КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.11.2021 частково задоволено клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ третього відділу першого управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_10 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави в розмірі 20 000 000 гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді та суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик; не відлучатися з м. Кривий Ріг та Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати уповноваженому органу у сфері паспортного контролю на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України.
Визначено термін дії обов`язків, покладених судом, до 20.01.2022.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначала, що слідчим суддею під час розгляду питання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не перевірено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України.
Зокрема, апелянт зазначала, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень є необґрунтованою та ґрунтується на припущеннях, а надані слідчим докази є недопустимими.
Повідомлення про підозру не містить інформації про наявність складу злочинів, передбачених с. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.
Слідчий, як на докази вчинення підозрюваним інкримінованих йому злочинів, послався на Акти планових перевірок від 05.09.2019 та 17.03.2021. Разом з тим, вказані акти були оскаржені та скасовані у встановленому законом порядку, а тому не можуть бути доказами у справі.
Висновок експертів КНДІСЕ МЮ України від 22.05.2020, на який міститься посилання в клопотанні, є неналежним доказом, оскільки про його неповноту та необхідність доопрацювання зазначав директор КНДІСЕ О.Рувін, що підтверджується листом №11/01-13/14791-20 від 13.11.2020 від КНДІСЕ до старшого слідчого з особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_10 , а також листом №11/01-13/15269-20 від 04.12.2020 від КНДІСЕ до адвоката ОСОБА_11 .
Апелянт зазначала, що експерти під час складення висновку від 22.05.2020 не проводили жодних досліджень на підприємстві ПАТ «АМКР», ні лабораторних досліджень проб залізної руди та концентрату, ні досліджень документів, які діяли на підприємстві у період з 01.01.2015 по 31.03.2019 та регулювали виробничі процеси видобутку, дроблення та збагачення залізної руди тощо. Жодна технічна інструкція чи регламентний документ, який регулював технологічні процеси (схеми), що застосовуються чи застосовувались на ПАТ «АМКР» у період з 01.01.2015 по 31.03.2019, експертами не витребовувались та не досліджувались. Документи бухгалтерського, податкового обліку ПАТ «АМКР» експертом також не досліджувались, а висновки щодо такого обліку ґрунтуються виключно на даних Акту планової податкової перевірки.
Також, висновок експертизи Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса» не може вважатися допустимим доказом, оскільки під час забору матеріалів для проведення відповідної експертизи було допущено значну кількість порушень.
Захисник зазначала, що слідчим допущено ряд процесуальних порушень при отриманні дозволу на вилучення зразків, зокрема ухвалою слідчого судді від 05.03.2021 надавався дозвіл на огляд виробничих потужностей з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, однак слідчий провів незаконний обшук та тимчасовий доступ з одночасним відібранням зразків для експертного дослідження.

Постанова слідчого від 25.03.2021 про залучення спеціаліста ОСОБА_12 у мотивувальній частині містить посилання на ухвалу слідчого судді про проведення огляду від 21.01.2021, у той же час, як слідча дія огляд місця події виконувалася на підставі ухвали слідчого судді від 05.03.2021.
Під час відібрання проб, спеціалістом порушено національний стандарт стосовно методів відбирання проб.
Крім того, експерт дійшов необґрунтованого висновку, що залізорудний концентрат є корисною копалиною, у зв`язку з чим він підлягає оподаткуванню рентною платою за користування надрами, однак такої корисної копалини не існує у природі, це штучно створена товарна продукція, яка є результатом діяльності не рудодобувного виробництва, а збагачувального, що підпадає під дію зовсім іншого податку.
Повідомлення про підозру ОСОБА_6 містить ряд неточностей та неконкретність формулювання складу злочинів.
Органом досудового розслідування не доведено наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, зокрема наявність обов`язкової ознаки - суспільно небезпечних наслідків, а також наявність у підозрюваного корисливого мотиву, оскільки ОСОБА_6 є найманим працівником, його заробітна плата не залежить від кількості сплачених підприємством податків чи отриманого підприємством прибутку.
3 формулювання підозри за ч. 1 ст. 366 КК України не зрозуміло, яким чином ОСОБА_6 підробив документи, які подаються в електронній формі через систему програмного забезпечення, а також який завідомо неправдивий документ він видав.
Крім того, в основу повідомлення про підозру ОСОБА_6 покладені його показання, які були надані останнім під час проведення допиту як свідка у листопаді 2020 року, що є прямим порушенням прав підозрюваного.
Апелянт зазначала, що зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 216 КПК України убачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 212 та ч. 3 ст. 366 КК України не підслідні слідчим органів безпеки, а відтак, усі слідчі та процесуальні дії, здійснені слідчими ГСУ СБ України, є незаконними, а здобуті ними докази - недопустимими відповідно до ст. 87 КПК України.
Слідчим суддею не перевірено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Жодних відомостей про те, що ОСОБА_6 може переховуватись у органу досудового розслідування немає. Натомість, ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи, постійне місце проживання, все майно та доходи ОСОБА_6 знаходяться в Україні. Дружина ОСОБА_13 перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною з 25.01.2021 року. Подружжя виховує двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На утриманні ОСОБА_6 перебуває також матір - ОСОБА_16 , яка є пенсіонером та потребує постійної допомоги.
Посилання органу досудового розслідування на те, що у період 2019-2020 років ОСОБА_6 7 разів перетинав межі України, саме по собі не свідчить про спробу підозрюваного ухилятись від слідчого чи суду, оскільки кожен має свободу пересування, яка не може бути обмежена.
Крім того, слідчий не з`ясував причин перетину кордону, зокрема, слідчим не зазначено, що усі вищевказані виїзди відбувались у зв`язку зі службовими відрядженнями ОСОБА_6 з робочих питань, а також у зв`язку з поїздками на період офіційної відпустки, що підтверджується наявними у сторони захисту документами.
Жодних доказів на підтвердження ризику того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, слідчим та прокурором не надано.
Слідчим не наведено перелік осіб, на яких може впливати ОСОБА_6 , натомість зазначено лише те, що ОСОБА_6 займає посаду фінансового директора - головного бухгалтера ПАТ «АМКР». Водночас, перебування особи на посаді не може трактуватись як можливість тиску чи впливу на будь-кого. Свідки з числа працівників ПАТ «АМКР» слідчим допитані ще рік тому.
На підтвердження ризику можливого вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, слідчий не навів жодного обґрунтування. Навпаки, слідчим спростовано наявність даного ризику тим, що подія злочину, яка розслідується слідчим, закінчена ще у 2019 році.
Слідчим суддею визначено непомірний розмір застави для ОСОБА_6 , не обґрунтовано виключність випадку і необхідність застосування до ОСОБА_6 застави у розмірі 20 000 000 грн., чим порушено вимоги ст. 182 КПК України.
Також, слідчим суддею не враховано той факт, що розмір шкоди, на яку посилається слідчий у клопотанні, є неузгодженим податковим зобов`язанням, яке на даний час оскаржене, і за результатами оскарження підтверджено правомірність дій ПАТ «АМКР».
Крім того, апелянт зазначала, що слідчим суддею на ОСОБА_6 необґрунтовано покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Так, обов`язок підозрюваного прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи до суду, кореспондується із обов`язками, передбаченими для статусу підозрюваного, передбаченими п.п. 1, 3 4.7 ст. 42 КІІК України, а тому повторне покладання на особу цього обов`язку є необґрунтованим дублюванням.
Фактів неявки підозрюваного на виклик слідчого чи суду не зафіксовано.
Покладення на ОСОБА_6 обов`язку не відлучатися з м. Кривий Ріг без дозволу слідчого чи суду передбачає досить високий рівень дискомфорту для ОСОБА_6 через постійні робочі відрядження у межах України, зокрема, до м. Київ, де у ПАТ «АМКР» є інший офіс.
В ухвалі слідчого судді від 22.11.2021 не конкретизовано також, яку ж саме територію (м. Кривий Ріг чи Дніпропетровську область) не дозволяється залишати ОСОБА_6 без дозволу слідчого/суду, адже м. Кривий Ріг входить до Дніпропетровської області.
Враховуючи обмеження, встановлені державою на порядок в`їзду-виїзду з України, а також наявність у ОСОБА_6 постійної необхідності перебування разом з дружиною ОСОБА_13 та дітьми ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , обов`язок утримання матері - ОСОБА_16 , підозрюваний не планує виїзд за межі України.
Жодних доказів неналежного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні слідчим також не наведено, а отже відсутні і підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
20.12.2021 від захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких вона вказувала на помилковість висновків слідчого судді про можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Апелянт зазначала, що стороною захисту надано документи на спростування даного ризику, зокрема документи, які підтверджують мету поїздок ОСОБА_6 , а саме: копія наказу № 1311 щодо відрядження; копія наказу № 726 щодо закордонного відрядження для участі в нарадах від 05.07.2019; копія наказу № 310 щодо закордонного відрядження для участі в нарадах від 20.03.2019; копія наказу № 99 щодо закордонного відрядження для участі в нарадах від 30.01.2020; копія наказу № 91 щодо закордонного відрядження для участі в нарадах від 28.01.2019; копія наказу № 21017-02394 (розпорядження) про надання відпустки ОСОБА_6 (період відпустки з 06.01.2020 по 11.01.2020); копія наказу № 21017-02146 (розпорядження) про надання відпустки ОСОБА_6 (період відпустки з 05.08.2019 по 19.08.2019), чим підтверджено мету всіх 7 виїздів, про які зазначено слідчим.
Також, стороною захисту наводилися доводи щодо міцності соціальних зв`язків ОСОБА_6 та відсутності умислу залишати родину, малолітніх дітей та своє постійне місце проживання, проти яких заперечень чи спростувань зі сторони обвинувачення не було.
На думку захисника, в оскаржуваній ухвалі не зазначено жодних мотивів прийняття такого рішення. Відповідні мотиви та обґрунтування відсутні також у клопотанні слідчого.
Слідчий суддя при визначенні розміру застави вийшов за межі законодавчо встановленого максимального розміру застави, не навівши переконливих мотивів та підстав виключності даного випадку.
Крім того, захисник звертала увагу на відсутність у органу досудового розслідування та слідчого судді підстав стверджувати про неналежну поведінку ОСОБА_6 , оскільки за час проведення досудового розслідування підозрюваний своєю процесуальною поведінкою жодного разу не дав підстав сумніватись у його добросовісності, з`являвся на всі виклики слідчого та суду, а також брав активну участь у проведенні досудового розслідування та з`ясуванні обставин справи.
Визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для ОСОБА_6 .
Слідчим суддею не враховано те, що на все майно та належні підозрюваному заощадження накладено арешт, а також те, що останній є єдиним годувальником сім`ї.
Крім того, слідчий суддя, покладаючи на підозрюваного обов`язок здати уповноваженому органу у сфері паспортного контролю на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд за межі України, не уточив до якого саме органу ОСОБА_6 має звернутись і якому органу має передати зазначені документи, що, на думку захисника, унеможливлює виконання ухвали у цій частині.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2020 за № 0000032 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 258-5, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 362, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України.
Згідно доданих до клопотання матеріалів, 17.11.2021 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру в умисному ухиленні від сплати податків, введених у встановленому законом порядку, вчиненому службовою особою підприємства, яке призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 212 КПК України, та у службовому підробленні, тобто видачі завідомо неправдивих офіційних документів, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 366 КПК України.
18.11.2021 старший слідчий в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави у розмірі 2 245 721 372, 52 грн., з покладенням на нього обов`язків, передбачених с. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.11.2021 частково задоволено клопотання слідчого, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави в розмірі 20 000 000 гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 20.01.2022.
З такими висновками колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч.ч. 5, 7 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, та обґрунтовано визнано доведеним вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Як вірно зазначено слідчим суддею, матеріалами клопотання не доведено існування інших наведених у клопотанні слідчого ризиків, зокрема можливості підозрюваного ОСОБА_6 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, з чим погоджується і колегія суддів.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги з доповненнями про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, не є тими обставинами, які підлягають перевірці під час вирішення питання по застосування запобіжного заходу, а потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційних скарг щодо відсутності у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, недопустимість як доказів висновку КНДІСЕ від 22.05.2020, висновку Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса", протоколу огляду, колегія суддів вважає передчасними.
Доводи апелянта про те, що акти планових перевірок від 05.09.2019 та 17.03.2021 скасовані у встановленому законом порядку, на даному етапі досудового розслідування не є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого застосування запобіжного заходу, проте підлягають перевірці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ретельно перевірялися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження.
В контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Встановлені органом досудового розслідування конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, розмір майнової шкоди, у заподіянні якої він підозрюється, тяжкість покарання у випадку визнання його винуватим у їх вчиненні, дані про особу підозрюваного у їх сукупності, свідчать про обгрунтованість ризику можливої зміни місця проживання ОСОБА_6 , його переховування від органу досудового розслідування та/або суду.
При цьому, посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , а також на те, що останній не має умислу та наміру переховуватись від органу досудового розслідування, та не вчиняв спроб переховування, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, та не є достатньою підставою для відмови у застосуванні щодо нього запобіжного заходу.
Інші доводи апеляційної скарги є підставою для відмови у застосуванні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави.
Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, та не обгрунтував необхідність визначення застави саме в розмірі 20 000 000 гривень.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Хоча кримінальним процесуальним законодавством і передбачено можливість слідчого судді у виключних випадках призначати вищий розмір застави, ніж передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, однак таке рішення слідчого судді має надати ретельний аналіз обставин справи, щоб обґрунтувати таку «виняткову» заставу.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя в своїй ухвалі не надав ретельну оцінку всіх релевантних факторів, які підлягають встановленню під час визначення розміру застави, та не навів достатнього обгрунтування визначення розміру застави на такому надзвичайно високому рівні.
Як убачається із ухвали слідчого судді, визначаючи ОСОБА_6 розмір застави у сумі 20 000 000 грн., що у 110 разів перевищує максимальний розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного та послався на розмір збитків у сумі 2 245 721 372, 52 грн., заподіяння яких інкриміновано ОСОБА_6 органом досудового розслідування.
Фактично, визначивши заставу в розмірі, значно вищому за максимальну межу застави, передбаченої п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, слідчий суддя обгрунтував такий висновок сумою заподіяної шкоди кримінальним правопорушенням, у якому підозрюється ОСОБА_6 , не врахувавши практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, та покликаний забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.
Так, якзазначив Європейський суд з прав людини у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022 (заява № 23312/15), «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи її відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або її боку… Оскільки йдеться про основне право на свободу, гарантоване статтею 5, органи влади повинні надзвичайно обережно встановити відповідний розмір застави, і вирішити, чи є необхідним продовження тримання під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого не може бути вирішальним фактором, що виправдовує суму застави» (§25 рішення).
Як встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду, підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Згідно даних наявної у матеріалах судового провадження довідки про доходи ОСОБА_6 ,виданої начальником відділу обліку заробітної плати ПАТ "АрсеолрМітал Кривий Ріг" ОСОБА_17 від 18.11.2021, ОСОБА_6 за період з травня 2021 по жовтень 2021 року нараховано заробітну плату в сумі 2 101 539, 31 грн.
З урахуванням наведених обставин, на переконання колегії суддів, визначена слідчим суддею застава в сумі 20 000 000 є такою, що не співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 , та необхідність у її застосуванні в такому розмірі у кримінальному провадженні не доведена, на підставі чого колегія суддів вважає її завідомо непомірною для підозрюваного.
За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів враховує обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_6 , його репутацію та майновий стан, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, та приходить до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків здатна застава у розмірі 4031 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 10 000 911 гривень у національній грошовій одиниці.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування, до 17.01.2022 включно.
На переконання колегії суддів, такий розмір застави буде співмірним з існуючим в кримінальному провадженні ризиком, особою підозрюваного, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, та підстав для відмови у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга із доповненням підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави у межах 4031 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 000 911 гривень, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 17.01.2022.
Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ третього відділу першого управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді застави в розмірі 4031 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 10 000 911 гривень в національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186)
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді та суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик; не відлучатись з м. Кривий Ріг та Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд, про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну.
Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 17.01.2022 включно.
Обов`язок контролю за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3