Провадження №1-кс/463/124/22
У Х В А Л А
18 лютого 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління државного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 17.11.2021 року про закриття кримінального провадження №0000740 від 20.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 364 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 17.11.2021 року про закриття кримінального провадження №0000740 від 20.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 364 КК України, просив скасувати зазначену постанову з мотивів та підстав викладених у скарзі.
Скаргу мотивує тим, що першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000740 від 20.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 364 КК України, за фактом вчинення кримінальних правопорушень колишнім Директором Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 у часі коли той займав зазначену посаду, а також його підлеглими. 17.11.2021 слідчм ТУ ДБР винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Враховуючи наведене вважає вказану постанову незаконною та безпідставною, тому просить її скасувати.

Скаржник на розгляд скарги не з`явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином.
Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів. Як передбачено ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, принципи верховенства права та законності застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) . Він звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, якою сформовано критерії визначення розумності процесуальних строків у кримінальному провадженні, зокрема, Рішення ЄСПЛ у справі "Кениг проти Федеративної республіки Німеччини" . Відповідно до п. 99 цього рішення: "розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу (поміж іншим) на складність справи, поведінку заявника та рух справи в адміністративних органах і судах. Окрім цього суд враховує, що дана скарга поступила на розгляд до суду ще 20.12.2021 по даний час не розглянута.
Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів.
На підставі ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000740 від 20.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 364 КК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно дост. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження №0000740 від 20.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 364 КК України.

Постановою слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 17.11.2021 вказане кримінальне провадження було закрито.
Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова.Так слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000740 від 20.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 364 КК України.

У даному кримінальному провадженні об`єднані кримінальні провадження №0000740, №0000942, №0000943, №0000944, №0000945, №0000946, №0000947,№0000948, №0000949, №0002424. Зазначені кримінальні провадження розпочаті на підставі ухвал слідчих суддів, якими зобов`язано вчинити дії, у відповідності до ст. 214 КПК України, за заявами ОСОБА_3 № 2 від 13.09.2019, № 26 від 18.06.2019, № 10 від 18.06.2019 № 2 від 22.06.2019. Як вбачається із заяв ОСОБА_3 № 26 від 18.06.2019, № 10 від 18.06.2019 серед іншого, останній повідомляє про вчинення кримінальних правопорушень колишнім Директором Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 у часі коли той займав зазначену посаду, а також його підлеглими.

Окрім цього як вбачається із заяви ОСОБА_3 №2 від 22.06.2019, серед іншого, останній повідомляє про вчинення кримінальних правопорушень колишнім президентом України ОСОБА_6 у часі, коли той займав зазначений пост. Аналізуючи вказану заяву, можна прийти до висновку про суб`єктивне трактування ОСОБА_3 норм кримінального та кримінально-процесуального права, а також Конституції України. ОСОБА_3 у зазначеній заяві вказує на невиконання ОСОБА_6 своїх «посадових обов`язків» при передачі заяви про кримінальне правопорушення до Директора НАБУ.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Водночас, ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ст. 7 КПК України). Одними із засад кримінального провадження, передбаченими ст. 7 КПК України, є верховенство права і законність (п. п. 1, 2 ч. 1). Як випливає з практики ЄСПЛ. Зокрема, ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06, п. 50?56) зазначив, «що верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції; відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення…, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією». Крім того, згідно з п. 6 ст. 9 КПК, «у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

Слід згадати рішення ЄСПЛ «Вєра Фернандес-Уідобро проти Іспанії» п. 108-114, де суд зазначив: «ст. 6 $1 Конвенції може бути визнана такою, що застосовується до стадії досудового слідства», а також рішення ЄСПЛ «Шабельнік проти України» від 19.02.2009 р. п. 52 («…вимоги ст. 6 (зокрема, п. 3) можуть також бути застосованими ще до того, як справу направлено на розгляд суду…)».

Отже, слідчий суддя і суд повинні перевіряти достатність, належність, допустимість та достовірність доказів. Так, відповідно розділом V Конституції України визначенні обов`язки, серед них відсутні обов`язки Президента здійснювати дії зазначені у заяві ОСОБА_3 , щодо заяв про вчинення злочинів, що спростовує доводи заявника.

Також слідчим вивчено інші факти за якими внесено відомості в ЄРДР, як встановлено слідством, слідчий ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , здійснюючи досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001920, вчиняв дії, які розцінювались заявником, як кримінальні правопорушення. Аналізуючи вказані заяви, можна прийти до висновку про суб`єктивне трактування ОСОБА_3 норм кримінального та кримінально-процесуального права. Незаконні, на думку ОСОБА_3 , дії, описані у зазначених заявах по своїй суті є процесуальними рішеннями, які могли бути оскаржені у відповідному процесуальному порядку.

Допитаний як свідок ОСОБА_7 показав, що ним проводилось досудове розслідування №0001920 від 07.08.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України відомості про яке внесені на підставі ухвали слідчого судці Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 03.07.2018 у справі № 1757/26898/18-к за скаргою ОСОБА_9 про можливе вчинення кримінального правопорушення, щодо невиконання ухвали Галицького районного суду м. Львова в частині внесення відомостей до ЄРДР. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводилось слідчим прокуратури Львівської області. За результатами проведеного досудового розслідування 23.01.2019 прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Свідок вказав, що слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова за скаргою ОСОБА_9 прийнято рішення про скасування його постанови про закриття кримінального провадження, основною з підстав якої було те, що попереднім слідчим не вирішено питання про статус ОСОБА_9 в якості потерпілого за поданою ним заявою. Відповідно у вказаній ухвалі слідчого судді зазначено ряд недоліків, які відповідно були виконані та витребувано матеріали. 17.04.2019 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_9 яку засобами поштового зв`язку скеровано на поштову адресу останнього. В подальшому 26.06.2019 за результатами отриманих відомостей в ході досудового розслідування прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за рішеннями суддів, на які акцентує увагу ОСОБА_3 в численних своїх зверненнях та скаргах, внесено службовими особами Сихівського ВП ГУНП у Львівській області, що є структурним підрозділом ГУ НП Львівській області. Тобто фактично є виконаними у належний спосіб та уповноваженими особами ГУНП у Львівській області, яку також засобами поштового зв`язку скеровано на адресу ОСОБА_9 . Також свідок зазначив, що на даний час прийняте ним рішення, щодо відмови у визнанні потерпілим ОСОБА_9 та постанова про закриття кримінального провадження не оскаржена, окрім цього, як йому відомо, процесуальний прокурор ознайомившись з постановою погодився з прийнятим рішенням, щодо відсутності складу злочину у даному кримінальному провадженні. Як встановлено слідчим ТУ ДБР. Викликаний для дачі показань як свідок в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_3 за викликами систематично не прибував. У зв`язку із тим, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження не встановлено завдання ОСОБА_3 шкоди передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України 07.10.2020 останньому відмовлено у визнані потерпілим. Варто зазначити, що 17.11.2021 у відповідь на запит, на адресу першого слідчого відділу надійшли матеріали щодо виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова та документальні підтвердження показів слідчого, яким закрите кримінальне провадження № 0001920.

Враховуюси наведене слідчим проаналізувано матеріали кримінального провадження та оцінено отримані відомості у їх комплексі, взято до уваги вичерпані можливості досудового слідства та відсутність сукупності об`єктивних, неупереджених і достатніх даних для доведення вини особи у суді та прийшов до висновку, що в діях зазначених осіб відсутній склад кримінального правопорушення. Окрім цього проведеним розслідуванням не встановлено факту заподіяння істотної шкоди чи тяжких наслідків ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження мотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Окрім цього внесення відомостей в ЄРДР за вказаною заявою про кримінальне правопорушення ґрунтується на нормах закону, що було належною підставою для задоволення скарги. Обов`язок слідчого або прокурора чи слідчого судді не вимагав оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Лише потім, уразі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК. Окрім цього в ході досудового сліддства процесуальні рішення чи бездіяльність можуть бути об`єктом оскарження у встановленому законом порядку.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000740 від 20.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 364 КК України, суд встновив, що постанова про закриття кримінального провадження від 17.11.2021 не підлягає скасуванню, а у скарзі слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління државного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 17.11.2021 року про закриття кримінального провадження №0000740 від 20.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 364 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1