ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно,
за участю:
секретаря - ОСОБА_8 ,
прокурора - ОСОБА_9 ,
представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт ОСОБА_10 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 12.10.2021 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме: банківська карта, червоного кольору, № НОМЕР_1 ; банківська карта «ПриватБанк», № НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 ; жорсткий диск Hikvision, model: DS 71Q4HQHI-K1, serial: C81737524; мобільний телефон (кнопочний), сірого кольору; металевий ключ, з зубчиками-щіткою; рушниця Cobalt, P-20 Action 12 # 14-B-2761, чорного кольору у чорному чохлі; 4 набої з маркуванням Rio Mao 12 Gb, червоного та синього кольорів; грошові кошти у сумі 700 грн., купюри номіналом по 100 грн.; наручний годинник Breitling; наручний годинник Qrent; дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_7 ; колонка JBL, зеленого кольору; чоловіча кофта синього кольору на блискавці; джинси синього кольору з дирками; 2 кепки чорного кольору.
Як видно з ухвали, слідчий суддя, ураховуючи матеріали клопотання та надані докази, дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого, й необхідність накладення арешту на майно у провадженні з метою забезпечення його збереження на час досудового слідства і судового провадження у цьому кримінальному провадженні та проведення судових експертиз.

Не погоджуючись з цією ухвалою адвокат ОСОБА_5 в інтересах третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт ОСОБА_10 та ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на банківську картку "Приват Банк", свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 ; жорсткий диск; мобільний телефон кнопочний, металевий ключ, з зубчиками-щіткою; рушницю Cobalt, P-20 Action 12 # 14-B-2761, чорного кольору у чорному чохлі; 4 набої з маркуванням Rio Mao 12 Gb, червоного та синього кольорів; грошові кошти у сумі 700 грн., купюри номіналом по 100 грн.; наручний годинник Breitling; наручний годинник Qrent; дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_7 ; колонка JBL, зеленого кольору; чоловіча кофта синього кольору на блискавці; джинси синього кольору з дирками; 2 кепки чорного кольору.
В якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали, апелянт посилається на те, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся за відсутності власника майна або ж його представника, а отримали оскаржувану ухвалу 22.10.2021, що підтверджується розпискою, тому вважає, що строк пропущено з поважних причин.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги адвокат ОСОБА_5 в інтересах третіх осіб посилається на те, що ухвала є необґрунтованою, безпідставною та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В апеляційній скарзі звертається увага на те, що майно, про скасування арешту з якого ставиться питання у скарзі не має відношення до кримінального провадження, в якому була накладено арешт на майно, на нього не вказує потерпілий, і є власністю підозрюваного ОСОБА_10 та його сім`ї. Зокрема звертається увага у скарзі на те, що наручні годинники, кнопковий мобільний телефон, грошові кошти у сумі 700 грн., жорсткий диск, є власністю ОСОБА_6 , музична колонка належить його доньці, в той час як дозвіл на зброю та рушниця у чохлі з напоями належать його дружині - ОСОБА_7 , а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу належить власнику автомобіля ОСОБА_11 , яка є матір`ю ОСОБА_7 .. При цьому, у скарзі наголошується на тому, що рушниця належить дружині підозрюваного та зауважується на тому, що ОСОБА_10 за ст. 263 КК України не було повідомлено про підозру.
Наголошується у скарзі й на тому, що вилучено майно не є речовим доказом та не є знаряддям злочину, не містить слідів вчинення кримінального правопорушення. Окрім того, у скарзі указується на відсутність належного мотивування в ухвалі слідчого судді, що є підставою для її скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думки учасників апеляційного провадження, перевіривши надані матеріали судового провадження за клопотанням, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону та обговоривши доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно із ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Положенням ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Оскаржене рішення слідчого судді ухвалено 19.10.2021, за відсутності третіх осіб, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт, та їх представника, в той час як копію ухвали отримано 22.10 2021 та скаргу подано до суду 27.10.2021.
За таких обставин, апеляційний суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали поважними, та такими, що є підставою для поновлення пропущеного строку.
Як убачається з наявних матеріалів провадження за клопотанням СВ ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000783 від 13.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.
В межах цього кримінального провадження 12.10.2021 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , в ході якого були виявлені та вилучені предмети і речі, перелік яких зафіксований у протоколі обушку.
Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, на яке на наслідками розгляду клопотання оскаржуваною ухвалою накладено арешт.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Апеляційним переглядом матеріалів провадження встановлено, що ці вимоги кримінального процесуального закону виконані не були.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням накладення арешту на майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Як видно з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя, накладаючи арешт майно, не дослідив і не надав будь-якої оцінки решті обставин, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 173 КПК України, підлягають обов`язковому з`ясуванню та врахуванню при вирішенні питання про арешт майна у кримінальному провадженні.
При цьому, слідчий суддя дійшов безпідставного висновку про те, що арешт необхідно накласти на майно з метою недопущення переховування, забезпечення схоронності спірного майна чи уникнення пошкодження предмету злочинного посягання.
Зі змісту клопотання убачається, що в ньому міститься виклад скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених органом досудового розслідування, посилання на положення ст. ст. 131, 167, 170 КПК України, в той час як відсутнє належне обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Зокрема, в клопотанні про арешт майна зазначено, що його слід накласти на майно з метою забезпечення можливого цивільного позову та виконання вироку в частині можливої конфіскації або в частині грошового стягнення з посиланням на ст. ст. 4, 5 Конвенції Ради Європи "Про відмивання, виявлення, вилучення, і конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом та про фінансування тероризму, ст. ст. 2-4 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом".
Однак, як вказано вище, арешт на майно накладено в межах кримінального провадження за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, санкції яких не передбачають такого додаткового покарання як конфіскацію майна. При цьому, відсутні докази, що у цьому провадженні доходи одержано злочинним шляхом, або мало місце легалізація (відмивання) доходів.
Крім того, у клопотання зазначено, що майно, на яке слід накласти арешт визнано речовим доказом, однак копії відповідної постанови до клопотання не долучено.
Окрім того, звернувшись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, орган досудового розслідування не навів в клопотанні, у зв`язку з чим, це майно слід вважати таким, яке є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто, не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
З огляду на вищезазначене, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту.
Зі змісту частини 3 статті 172 КПК України убачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про передчасність ухвали слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, з підстав наведених вище.
З огляду на викладене, ухвала слідчого судді, на підставі вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, про повернення клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права, після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з цим клопотанням.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно, задовольнити.
Поновити адвокату ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пропущений строк на оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_13 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000783 від 13.09.2021, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_4