будучи неодноразово попередженим про кримінальну відповідальність, поклав на службову документацію інспектора ОСОБА_11 грошову купюру номіналом 100 доларів США. Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані як пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор оскаржує вирок суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Стверджує, що ОСОБА_7 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, попереджався працівниками поліції про кримінальну відповідальність, однак надав неправомірну вигоду службовій особі. З огляду на наведене, просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 гривень.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який подану апеляцію підтримав у повному обсязі і просив скасувати вирок суду та ухвалити новий, міркування обвинуваченого, який заперечив апеляцію та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження,суд приходить до наступного висновку.
Висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 369 КК України є правильною і також не оскаржується.

Згідно зі ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості належить до категорії нетяжких злочинів.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, місцевий суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Наведені в апеляції твердження прокурора про не врахування місцевим судом того, що ОСОБА_7 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки до обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції відніс вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому визнав повністю, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Крім того, ОСОБА_7 сплати штраф призначений вироком Старовижівського районного суду від 20.07.2021 (а.с.109).
На думку апеляційного суду, враховуючи усі вищенаведені обставини, особу винного та його поведінку під час вчинення злочину та після його вчинення, місцевим судом до обвинуваченого обґрунтовано застосоване покарання у виді штрафу у розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Призначене ОСОБА_7 покарання, на переконання апеляційного суду, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню ним нових злочинів, і не є надто суворим чи м`яким.
Також варто відмітити, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів внаслідок м`якості призначеного покарання, апеляційний суд не вбачає.
У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 20 липня 2021 року відносно ОСОБА_7 , без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді