Номер провадження: 11-сс/813/1301/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2021 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000281, внесеного до ЄРДР 28 квітня 2021 року, за ознаками ч. 2 ст. 194 КК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_10 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000281, внесеного до ЄРДР 28 квітня 2021 року, за ознаками ч. 2 ст. 194 КК України.

Накладено арешт на майно, яке було вилучено в результаті проведеного в період з 06 години 32 хвилини до 09 години 29 хвилин 11 серпня 2021 року обшуку житла, яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- банківську карту «Монобанк» № НОМЕР_1 , строком дії до 11/24;

- грошові кошти у національній валюті, купюрами по 200 грн, у кількості 3 купюр із серіями: ЦА5156488, КЛ8440563, АЖ9597849; купюрами по 500 грн, у кількості 2 купюр із серіями: ВД5847954, ВД1642917; купюрами по 1000 грн, у кількості 8 купюр із серіями: БА2423549, АВ0864385, АГ9356398, АЕ0041390, АЕ7217229, БА2018125, АВ1788589, АД2888128;

- грошові кошти у доларах США, купюрами номіналом 10 доларів США 1 купюра; купюрами номіналом 20 доларів США 2 купюри; купюрами номіналом 50 доларів США 2 купюри; купюри номіналом 100 доларів США 216 купюр, які поміщені до полімерного пакету з маркуванням INZ2066173;

- кросівки «HUGO», чорно-сірого кольору, з білою підошвою, 44 розміру, які поміщено до полімерного пакету з маркуванням FPS 6001703;

- картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , строком дії до 04/18;

- сім-картку «Simfortour» № НОМЕР_3 , у футлярі;

- футляр з-під сім-картки «Lifecell» з № НОМЕР_4 ;

- футляр з-під сім-картки «Київстар», з № НОМЕР_5 ;

- сім-карту «Київстар», з маркуванням НОМЕР_6 ; сім-картку «Life», з маркуванням НОМЕР_7 ;

- сім-картку «Київстар», з маркуванням НОМЕР_8 ; сім-картку «Chip Pre», з маркуванням НОМЕР_9 , у футлярі; сім-картку «Mic», з маркуванням НОМЕР_10 ;

- сім-картку «Telkom», з маркуванням НОМЕР_11 , які поміщені до полімерного пакету з маркуванням INZ2066172;

- жорсткий диск «Silicon Power», об`ємом 1ТВ, у корпусі чорного кольору, з маркуванням -010ТS03-SS.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що накладання арешту необхідно з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржена ухвала не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню, виходячи з наступного:

- в порушення вимог ст. 64-2 КПК України клопотання про арешт майна було подано неналежним суб`єктом, оскільки з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звертатися виключно прокурор;

- слідчий у клопотанні не зазначив жодного обґрунтування мети арешту грошових коштів, що були вилучені у ОСОБА_9 . Посилання слідчого, що потерпілим у вказаному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про відшкодування спричиненої шкоди є недоречними, оскільки ОСОБА_9 не повідомлено про підозру, тобто останній не входить до кола суб`єктів, які наділенні правом відповідно до закону відшкодовувати шкоду, завдану потерпілому.

На підставі наведеного адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , просить суд оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого в частині накладення арешту на:

- грошові кошти у національній валюті, купюрами по 200 грн, у кількості 3 купюр із серіями: ЦА5156488, КЛ8440563, АЖ9597849; купюрами по 500 грн, у кількості 2 купюр із серіями: ВД5847954, ВД1642917; купюрами по 1000 грн, у кількості 8 купюр із серіями: БА2423549, АВ0864385, АГ9356398, АЕ0041390, АЕ7217229, БА2018125, АВ1788589, АД2888128;

- грошові кошти у доларах США, купюрами номіналом 10 доларів США 1 купюра; купюрами номіналом 20 доларів США 2 купюри; купюрами номіналом 50 доларів США 2 купюри; купюри номіналом 100 доларів США 216 купюр;

які поміщені до полімерного пакету з маркуванням INZ2066173.

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 , які діють в інтересах ОСОБА_9 , доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі оспорюється накладання арешту лише на грошові кошти, які були вилучені в результаті проведеного обшуку житла, яким користується ОСОБА_9 , то апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в частині накладання арешту на інше майно, що заначено в резолютивній частині ухвали.

Що стосується доводів адвоката ОСОБА_7 про накладання арешту на грошові кошти, апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними з огляду на наступне.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі аналізу змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000281, внесеного до ЄРДР 28 квітня 2021 року, за ознаками ч. 2 ст. 194 КК України, слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до клопотання про накладення арешту на майно в провадженні відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000281, внесене до ЄРДР 28 квітня 2021 року, за ознаками ч. 2 ст. 194 КК України(а.с.8 т.1).

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 на початку березня 2021 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, домовився із ОСОБА_11 та не встановленими особами про спільне вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_12 , помилково визначивши предметом злочину майно його батька ОСОБА_13 , а саме: автомобіль «Volvo XС60», н/з НОМЕР_12 .

При цьому, згідно попередньо розподілених між собою ролей, ОСОБА_11 повинен був придбати пристрій віддаленого стеження за місцем знаходження та пересування вказаного транспортного засобу. В свою чергу, ОСОБА_9 мав придбати паливно-мастильну речовину, яку в подальшому використати для підпалу автомобіля «Volvo XС60», н/з НОМЕР_12 .

Інша невстановлена в ході досудового розслідування особа повинна була приїхати на велосипеді до місця паркування автомобіля «Volvo XС60», н/з НОМЕР_12 , та підпалити раніше облитий ОСОБА_9 паливно-мастильною речовиною вказаний автомобіль.

Так, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження майна ОСОБА_12 , ОСОБА_11 на початку березня 2021 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, придбав у невстановленому місці та у невстановленої особи пристрій віддаленого стеження за місцем знаходження та пересування автомобіля, до якого під`єднав сім картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_13 , встановивши його на балку заднього мосту автомобіля «Volvo XС60», н/з НОМЕР_12 , та за допомогою цього пристрою, в період часу з початку березня місяця 2021 року до 21 квітня 2021 року, відстежував переміщення та місця перебування ОСОБА_12 на вказаному автомобілі.

О 22 годині 24 хвилини 20.04.2021 року ОСОБА_11 на автомобілі «Toyota Camry», в кузові чорного кольору, з н/з НОМЕР_14 , під керуванням ОСОБА_14 , прибув до місця паркування автомобіля «Volvo XС60», н/з НОМЕР_12 , за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, буд. 18а, та, використовуючи ліхтар для освітлення місця, підійшов до авто, з якого зняв раніше встановлений пристрій віддаленого стеження за місцем знаходження та пересування автомобіля з сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_13 .

О 01 годині 54 хвилини 28.04.2021 року ОСОБА_9 , згідно відведеної ролі, прийшов до місця паркування автомобіля «Volvo XС60», н/з НОМЕР_12 , за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, буд.18а, маючи із собою заздалегідь підготовлену пластикову ємність із паливно-мастильною речовиною, якою і облив вказаний автомобіль в районі лобового скла верхньої частини повітряного забірника, після чого з місця вчинення злочину зник на автомобілі «Hyundai Sonata», н/з НОМЕР_15 , служби таксі «Уклон», під керуванням ОСОБА_15 .

О 01 годині 56 хвилин 28.04.2021 року інша, невстановлена в ході досудового розслідування особа, під`їхала на велосипеді до припаркованого біля будинку №18а по вул. Маршала Говорова в м. Одесі автомобіля «Volvo XС60», н/з НОМЕР_12 , та, використовуючи запальничку, здійснила підпал паливно-мастильної речовини, раніше облитої ОСОБА_9 на вказаному автомобілі, в районі лобового скла, верхньої частини повітряного забірника, після чого зникла з місця вчинення злочину у невідомому напрямку.

Прибулими пожежно-рятувальними підрозділами ДПРЧ 2 ДЧСПТ 7 ГУ ДСНС в Одеській області пожежа була ліквідована о 02 годині 23 хвилині 28.04.2021 року.

Відповідно до висновку експерта пожежно-технічної експертизи осередок пожежі автомобіля «Volvo XС60», н/з НОМЕР_12 , який знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 18а, було потужне і об`ємне, знаходилося воно ззовні на поверхні автомобіля, в районі лобового скла верхньої частини повітряного забірника, передніх крилах, так і під автомобілем на дорожньому покритті. Причиною пожежі зазначеного автомобіля було стороннє джерело теплової енергії полум`яної форми, з використанням інтенсифікатора горіння.

Вищезазначеними умисними, кримінально-противоправними діями ОСОБА_9 , за попередньою змовою із ОСОБА_11 та іншою невстановленою в ході досудового розслідування особою, заподіяли майнову шкоду потерпілому ОСОБА_13 на суму 4246663,25 грн, згідно висновку автотоварознавчої експертизи, в особливо великих розмірах (яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину).

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2021 року було надано дозвіл на проведення обшуку житла за місцем мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_16 , з метою виявлення, встановлення, фіксації та вилучення: відомостей про обставини злочину; знарядь злочину; осіб, причетних до його вчинення; мобільних телефонів, сім-карток операторів мобільного зв`язку, ноутбуків, планшетів, персональних комп`ютерів, флеш-накопичувачів, жорстких дисків та інших цифрових носіїв, які можуть містити інформацію про обставини злочину (а.с. 32-34 т. 1).

В ході проведення обшуку 11.08.2021 року було виявлено та вилучено наступне майно: банківську карту «Монобанк» № НОМЕР_1 , строком дії до 11/24; грошові кошти у національній валюті, купюрами по 200 грн, у кількості 3 купюр із серіями: ЦА5156488, КЛ8440563, АЖ9597849; купюрами по 500 грн, у кількості 2 купюр із серіями: ВД5847954, ВД1642917; купюрами по 1000 грн, у кількості 8 купюр із серіями: БА2423549, АВ0864385, АГ9356398, АЕ0041390, АЕ7217229, БА2018125, АВ1788589, АД2888128; грошові кошти у доларах США, купюрами номіналом 10 доларів США 1 купюра; купюрами номіналом 20 доларів США 2 купюри; купюрами номіналом 50 доларів США 2 купюри; купюри номіналом 100 доларів США 216 купюр, які поміщені до полімерного пакету з маркуванням INZ2066173; кросівки «HUGO», чорно-сірого кольору, з білою підошвою, 44 розміру, які поміщено до полімерного пакету з маркуванням FPS 6001703; картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , строком дії до 04/18; сім-картку «Simfortour» № НОМЕР_3 , у футлярі; футляр з-під сім-картки «Lifecell» з № НОМЕР_4 ; футляр з-під сім-картки «Київстар», з № НОМЕР_5 ; сім-карту «Київстар», з маркуванням НОМЕР_6 ; сім-картку «Life», з маркуванням НОМЕР_7 ; сім-картку «Київстар», з маркуванням НОМЕР_8 ; сім-картку «Chip Pre», з маркуванням НОМЕР_9 , у футлярі; сім-картку «Mic», з маркуванням НОМЕР_10 ; сім-картку «Telkom», з маркуванням НОМЕР_11 , які поміщені до полімерного пакету з маркуванням INZ2066172; жорсткий диск «Silicon Power», об`ємом 1ТВ, у корпусі чорного кольору, з маркуванням -010ТS03-SS (а.с. 36-45 т. 1).

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно постанови старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 11.08.2021 року вилучене майно, зокрема і грошові кошти були визнані речовими доказом в рамках кримінального провадження №0000281, внесеного до ЄРДР 28 квітня 2021 року (а.с. 48-52 т.1).

З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що вилучені грошові кошти в ході проведення обшуку 11.08.2021 року за місцем мешкання ОСОБА_9 , мають доказове значення та є достатні підстави вважати, що збереження цього речового доказу необхідне для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, ступінь втручання у права та свободи володільця виправдовуюся потребами досудового розслідування, з чим також погоджується апеляційний суд.

З огляду на зазначене посилання апелянта на те, що ОСОБА_9 не повідомлено про підозру не мають правового значення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що вилучені грошові кошти є заробітною платою ОСОБА_9 , апеляційний суд зазначає наступне, що згідно наданої копії виписки з банку вбачається, що вказаний розрахунковий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_16 . Таким чином, не доведено, що вилучені грошові кошти є заробітною платою ОСОБА_9 .

Крім того, в ч. 6 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

02.08.2021 року потерпілим ОСОБА_13 , на підставі ст.ст. 61,128 КПК України заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у сумі 4 246 663,25 грн., в рамках кримінального провадження №0000281, внесеного до ЄРДР 28 квітня 2021 року (а.с.73-74 т.1).

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 02.08.2021 року потерпілого ОСОБА_13 визнано цивільним позивачем в рамках вказаного кримінального провадження (а.с. 76-78 т. 1).

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, апеляційний суд враховує також і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави в право володіння майном в даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, апеляційний суд виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, не можливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Окрім того, як було повідомлено прокурором в судовому засіданні, на теперішній час досудове розслідування зазначеного кримінального провадження триває, здійснюється подальше проведення слідчих (розшукових) дій для встановлення всіх обставин провадження, зокрема, очікуються отримання висновків експерта для вирішення питання щодо повідомлення про підозру ОСОБА_9 .

В свою чергу, відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Твердження представника власника майна про те, що клопотання про арешт майна подане до суду неуповноваженою особою слідчим, замість прокурора, так як питання про арешт майна вирішувалось стосовно майна третьої особи, колегія суддів вважає необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, оскільки процесуальний статус власника майна у кримінальному провадженні ще не визначений з огляду на положення ст. 64-2 КПК, як не встановлено, яке з арештованого майна належить саме ОСОБА_9 , оскільки арешт проведено у квартирі, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_16 . При цьому необхідно наголосити, що ОСОБА_9 не обов`язково є третьою особою зі статусом, визначеним ст. 64-2 КПК, а може мати й інший процесуальний статус у кримінальному провадженні №0000281, внесеного до ЄРДР 28 квітня 2021 року, зокрема статус учасника кримінального провадження іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування (фізична особа, стосовно якої, в тому числі щодо її майна, здійснюються процесуальні дії, визначені КПК), що прямо передбачено п. 16-1, 25 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , -залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2021 року, про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000281, внесеного до ЄРДР 28 квітня 2021 року, за ознаками ч. 2 ст. 194 КК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3