КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

29 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2021 року, у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_8
та обвинуваченого ОСОБА_9 , який брав участь в апеляційному розгляді в режимі відеоконференції із ДУ «Київський слідчий ізолятор»,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2021 року продовжено дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави на строк 60 днів, до 01 січня 2022 року.
Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив із того, що на теперішній час наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування обвинуваченого від суду. Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчинених злочинів, які йому інкримінується, а тому суд дійшов до висновку про відсутність, на даний час, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2021 року та постановити нову ухвалу про зміну раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що ОСОБА_5 вже тривалий час тримається під вартою, проте, прокурором суду не надано жодного доказу того, що заявлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання його підзахисного під вартою, як це передбачено вимогами кримінального процесуального закону. Зокрема, звертає увагу апелянт на те, що з моменту затримання ОСОБА_5 2 роки 6 місяців, суд перебуває на стадії допиту свідків, яких, прокурор не забезпечує явку в судове засідання, та завершення дослідження всих письмових доказів.

Не дивлячись на приписи процесуального закону, прокурор не надав суду жодного документу, який би доводив існування обставин, які б свідчили про існування такого ризику, як переховування ОСОБА_5 від суду.

Не надавши доказів переховування ОСОБА_5 від суду, всі твердження сторони обвинувачення про те, що останній переховуватиметься від суду, зводяться до припущення прокурора, що такий ризик існує, однак це не відповідає дійсності.

Враховуючи стадію розгляду даного кримінального провадження, прокурор, для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повинен був довести існування зазначеного ним ризику та неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, однак цього зроблено не було.

Як вважає сторона захисту, посилання на тяжкість покарання, як на підставу для продовження тримання особи під вартою, без наявності інших обставин (доведення існування заявлених ризиків), є недопустимим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просила залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали, а саме копію оскаржуваної ухвали від 03 листопада 2021 року; обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вказана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, у відповідності до вимог, передбачених ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував не тільки тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а й інші обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, зокрема про те, що останній не має в Україні постійного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків, а ті, що в нього є, не є стримуючим фактором його поведінки, а тому, оскільки судове провадження не виявилось можливим завершити до спливу продовженого строку тримання обвинуваченого від вартою, а також, приймаючи до уваги продовження існування такого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, як можливість переховування обвинуваченого від суду, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав, для продовження строку його тримання під вартою, дотримавшись порядку, передбаченого ч. 3 ст. 331 цього Кодексу.

Крім того, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2021 року про продовження строку діїзапобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що стороною обвинувачення, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, не було надано доказів на підтвердження існування заявленого прокурором ризику, а саме доказів про те, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2021 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б дозволили зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.
Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, враховуючи їх сукупність, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, і що застосування більш мяких запобіжних заходів, на даному етапі судового розгляду, не зможе забезпечити запобігання вказаному вище ризику та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Окрім цього, як звертала увагу колегія суддів у своїй попередній ухвалі, за наслідками апеляційного перегляду ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2021 року,Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин і що тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01 січня 2021 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2021 року, відповідно до якої суд продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 01 січня 2022 року, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 362/5811/19

Номер провадження: 11-кп/824/4579/2021

Категорія: ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1