Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

9 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Харкова, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

який засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.12.2015 року за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135, ч.1 ст.263 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 1 грудня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2021 у задоволенні клопотання начальника Державної установи Київський слідчий ізолятор, погодженого із спостережною комісією при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації, про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та на підставі ст.82 КК України замінити ОСОБА_8 невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке виправні роботи.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що до клопотання начальника установи виконання покарань суду було надано особову справу ОСОБА_8 , з якої вбачається, що останній, відбуваючи покарання, уклав трудовий договір з адміністрацією Державної установи Київський слідчий ізолятор і весь час працював, спочатку прибиральником, а згодом робітником кухні, за що йому нараховувалась заробітна плата, яка на сьогоднішній день дорівнює 6 000 грн. і з якої відраховуються кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій. ОСОБА_8 постійно має зустрічі з дружиною і матір`ю, хворіє, просить передати ліки. За час перебування в установі за сумлінну роботу отримав більше 7 подяк і заохочень, кожен рік нагороджувався грамотами. Отже, на переконання захисника, засуджений став на шлях виправлення. Крім того ТОВ Інтергал Трейд подало керівництву установи гарантійний лист від 02.08.2021, що ОСОБА_8 буде прийнятий на роботу бухгалтером у разі звільнення від відбування покарання.

Наголошує на тому, що засуджений не є суспільно небезпечним і зможе швидко адаптуватися до суспільного життя, так як має постійне місце проживання, дружину та неповнолітню дитину, вищу освіту. Під час відбування ОСОБА_8 покарання помер його батько, і наразі мати потребує його підтримки та матеріальної допомоги. Засуджений розкаявся, із заробітної плати відшкодовує потерпілій шкоду, яку суд стягнув рішенням про цивільний позов, частину сплатив добровільно ще до засудження, і страхова компанія сплатила потерпілій 70 000 грн. З огляду на те, що ОСОБА_8 відбув більше половини строку покарання, згідно з ст.82 КК України він має право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме, виправними роботами на посаді бухгалтера в ТОВ Інтергал Трейд.

Однак суд, не зважаючи на переконливі докази того, що ОСОБА_8 під час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зазначив в ухвалі, що застосування до засудженого положень ст.82 КК України буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання та не відповідатиме меті покарання, і в задоволенні клопотання відмовив. При цьому всупереч вимогам закону вдався до оцінки поведінки ОСОБА_8 не в період відбування покарання, а під час судового провадження в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, і вказав, що, перебуваючи на волі, той повністю не відшкодував потерпілій шкоду. Також суд послався на те, що в клопотанні не було вказано суму відшкодованої потерпілій шкоди, хоча відповідні відомості містилися в матеріалах особової справи.

Крім того, захисник просить врахувати Рекомендації N Rec (2003) 22 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам Про умовно-дострокове звільнення від 24.09.2003, у відповідності з якими критерії, яким повинен відповідати ув`язнений для того, щоб його звільнили умовно-достроково, мають бути очевидними та зрозумілими. Також вони повинні бути реалістичними, тобто враховувати особу ув`язненого, соціальну та економічну ситуацію та доступність програм ресоціалізації. Критерії для умовно-дострокового звільнення повинні застосовуватися таким чином, щоб могли бути звільнені умовно-достроково всі ув`язнені, які відповідають мінімальному рівню безпеки і можуть стати законослухняними громадянами.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_7 , засудженого та представника установи виконання покарань ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження, особової справи засудженого та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.12.2015 ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.286, ч.1 ст.355, ч.1 ст.263 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

29.09.2021 начальник ДУ Київський слідчий ізолятор звернувся з клопотанням, погодженим із спостережною комісією при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації, про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання в повній мірі не довів свого виправлення та перевиховання. На обґрунтування своєї позиції суд зазначив, що для позитивного вирішення питання про застосування положень ст.82 КК України в діях ОСОБА_8 повинна бути системність і стабільність в отриманні заохочень, так як просто відбування покарання без отримання стягнень є не правом, а обов`язком засудженого. Суд поставив під сумнів висновок комісії установи, що засуджений під час відбування покарання мав позитивну характеристику та став на шлях виправлення та перевиховання, оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання, добросовісна поведінка є обов`язком, а також зважаючи на пояснення засудженого, що він не погоджувався з наслідками, що спричинили смерть потерпілої, його позицію в суді першої інстанції, які свідчать про відсутність щирого каяття. Звернув увагу і на те, що вироком суд стягнув з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 45 306 грн. 75 коп. матеріальної шкоди та 145 384 грн. моральної шкоди. Суду не були надані дані про здійснення потерпілій виплат у повному обсязі, хоча під час судового провадження засуджений під вартою не перебував, а тому непереборних обставин, які б перешкоджали йому відшкодовувати шкоду, не було.

З огляду на викладене дійшов висновку, що невизнання вини апріорі виключає застосування положень ст.82 КК України, і що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання та його меті.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Відповідно до положень ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена більш м`яким. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше третини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за наявності таких обов`язкових умов, як фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації кримінального правопорушення за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей, і якщо зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання. При цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, до праці, додержання ним вимог режиму, а також його наміри стосовно подальшої ресоціалізації тощо.

Під зразковою поведінкою засудженого слід розуміти дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених.

Тобто обставини вчинення злочину, позиція засудженого щодо висунутого обвинувачення на час судового провадження, на які послався суд першої інстанції, повинні враховуватися при призначенні покарання і не мають вирішального значення при вирішенні питання, чи може бути замінена невідбута частина покарання більш м`яким, як і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яка має враховуватися лише для визначення фактичного відбуття відповідної частини покарання.

Як вбачається з клопотання начальника ДУ Київський слідчий ізолятор, матеріалів особової справи засудженого та долучених стороною захисту до судового провадження документів, ОСОБА_8 відбуває покарання в цій установі з 27.08.2018, і на час звернення з поданням відбув більше половини строку покарання, призначеного судом.

За період відбування покарання зарекомендував себе позитивно. До засудженого 9 разів застосовувалися заходи заохочення у виді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці 02.04.2019, 08.01.2020, 03.04.2020, 03.07.2020, 06.01.2021, 07.04.2021, 08.07.2021, 28.10.2021, 14.01.2022, вручалися грамоти. Він дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Виконує законні вимоги адміністрації установи.

ОСОБА_8 з 28.08.2018 працевлаштований в господарчу обслугу на посаду підсобного робітника, 21.10.2020 переведений на посаду робітника їдальні-кухні, до роботи відноситься сумлінно. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. До виконання робіт з благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Вину у вчиненні злочину визнав повністю.

На заходи виховного та профілактичного характеру реагує вірно. Адекватно сприймає соціально-моральні норми, встановлені в суспільстві. Має позитивні плани на майбутнє та мотивацію щодо їх досягнення. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу Підготовка до звільнення та Освіта. Підтримує зв`язок з сім`єю шляхом телефонних розмов, побачень з дружиною та батьками, отримує передачі.

ДУ Київський слідчий ізолятор на підставі постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на користь потерпілої ОСОБА_9 в період з 01.06.2019 по 31.01.2022 із заробітної плати ОСОБА_8 утримано та перераховано 58 093 грн. 06 коп. Одночасно на підставі заяв про добровільне відшкодування перераховано 16 900 грн.

Колегія суддів вважає, що відомості у цих документах, які свідчать про поведінку та роботу ОСОБА_8 протягом усього часу відбування покарання, а не лише в період, який передував відбуттю частини покарання, яка дає право на застосування положень ст.82 КК України, переконливо доводять позитивну динаміку змін в його особистості, і дають всі підстави вважати, що засуджений, який відбув більше половини строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за необережний тяжкий злочин, став на шлях виправлення.

За таких обставин колегії суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам провадження як такі, що не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що згідно з ст.ст.407, 409, 411 КПК України є підставою для скасування ухвали та ухвалення нової ухвали судом апеляційної інстанції про задоволення клопотання начальника установи виконання покарань.

Враховуючи те, що ТОВ Інтергал Трейд гарантує працевлаштування ОСОБА_8 на посаду бухгалтера з окладом згідно зі штатним розписом у разі його звільнення, на підтвердження чого надало листи вих. № 02/08/21 від 02.08.2021, № 01/02/22 від 01.02.2022, а також копії документів на підтвердження того, що підприємство здійснює діяльність, колегія суддів вважає за можливе замінити йому невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді виправних робіт.

Оскільки невідбута частина покарання становить 2 роки 6 місяців 18 днів, а відповідно до положень ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, яке призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, колегія суддів керується вимогами ч.1 ст.57 КК України, згідно з якою покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від 6 місяців до 2 років.

Таким чином апеляційна скарга захисника задовольняється в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 1 грудня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи Київський слідчий ізолятор, погоджене із спостережною комісією при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації, про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, скасувати.

Клопотання начальника Державної установи Київський слідчий ізолятор, погодженого із спостережною комісією при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації, задовольнити.

Замінити ОСОБА_8 , засудженому вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на строк 2 /два/ роки з відрахуванням із суми заробітку засудженого в доход держави 20 /двадцяти/ відсотків.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3