Справа № 569/6334/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 рокум. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0007237 від 04.12.2018 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимої, заміжньої, із вищою освітою, непрацюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 ,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно обвинувального акту від 27.03.2019, ОСОБА_3 , 04.12.218, близько 15 год 00 хв, перебуваючи в приміщенні поліцейської станції № 6 Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, що по вул. Дубенській,46 у м. Рівне, під час конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних стосунків, умисно нанесла один удар долонею руки в обличчя ОСОБА_5 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я.

В судовому засіданні обвинувачена та її захисник заявили клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв"язку із закінченням строків давності, оскільки обвинувачена не ухилялась від слідства та суду, нових правопорушень не вчиняла, і з моменту інкримінованого правопорушення пройшло більше трьох років.

Потерпіла та її представник просили вирішити вказане клопотання судом на власний розсуд.

Прокурор не заперечувала щодо задоволення клопотання обвинуваченої та закриття кримінального провадження у відповідності до ст. 49 КПК України.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, всебічно дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0007237 від 04.12.2018, в цей же день були внесені відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 125 КК України про те, що 04.12.2018 біля 15 год 00 хв, ОСОБА_3 у відділку поліції, що по вул. Дубенській, 46 у м. Рівне нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Статтею 49 КК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею правопорушення і до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового правопорушення середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК і роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила правопорушення. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

В ході судового засідання було встановлено, що ОСОБА_3 в період розгляду даного провадження до кримінальної відповідальності не притягувалась, вела звичний спосіб життя, від органів досудового слідства, прокуратури та суду не переховувалась, будь-яких інших кримінальних правопорушень не вчиняла.

Згідно ч.4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності в зв"язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження з такої підстави визнання останньою вини у вчиненні кримінального правопорушення не є обов"язковим у силу приписів ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, які вказують щодо неможливості і недопустимості примушування будь-кого визнавати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких підстав, суд приходить до переконання, що клопотання ОСОБА_3 про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв"язку із закінченням строків давності підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284-288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 обвинувачену за ч. 2 ст. 125 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв"язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження - закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня оголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд .

Ухвала суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя: ОСОБА_1