Провадження № 1-кс/344/4210/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2021 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла скарга ОСОБА_3 , засудженого 20.05.2015 р. Луцьким міськрайонним судом за ст. 115 ч. 2 п.п. 4, 9, 13 до довічного позбавлення волі. В даній скарзі ОСОБА_3 просить зобов`язати відповідальних осіб запезпечити складання процесуальних документів у відповідності до практики ЄСПЛ Артико п.Італії, де розтлумачено, що держава зобов`язана забезпечити своєчасну та якісну правову допомогу адвокатом БВПД або замінити його; припинити порушення конституційних прав ув`язненого з 2019 року. Обґрунтування даних вимог в поданій скарзі не наведено.

Про дату та час судового засідання скаржника ОСОБА_3 повідомлено належним чином через УВП №12.

Встановити відеозв`язок для проведення судового засідання в режимі відеоконференції не вдалося з технічних причин.

Прокурор у поданій заяві заперечив поти задоволення скарги, з підстави, що аналогічні скарги ОСОБА_3 вже розглядались неодноразово слідчими суддями Івано-Франківського міського суду. Вважає скаргу безпідставною та такою, що не підлягає розгляду в порядку 206 КПК України.

Враховуючи встановлені чинним кримінальним процесуальним законом строки розгляду скарг в порядку ст. 206 КПК України, технічну неможливість розглянути скаргу в режимі відео конференції, слідчий суддя дійшов висновку про розгляд скарги без участі осіб, які беруть участь в даному судовому провадженні.

Дослідивши подану скаргу, слідчий суддя дійшла наступних висновків:

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Як встановлено, скаржник ОСОБА_3 є засудженим Луцьким міськрайонним судом за ст. 115 ч. 2 п.п. 4, 9, 13 КК України до довічного позбавлення волі.

Як вбачається з долученої прокурором ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 25.06.2021 у справі №344/9854/21 у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо забезпечення додержання його прав : на правову допомогу захисника БВПД за зверненням від 03.07.2019 ; на усі види правових послуг "Про БПД" і зокрема на оскарження неправомірності застосування до нього спецзасобів - кайданок з непередбачених КВК України підстав - наказ 18.10.2019 директора місцевого центру БВПД Стусяка; встановити неправомірність застосування спецзасобів через невідповідність ст.106 КВК і практиці ЄСПЛ відмовлено.

Аналогічну ухвалу з цих самих питань винесено слідчим суддею Івано-Франківського міського суду від 07.07.2021 у справі №344/10472/21.

За змістом ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Як зазначено в ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах:Sovtransavto Holding v. Ukraine,№48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року;Ukraine-Tyumen v. Ukraine, №22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine) №24465/04 одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відтак з урахуванням положень ч. 2 ст.21 КПК України та принципу res judicata слідчий суддя позбавлена можливості повторного розгляду питань, які вже були предметом розгляду слідчими суддями та по яких постановлено судові рішення, що набрали законної сили.

Зважаючи на те, що за ухвалами слідчих суддів розглянуто скаргу ОСОБА_3 з такими ж самими вимогами, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Оскільки КПК України не передбачає можливості повернення такої скарги, слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1