"19" жовтня 2021 р. Справа № 363/4467/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Вишгород

Слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого відділу поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області засобами поштового зв`язку надійшла скарга на бездіяльність слідчого, у якій ОСОБА_2 просить зобов`язати уповноважену особу відділу поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, які викладені у його заяві від 27 вересня
2021 року.
Відповідно до вимог частини другої статті 304 КПК України при вирішенні питання про можливість відкриття провадження за скаргою слідчий суддя повинен з`ясувати чи уповноважена особа на подання такої скарги, чи підлягає скарга розгляду в цьому суді, а також чи не пропущений десятиденний строк на її подання.
У силу приписів частини першої статті 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до пункту 18 статті 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.
Частиною третьою статті 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 9 КПК України закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.
Також, згідно з частиною шостою статті 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Визначальною нормою в даному випадку є саме положення частини шостої статті 9 КПК України, яка надає слідчому судді, суду, здійснювати правозастосовчу діяльність у вирішенні питань, які не врегульовані або неоднозначно врегульовані діючим КПК України, проте, звісно ж, - з дотриманням вимог Конституції, діючого кримінального процесуального законодавства України, з урахуванням норм Європейського права.
Згідно частини третьої статті 1 КПК України зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Як убачається із змісту скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, 25 вересня
2021 року близько 3:00 у дворі будинку №1 Печерського кварталу м. Славутича Київської області невстановлені особи умисно підпалили належний йому автомобіль «ДЕУ НЕКСІЯ», державний номерний знак НОМЕР_1 , заподіявши йому матеріальну шкоду у сумі близько 50000 гривень. Вважаючи, що у діях невстановлених осіб убачається склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 194 КК України, 27 вересня
2021 року він звернувся до чергової частини відділу поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП у Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка, згідно відмітки, була подана до Славутицьким ВП ГУНП в Київській області та зареєстрована за № Г-123.
Враховуючи системний аналіз положень пункту 8 частини першої статті 3 та частини першої статті 38 КПК України органом досудового розслідування є: 1) слідчі підрозділи (Головне слідче управління, слідче управління, відділ, відділення) органів Національної поліції України, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.
Таким чином, органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ (Національна поліція України, Служба безпеки України, Національне антикорупційне бюро України), а його підрозділ (управління, відділ), визначений у частині першій статті 38 КПК України.
Крім того, пунктом 3-1 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України № 950-IX від
3 листопада 2020 року «Про внесення зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року.
Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що узгоджується з нормами кримінального процесуального закону.
Відповідно до Наказу № 955 від 8 грудня 2020 року Голови Національної поліції України «Про затвердження змін до Структури територіальних органів поліції» з 8 грудня 2020 року було визначено районні територіальні (відокремлені) підрозділи Головного управління Національної поліції в Київській області: Білоцерківське районне управління поліції, Бориспільське районне управління поліції, Броварське районне управління поліції, Бучанське районне управління поліції, Вишгородське районне управління поліції, Обухівське районне управління поліції, Фастівське районне управління поліції, в складі якого знаходиться слідче відділення.
У штат Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області визначено відділ поліції №2 Славутитського районного управління поліції ГУНП в Київській області, якому належить розгляд справ щодо території м. Славутич Вишгородського району Київської області та в межах якого діє орган досудового розслідування.
Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають стаття 7 Загальної декларації прав людини та частиною першою статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у рішенні від 22 квітня 2020 року у справі №51 - 1901 впс 20.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.
За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (стаття 24 Конституції України та стаття 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.
Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).
Слідчий суддя вважає, що у даному випадку необхідно звернутись до загальних засад кримінального провадження, а саме - законності, що регламентована частиною шостою статті 9 КПК України, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.
Виходячи з того, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244), то, з урахуванням положень частина шоста статті 9 КПК України, правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (частина перша статті 303, частина перша статті 306 КПК України).
Отже, скарги розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Аналогічна правова позиція викладена у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 5 квітня 2013 року № 223-538/0/4-13, згідно з яким судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Таким чином, правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду інших клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом, у тому числі й скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
При цьому статтею 34 КПК України суди не наділо повноваженнями направляти такі заяви, клопотання, скарги для розгляду з одного суду першої інстанції до іншого.
Дотримання правил підсудності є гарантією права на справедливий суд, тобто на суд, встановлений законом.
Враховуючи вищевказане, з огляду на те, що орган досудового розслідування, на бездіяльність якого була подана скарга знаходиться в межах територіальної юрисдикції Славутицького міського суду Київської області, а тому вона непідсудна Вишгородському районному суду Київської області.
Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що повернення клопотання не позбавляє скаржника звернутися із цією скаргою до належного суду.
Керуючись статтями 32-33, 218, 303-304 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого відділу поліції № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути.
Копію ухвали та оригінал скарги з додатками направити скаржнику.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1