ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/11032/19

Номер провадження 1-кп/495/171/2021

02 вересня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000548 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, неповною вищою освітою, працюючого за наймом, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Салгани, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого за наймом, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

представник потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 скоїли кримінальні правопорушення при наступних обставинах:

Так, 15.03.2019 року приблизно о 03.00 годині, обвинувачений ОСОБА_3 разом з обвинуваченим ОСОБА_4 вступили в злочинний зговір, діючи за попередньою змовою групою осіб, умисно, з корисливих мотивів, керуючись єдиним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом зриву навісного замка проникли до автомобільного гаражу № НОМЕР_1 , яким користується потерпілий ОСОБА_7 та який розташований на території гаражного кооперативу «Сигнал», розташованого по вул. Комунальна, 3 у м. Білгород-Дністровський Одеської області, звідки таємно викрали наступне майно: велосипед марки «Україна» вартістю 560 гривень; автомобільний металевий диск R16 від автомобілю марки «Toyota Land Cruiser HJ60» 1988 року випуску у кількості 7 штук вартістю 1600 гривень кожний; два крила автомобіля ЗІЛ-131 вартістю 250 гривень кожне; металеві бочки у кількості 3 штуки об`ємом 100 літрів кожна, вартістю 675 гривень; задній міст автомобілю марки «Toyota Land Cruiser HJ60» 1988 року випуску вартістю 2700 гривень; роздаткова коробка передач автомобілю марки «ГАЗ-66» вартістю 2000 гривень; механічна коробка перемикання передач з автомобіля марки «Toyota-Hiаce» 1989 року випуску вартістю 9000 гривень; напіввісь автомобіля марки «Toyota Land Cruiser HJ60» 1988 року випуску, у кількості 2 штук вартістю 1000 гривень кожна; стартер автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» 1988 року випуску вартістю 2300 гривень; спідометр від автомобіля марки «Volkswagen LT-28» 1986 року випуску вартістю 180 гривень; спідометр від автомобіля марки «КАМАЗ» вартістю 600 гривень; насос високого тиску підкачки (ручний) вартістю 1300 гривень; автомобільна лампа прожектора «BOSH» у кількості 15 штук вартістю 250 гривень; пильовики та сальники від автомобіля марки «КАМАЗ» у кількості 20 штук, вартістю 40 гривень; кардан автомобілю марки «Toyota Land Cruiser HJ90» 1988 року випуску вартістю 2000 гривень; пральні машини марки «Bosh» WAE283F4 у кількості 3 штук вартістю 15975,00 гривень.

Усього обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_10 викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 48730грн., чим завдали останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Також, у березні місяці 2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 разом з обвинуваченим ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом зламу запірного механізму в`їзних воріт, проникли до приміщення гаражу № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Сигнал» розташованого по вул. Комунальна, 3 у м. Білгород-Дністровський Одеської області, розраховуючи на те, що їхні злочинні дії будуть не помічені, умисно, незаконно заволоділи автомобілем марки «Mercedes Benz 200», 1991 року випуску, чорного кольору, номер кузова: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 належить потерпілому ОСОБА_6 , ринковою вартістю 67008 гривен 60 копійок, після чого здійснили рух на вказаному автомобілі у невідомому напрямку.

Також, 18.05.2019 року приблизно о 14.00 годині, обвинувачений ОСОБА_3 разом з обвинуваченим ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, маючи злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом зламу запірного механізму вхідних воріт, проникли до приміщення гаражу № НОМЕР_6 гаражного кооперативу «Сигнал» який розташований по вул. Комунальна, 3 у м. Білгород-Дністровський Одеської області, розраховуючи на те, що їхні злочинні дії будуть не помічені, умисно, незаконно заволоділи автомобілем марки «ГАЗ-21» реєстраційний номер НОМЕР_7 , який згідно свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_8 належить потерпілій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого здійснили рух на вказаному автомобілі у невідомому напрямку та в подальшому використовували його в своїх власних потребах з метою пересування по місту Білгород-Дністровський Одеської області.

Також, у період часу з 11 годин 00 хвилин 21.07.2019 року по 08 годин 50 хвилин 23.07.2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 , разом з обвинуваченим ОСОБА_4 , за попередньою змовою, маючи злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом зламу запірного механізму вхідних воріт, проникли до приміщення гаражу АДРЕСА_3 , розраховуючи на те, що їхні злочинні дії будуть не помічені, умисно, незаконно заволоділи автомобілем марки «ВАЗ 21063», 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 , бежевого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_8 належить потерпілому ОСОБА_12 , після чого здійснили рух на вказаному автомобілі у невідомому напрямку та в подальшому використовували його в своїх власних потребах з метою пересування по місту Білгород-Дністровський Одеської області.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 винними себе визнали у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинувачених, потерпілого та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинувачених. Їм було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляються права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив що дійсно 15.03.2019 року він разом з обвинуваченим ОСОБА_4 проникли до гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Сигнал», звідки викрали майно потерпілого ОСОБА_7 , яке перераховане в обвинувальному акті. Зазначив, що двері в гараж були не заперті. Викрадене перенесли до іншого гаражу з метою продати. Також, у березні 2019 року, він разом з ОСОБА_4 на території того ж гаражного кооперативу відкрили гараж № НОМЕР_2 звідки викрали автомобіль марки «Мерседес», який належить потерпілому Черкес. Переодічно вони їздили на цьому автомобілі. Оскільки ключа запалення не було то вони підібрали ключ щоб завести автомобіль. Пояснив, що одного разу, керуючи зазначеним автомобілем, він в`їхав у забір та пошкодив транспортний засіб. Цей автомобіль вони зберігали у іншому гаражі на території гаражного кооперативу «Сигнал». Крім того 18.05.2019 року він разом з ОСОБА_13 відкрили гараж № НОМЕР_10 на території цього ж гаражного кооперативу, шляхом підбору ключа, та викрали автомобіль марки «ГАЗ-21», що належить потерпілій ОСОБА_14 . Викрали автомобіль з метою продажі. Також, 23.07.2019 року, він разом з ОСОБА_13 скрили гараж по АДРЕСА_3 , звідки викрали автомобіль «ВАЗ 21063», також з метою продажі. Після чого, через деякий час він був затриманий за кермом викраденого автомобілю працівниками поліції, яким розповів про всі крадіжки, та показав, де вони приховують викрадене майно. Пояснив, що перерахував потерпілому ОСОБА_15 частково заподіяну шкоду у сумі 5600грн. Наразі він працює за наймом та буде продовжувати відшкодовувати заподіяну шкоду потерпілим. Скоював крадіжки у зв`язку з сімейними обставинами, а саме тому що посварився та пішов з дому і у нього не було грошей на проживання. Цивільні позови потерпілих визнав. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив покази обвинуваченого ОСОБА_3 щодо того, як та за яких обставин вони вдвох вчиняли крадіжки автомобілів та майна потерпілих. Пояснив, що не відшкодовував шкоду потерпілим, оскільки у нього не було роботи. Крім того, коли він влаштувався на роботу, всі гроші уходили на лікування батька, який важко хворів та нещодавно помер. Наразі він має змогу частково, щомісяця відшкодовувати шкоду потерпілим. Цивільні позови потерпілих у частині заподіяної матеріальної шкоди визнав повністю, та частково визнав вимоги потерпілих в частині стягнення моральної шкоди, оскільки вважає заявлені суми дуже великими. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що у березні місяці 2019 року він дізнався про крадіжку свого автомобілю. Пояснив, що прийшовши до свого гаражу № НОМЕР_2 , який розташований на території гаражного кооперативу «Сигнал» по вул. Комунальна, 3 в місті Білгород-Дністровський Одеської області, він побачив там якийсь замок, який він туди не вішав. Він зателефонував дружині та спитав у неї, можливо вона ставила замок, однак вона повідомила, що ніяких замків на ворота вона не ставила. Також він спитав у працівників гаражного кооперативу, можливо вони ставили замок на ворота, однак вони також цього не робили. Після чого він взяв молоток у сусіда по гаражу та розбив цей замок. Ворота дуже легко відкрились і він побачив, що у гаражі відсутній його автомобіль марки «Mercedes Benz 200», 1991 року випуску, а також жіночій велосипед. Після цього він викликав поліцію, яка зафіксувала обставини вчинення злочину. Через деякий час йому зателефонував працівник поліції та повідомив, що його автомобіль знайдений і перебуває у гаражі на вул. Перемоги. Коли він прийшов на місце, то побачив свій автомобіль, у якого позаду був пом`ятий бампер, а попереду був взагалі пошкоджений повністю. Відповідно до висновку експерта вартість ремонту автомобіля дорівнювала вартості самого автомобілю. До цієї події у нього було хворе серце, але ця крадіжка спровокувала у нього погіршення хвороби, оскільки він дуже перехвилювався. Перед крадіжкою він виставив свій автомобіль на продаж, про що дав оголошення на різних сайтах, однак після крадіжки його автомобіль повністю знешкоджений, та оскільки у нього не має грошових коштів він не має можливості ремонтувати транспорт. Підтвердив, що отримував грошовий переказ від обвинуваченого ОСОБА_16 на суму 5600грн., однак вважає, що це ніщо у порівнянні заподіяної шкоди. Просив його позов задовольнити повністю та призначити покарання обвинуваченим у вигляді максимального строку позбавлення волі, передбаченим санкцією статті 289 КК України, а саме 8 років.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує їх:

- за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення;

- за ч.2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує їх:

- за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення;

- за ч.2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити їм покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У ч. 3 ст. 50 КК України зазначено, що покарання не має на меті завдати засудженій особі фізичних страждань або принизити її людську гідність. Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, його каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного, а саме те, що він розкаявся та сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував заподіяну шкоду, має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, працює за наймом, а також враховуючи думку потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого та позбавити його волі, з урахуванням вимог ст. 50 КК України, а саме те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає недоцільним відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді реального позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, його каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного, а саме те, що він розкаявся та сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, працює за наймом, а також враховуючи думку потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого та позбавити його волі, з урахуванням вимог ст. 50 КК України, а саме те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає недоцільним відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді реального позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Отже, при застосуванні положень ст. 75 КК України конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена.

Під час підготовчого судового засідання потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявили цивільні позови, а саме:

- потерпілий ОСОБА_6 про стягнення з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь заподіяної матеріальної шкоди у сумі 67008 гривен 60 копійок, витрат на правову допомогу у сумі 15000грн. та 500000грн. моральної шкоди;

- потерпілий ОСОБА_7 про стягнення з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь заподіяної матеріальної шкоди у сумі 48730 гривен та 500000грн. моральної шкоди.

Під час судового розгляду представник потерпілого ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8 усно уточнив позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, а саме з урахуванням часткового повернення потерпілому викраденого майна, просив виключити з позовних вимог суму повернутого майна в розмірі 15290грн., та остаточно стягнути з обвинувачених суму матеріальної шкоди у розмірі 33440грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілих в частині стягнення з обвинувачених моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у протиправній поведінки обвинувачених щодо потерпілого та у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку із викраденням та пошкодженням його майна.

Крім того, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_7 також має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у протиправній поведінки обвинувачених щодо потерпілого та у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку із викраденням його майна.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши солідарно, у рівних частках з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого компенсацію моральної шкоди у сумі 75 600грн. З урахуванням добровільно перерахованих коштів обвинуваченим ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 , стягненню моральної шкоди підлягає 70000грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши солідарно, у рівних частках з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого компенсацію моральної шкоди у сумі 10 000грн

В частині стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілих, у зв`язку з визнанням обвинуваченими сум матеріального збитку, суд вважає необхідним:

- задовольнити позов потерпілого ОСОБА_6 у повному обсязі та стягнути солідарно, у рівних частках з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого заподіяну матеріальну шкоду у сумі 67008грн. 60коп.;

- задовольнити позов потерпілого ОСОБА_7 у повному обсязі та стягнути солідарно, у рівних частках з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого заподіяну матеріальну шкоду у сумі 33440грн.

Крім того суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрат на правову допомогу.

Речові докази: автомобіль марки «Mercedes Benz 200», 1991 року випуску, чорного кольору, номер кузова: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити йому.

Речові докази: автомобіль марки «ГАЗ-21» реєстраційний номер НОМЕР_7 номер рами НОМЕР_11 , переданий зберігання потерпілій ОСОБА_11 залишити їй.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21063», 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер рами НОМЕР_12 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_12 залишити йому.

Речові докази: механічна коробка перемикання передач з автомобіля марки «Toyota-Hiаce» 1989 року випуску; роздаткова коробка передач автомобілю марки «ГАЗ-66»; напіввісь автомобіля марки «Toyota Land Cruiser HJ60» 1988 року випуску, у кількості 2 штук; автомобільна лампа прожектора «BOSH»; пильовики та сальники від автомобіля марки «КАМАЗ»; кардан автомобілю марки «Toyota Land Cruiser HJ90» 1988 року випуску, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити йому.

Речові докази: 5 марлевих тампонів змивів слідів біологічного походження; сліди папілярних візерунків, державні номери 544-11ОЕ, передані на зберігання до спеціального приміщення Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №340ТГ в сумі 1256 гривен 08 копійок.
Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №143 КДТЗ в сумі 1256 гривен 08 копійок.
Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової авто-товарознавчої експертизи №144 КДТЗ в сумі 1256 гривен 08 копійок.
Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової авто-товарознавчої експертизи №145 КДТЗ в сумі 1570 гривен 10 копійок.
Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової трасологічної експертизи № 19-5090 в сумі 5652 гривен.
Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової трасологічної експертизи №698- Д в сумі 4239 гривен 27 копійок
Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової авто товарознавчої експертизи №205 КДТЗ в сумі 1570 гривен 10 копійок.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 65, 77 КК України, ст.ст. 100, 349, 370, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2 КК України, та на підставі санкцій вказаних статей призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2 КК України, та на підставі санкцій вказаних статей призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Стягнути солідарно с засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 67008 гривен 60 копійок суму матеріальної шкоди; 15000грн. витрат на правову допомогу та 70000грн. моральної шкоди. В інший частині позов залишити без задоволення.

Стягнути солідарно с засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 33440грн. суму матеріальної шкоди та 10000грн. моральної шкоди.

Речові докази: автомобіль марки «Mercedes Benz 200», 1991 року випуску, чорного кольору, номер кузова: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити йому.

Речові докази: автомобіль марки «ГАЗ-21» реєстраційний номер НОМЕР_7 номер рами НОМЕР_11 , переданий зберігання потерпілій ОСОБА_11 залишити їй.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21063», 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер рами НОМЕР_12 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_12 залишити йому.

Речові докази: механічна коробка перемикання передач з автомобіля марки «Toyota-Hiаce» 1989 року випуску; роздаткова коробка передач автомобілю марки «ГАЗ-66»; напіввісь автомобіля марки «Toyota Land Cruiser HJ60» 1988 року випуску, у кількості 2 штук; автомобільна лампа прожектора «BOSH»; пильовики та сальники від автомобіля марки «КАМАЗ»; кардан автомобілю марки «Toyota Land Cruiser HJ90» 1988 року випуску, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити йому.

Речові докази: 5 марлевих тампонів змивів слідів біологічного походження; сліди папілярних візерунків, державні номери 544-11ОЕ, передані на зберігання до спеціального приміщення Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Стягнути солідарно с засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №340ТГ в сумі 1256 гривен 08 копійок.
Стягнути солідарно с засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №143 КДТЗ в сумі 1256 гривен 08 копійок.
Стягнути солідарно с засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової авто-товарознавчої експертизи №144 КДТЗ в сумі 1256 гривен 08 копійок.
Стягнути солідарно с засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової авто-товарознавчої експертизи №145 КДТЗ в сумі 1570 гривен 10 копійок.
Стягнути солідарно с засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової трасологічної експертизи № 19-5090 в сумі 5652 гривен.
Стягнути солідарно с засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової трасологічної експертизи №698- Д в сумі 4239 гривен 27 копійок
Стягнути солідарно с засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь держави судові витрати за проведення судової авто товарознавчої експертизи №205 КДТЗ в сумі 1570 гривен 10 копійок.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженим та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1