Шаргородський районний суд
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року

10 листопада 2021 року

м. Шаргород

Справа №152/1285/21
провадження №1-кп/152/117/21

Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000157 від 29.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

інші учасники:
потерпіла ОСОБА_5 ,

встановив:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 28 вересня 2021 року приблизно о 22 годині прийшов до колишньої співмешканки ОСОБА_6 , яка проживає по АДРЕСА_2 , де на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, розпочав сварку з матір`ю останньої ОСОБА_5 , в ході якої вкусив останню за 5-й палець правої кисті та наніс три удари долонями обох рук по обличчю, а саме: в область лівої та правої щоки.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 65 від 29.09.2021 в ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження: у вигляді синця на обличчі та укушеної рани п`ятого пальця правої кисті. Синець в області обличчя утворився від дії твердого тупого предмета. Укушена рана п`ятого пальця правої кисті виникла від дії зубів людини, що могло бути в термін та за обставин на які вказує обстежена, і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили розлад здоров`я.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

10.11.2021 на адресу Шаргородського районного суду надійшла заява від потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтримала заяву. Просила кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України закрити у зв`язку з відмовою від обвинувачення посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_3 вибачився перед нею, що привело до їх примирення.

З приводу заявленого клопотання суд вислухав думку учасників підготовчого судового засідання.

Прокурор ОСОБА_4 вважає за можливе закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України, посилаючись на те, що кримінальне провадження належить до категорії проваджень у формі приватного обвинувачення, згідно з п.1 ч.1 ст. 477 КПК України, і може бути закрите судом на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у випадку відмови потерпілої від обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд заяву потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки закриття кримінального провадження.

Обвинуваченому ОСОБА_3 зрозуміло, що наслідком відмови потерпілої ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення є закриття кримінального провадження.

Розглянувши заяву потерпілої ОСОБА_5 , з`ясувавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, а кримінальне провадження №0000157 від 29.09.2021 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 та "Боротюк проти України" від 16.12.2010, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що " … ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії").

Судом встановлено, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру у заподіянні ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження, його дії кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_3 направлено до суду.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ч.2 ст.12 КК України, є кримінальним проступком, та згідно з п.1 ч.1 ст.477 КПК України відноситься до кримінальних проступків у формі приватного обвинувачення.

За правилами ч.4 ст.26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення, є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Пунктом 7 частини 1 статті 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За приписами ч.7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження…, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене та враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено підставу закриття кримінального провадження, суд приходить до висновку, що заява потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався.

Керуючись ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284, ст.ст. 369, 372, п.1 ч.1 ст.477 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2021 за №0000157 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрити у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1