Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

14 грудня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000353 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2021 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Баранне Радивилівського району Рівненської області, громадянина України, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ст.128 Кримінального кодексу України (далі - КК) на один рік обмеження волі.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з часу його затримання в порядку виконання цього вироку.
Судом задоволено цивільний позов прокурора ОСОБА_10 в інтересах держави та стягнуто із ОСОБА_7 на користь КНП «Радивилівська центральна міська лікарня» 14006,73 грн. витрат на перебування потерпілого ОСОБА_11 на стаціонарному лікуванні.
Також судом частково задоволено цивільний позов ОСОБА_5 та стягнуто із ОСОБА_7 на її користь 215736,83 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 300 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Судом вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вказаного вироку, 14 жовтня 2019 року близько 22 години поблизу приміщення кафебару «Асторія» в м. Радивилів, вул. І.Франка, Рівненської області, у ОСОБА_11 виник конфлікт із ОСОБА_7 .
В подальшому ОСОБА_11 попрямував по вул. І.Франка у напрямку площі «Незалежності» м. Радивилів, Рівненської області, а ОСОБА_7 пішов в слід за ним. Зрівнявшись на розі вулиць І.Франка та О. Невського в м. Радивилів, між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 суперечка продовжилася і в ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи цей протиправний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання наслідків своїх дій у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був та міг їх передбачити, наніс ОСОБА_11 один удар ногою у область правої ноги. У результаті цього ОСОБА_11 із прискоренням впав на проїзну частину дороги та в наслідок удару лівою тім`яно-скроневою ділянкою голови до підлягаючої поверхні отримав тілесні ушкодження, які відповідно за висновком експерта № 160/149 від 20.11.2019 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент отримання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вказаний вирок скасувати та закрити відносно нього кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.
При цьому, обвинувачений заявив клопотання про повторне дослідження письмових доказів та про потворний його допит, а також свідка ОСОБА_12 , експерта ОСОБА_13 .
На обгрунтування цих вимог зазначив, що при веденні досудового розслідування слідчі дії здійснювались з грубим порушенням вимог КПК, слідчий відмовляв у проведенні слідчих дій, про які клопотав його захисник. Вважає, що постанова слідчого про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_12 складу цього злочину, є незаконною, адже жодних доказів його причетності здобуто не було. Також вважає, що в основу цього вироку покладено суперечливі показання свідків та недопустимі докази. Зокрема, обвинувачений зазначив, що при проведенні його впізнання свідком ОСОБА_14 , йому не роз`яснили право мати захисника, а до цієї слідчої дії були залучені особи, які відрізнялись за віком та зовнішністю. Вказав, що перед проведенням його впізнання свідком ОСОБА_15 , цей свідок його бачив у приміщенні Радивилівського ВП., до того ж обвинувачений був єдиний з усіх осіб, що пред`являлись до впізнання, у кофті червоного кольору. Зазначив, що слідчий проігнорував його заяву щодо цих порушень.
На думку апелянта, показання експерта ОСОБА_13 підтверджують його непричетність до цього злочину, оскільки потерпілий ОСОБА_11 міг отримати ці тілесні ушкодження при падінні через бордюр з подальшим ударом лівою скронево-тімяною ділянкою голови об асфальт. Вказав, що свідок ОСОБА_12 , чиї показання повністю узгоджуються з його показаннями, пояснювала що коли він рухався за ОСОБА_11 , жодних тілесних ушкоджень йому не наносив.
Також обвинувачений зазначив, що з відеозапису з камери спостереження встановлено розбіжності у часі коли обвинувачений рухався за потерпілим та часом отримання ним тілесних ушкоджень. Тому, зважаючи на те, що ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, створював конфлікти, а це стверджується витягом з бази «Армор» про його притягнення до адміністративної відповідальності, тому ці тілесні ушкодження йому могли спричинити інші люди.
На думку обвинуваченого, показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 є неправдивими, скільки ні він, ні його дружина не бачили цих осіб на місці падіння ОСОБА_11 , а під час проведення слідчих експериментів з їх участю, вони умисно вказували не на те місце, де насправді впав потерпілий. На думку обвинуваченого, цих свідків «попросили допомогти розкрити злочин», оскільки вони є двоюрідними братами, а їх батьки колишні працівники правоохоронних органів.
Також обвинувачений покликався на те, що потерпілою подано заяву про збільшення позовних вимог, у чому їй було відмовлено. Однак, суд задовольнив її цивільний позов із збільшеними позовними вимогами, що свідчить про упередженість суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, міркування потерпілої ОСОБА_5 та її представника-адвокат ОСОБА_16 , які вказали на законність оскаржуваного вироку, прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 3 ст.404 КПК передбачає, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак, заявивши клопотання про повторне дослідження всіх письмових доказів та його повторний допит, а також свідка ОСОБА_12 , експерта ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_7 не вказав як ці вимоги кореспондуються з приписами ч.3 ст.404 КПК не зазначив, які саме порушення були допущені судом першої інстанції при дослідженні доказів або які докази не були ним досліджені. Незгода сторони захисту із висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є підставою для повторного дослідження тих самих доказів.

Матеріали кримінального провадження, і зокрема журнали судових засідань, не дають підстав для висновку, що суд першої інстанції допустив істотні порушення при дослідженні доказів чи допиті свідків.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приймає до уваги докази, безпосередньо досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду, не даючи їм іншої оцінки, ніж надав суд.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, ухвалюючи даний вирок, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Так, колегія суддів вважає висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК, а саме у спричиненні необережного тяжкого тілесного ушкодження, таким, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, підтвердженим доказами, які безпосередньо суд дослідив та сприйняв під час судового розгляду та дав належну оцінку як кожному доказу окремо, так і їх сукупності.

Зокрема, з показань свідка ОСОБА_15 , даних ним при допиті у суді першої інстанції, вбачається, що він був безпосереднім очевидцем подій інкримінованого ОСОБА_7 злочину. Так, свідок пояснював, що бачив, як ОСОБА_7 наздоганяв ОСОБА_11 . Потерпілий замахнувся рукою на ОСОБА_7 , але не вдарив, однак обвинувачений наніс йому удар ногою по правій нозі., від чого потерпілий впав головою на проїжджу частину дороги, там також був бордюр. Вказав, що до обвинуваченого ОСОБА_7 підійшла його дружина та відвела його в сторону, а потерпілий залишився лежати головою на проїжджій частині дороги, ноги були на тротуарі. Свідок вказав, що ця подія відбулась на вул. І.Франка близько 22 год., територія була освітлена, тому він з братом добре бачив обличчя ОСОБА_7 , його зріст, статуру, темне волосся, зазначивши, що саме за цими ознаками зовнішності вони впізнали ОСОБА_7 при проведенні впізнання.

Свідок ОСОБА_14 , який також був безпосереднім очевидцем події цього кримінального правопорушення, надав місцевому суду показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_15 , зазначивши також, що він добре запам`ятав зовнішність ОСОБА_7 , оскільки місце події було добре освітлене, і за зовнішніми ознаками він впізнав обвинуваченого при його впізнанні.

При цьому, колегія суддів наголошує, що вказані свідки перед допитом у суді були приведені до присяги, попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, підстав для оговорення обвинуваченого свідками колегією суддів не встановлено. Обставини, на які покликалась сторона захисту, щодо неправдивості показань цих свідків, зокрема, що їх «попросили працівник поліції розкрити злочин», не знайшли свого підтвердження за результатами апеляційного розгляду.

Натомість, колегія суддів критично оцінює показання свідка ОСОБА_12 щодо обставин нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки вона є дружиною обвинуваченого та може надавати показання метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Також, колегія суддів не вбачає процесуальних порушень при проведенні слідчої дії пред`явленні особи для впізнання, здійсненої за участі вказаних свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Зокрема, перед проведенням цієї слідчої дії, і ОСОБА_14 , і ОСОБА_15 , кожен окремо, повідомили слідчого, що можуть впізнати особу, яка спричинила тілесні ушкодження потерпілому, за зовнішніми ознаками, які бачили 14.10.2019 під час конфлікту. Вказане було підтверджене свідками при допиті у суді першої інстанції, та зазначено, що працівники поліції на них не чинили жодного тиску.

При цьому, розглянувши клопотання сторони захисту про визнання протоколів проведення слідчих експериментів недопустимими доказами, місцевий суд, з належною повнотою перевірив доводи захисника, та прийшов до вмотивованого висновку, що вказані протоколи є належними та допустимими доказами.

Окрім того, згідно висновків експерта №140 від 29.10.2019, №160/149 від 20.11.2019 та №194/160/149 від 18.12.2019, у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження: важка ЧМТ; перелом кісток черепа (перелом пірамідки скроневої кістки зліва); забій стиснення головного мозку важкого ступеня; гостра субдуральна гематома лівої гімісфери головного мозку, які виникли від дії тупого предмета з плоскою переважаючою поверхнею і є властивою для падіння на площині (в тому числі з прискоренням), з послідуючим ударом лівою тімяно-скроневою ділянкою голови до підлягаючої поверхні, та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент отримання. Також у потерпілого ОСОБА_11 було виявлено на правій сідниці з поширенням на стегнову ділянку масивна гематома. На лівому стегні та гомілці гематоми. Вказані вище тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, могли утворитись від ударів руками та ногами, чи внаслідок дії інших тупих предметів без відображення їх властивостей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

При допиті у суді першої інстанції експерт ОСОБА_13 підтвердив дані ним вказані висновки, зазначивши, що також було зафіксовано травму голови справа, операцію ОСОБА_11 робили зліва. Пояснивши при цьому, що у разі якщо удар був від падіння правою стороною, то за механізмом противоудару могли виникнути тілесні ушкодження з лівої сторони.

Ці висновки судово-медичних експертиз та показання експерта, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо механізму отримання потерпілим зазначених тілесних ушкоджень, зокрема нанесення обвинуваченим удару ногою по правій нозі ОСОБА_11 , від чого потерпілий впав головою на дорогу з асфальтним покриттям.

Окрім того, місцевим судом досліджено відеофайли, надані ФОП ОСОБА_17 , на яких зафіксовано як о 21:20:42 ОСОБА_11 прямує по вул. І.Франка у напрямку від кафе-бару «Асторія» до площі Незалежності, і позаду нього йдуть ОСОБА_7 із невідомою жінкою. Пізніше - о 21:22:42 ОСОБА_7 із невідомою жінкою повертаються по правому тротуару зі сторони площі Незалежності у напрямку кафе-бару «Асторія», однак ОСОБА_11 у зворотному напрямку не повертався.

При цьому, з показань свідка ОСОБА_18 вбачається, що він особисто переглядав вказаний запис з камери спостереження, під час чого було виявлено, що годинник камери мав розбіжності з реальним часом. Зокрема, повідомлення на лінію «103» було зафіксоване о 22 год. 12 хв., натомість вказані події були зафіксовані на відео з 21 год. 18 хв., тобто з різницею близько години від часу реальних подій.

Зважаючи на показання свідків та встановлені обставини цього злочину, колегія суддів вважає, що події, зафіксовані на даних відеозаписах, безпосередньо стосуються події даного кримінального правопорушення.

Окрім того, як вбачається зі змісту вироку та матріалів повадженя, місцевий суд, частково задовольняючи цивільний позов потерпілої про стягнення з обвинуваченого матеріальних витрат на лікування ОСОБА_11 на суму 215736,83 грн., дослідив ряд медичних документів та оригінали чеків стосовно витрат на лікування і реабілітацію потерпілого.

Зважаючи на те, що витрати, понесені потерпілою ОСОБА_5 на лікування та реабілітацію свого сина потерпілого ОСОБА_11 , підтверджені документально саме на суму 215736,83 грн., тому колегія суддів не вбачає підстав стверджувати про упередженість суду, про що заявив обвинувачений у своїй скарзі.

Разом з тим, слід зауважити, що статтею 128 КПК встановлено право на пред`явлення цивільного позову до початку судового розгляду кримінального провадження, однак КПК не містить заборони щодо збільшення розміру позовних вимог потерпілою стороною під час розгляду провадження по суті, а тому колегія суддів не вбачає процесуального порушення при задоволенні цивільного позову в межах збільшених позовних вимог.

Отжем, сукупність вказаних вище інших доказів, досліджених та перевірених судом, дозволяє зробити беззаперечний висновок про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що даний вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог як кримінального процесуального закону, так і закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3