ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА
19 січня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001141 від 02.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
встановив:
В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшло кримінальне провадження №0001141 від 02.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та ухвалою від 20 грудня 2021 року призначено підготовче судове засідання.
Прокурором подано клопотання про застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в обґрунтування якого прокурор зазначив, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до кожного з обвинувачених під час досудового розслідування не зникли та існувати не перестали та просила визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому просив передати дане кримінальне провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 для об`єднання з кримінальним провадженням, яке розглядається цим суддею, та в якому обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Сторони кримінального провадження вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та передати дане кримінальне провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 для їх об`єднання в одне провадження і спільного розгляду.
Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора, просила його задовольнити. Окрім того, потерпіла заявила, що має реальні побоювання за своє життя та життя своєї родини, дитини в разі перебування обвинувачених не під вартою. Такі побоювання потерпіла обґрунтувала тим, що співмешканка обвинуваченого ОСОБА_8 працювала у неї домогосподаркою, отже обвинувачені є обізнаними про розпорядок та звичайний уклад життя родини потерпілої, тому вона вважає, що обвинувачені перебуваючи на волі можуть вчиняти спроби залякувати як її так і членів її сім`ї.
В судовому засіданні сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила обрати відносно обвинувачених запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
При цьому, захисник ОСОБА_4 заявив суду, що всі докази зібрані у справі під час досудового розслідування є недопустимим та сумнівними і не доводять вини його підзахисного. Крім того, захисник ОСОБА_4 заявив суду, що його підзахисний перебуваючи під судом у кримінальному провадженні, яке розглядається суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 , жодного разу не порушив процесуальні обов`язки, від суду не ухилявся, має міцні соціальні зв`язки, зокрема співмешканку, постійне місце проживання з нею та роботу, а тому клопотання прокурора є безпідставним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.
Захисник ОСОБА_5 висловила думку про необґрунтованість та недоведеність клопотання прокурора та просила відмовити в його задоволенні. Свою позицію захисник обґрунтувала тим, що її підзахисний має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Перебуваючи під судом у кримінальному провадженні, яке розглядається суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 , жодного разу не порушив процесуальні обов`язки, від суду не ухилявся.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтримали своїх захисників, просили суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно них запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши думку учасників судового провадження, допитавши свідка ОСОБА_10 , суд приходить до наступних висновків.
Розглядаючи питання про призначення обвинувального акту у даному кримінальному провадженні до судового розгляду, суд виходить з наступного.
Під час проведення підготовчого судового засідання судом не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.
Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України відсутні.
Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду та якими не було заявлено клопотань про витребування певних речей чи документів, виклику свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе закінчити підготовче судове провадження та призначити судовий розгляд.
Також, суд враховує, що учасниками судового провадження не заявлялось клопотань щодо необхідності складання досудової доповіді, у зв`язку з чим суд вважає за можливе не постановляти рішення про зобов`язання представника персоналу органу пробації складання досудової доповіді у даному кримінальному провадженні.
Розглядаючи клопотання прокурора про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст.194 КПК, якою суд керується в силу ч.3 ст.315 КПК, суд може постановити ухвалу про застосування запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор доведе наявність всіх обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Наявність обґрунтованої підозри обвинуваченого, за змістом глави 18 розділу ІІ КПК, є однією з обов`язкових підстав для обрання запобіжного заходу, але з урахуванням специфіки вітчизняного кримінального процесуального законодавства на цій стадії кримінального провадження (стадія підготовчого провадження) суд позбавлений можливості робити висновки про наявність обґрунтованої підозри до оцінки досліджених доказів та до ухвалення вироку по суті. Також, висловлення судом думки щодо наявності обґрунтованої підозри без ухвалення вироку суперечитиме загальним засадам кримінального провадження. Тому в цій частині щодо наявності обґрунтованої підозри вчинення обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення суд повністю покладається на висновки, зроблені слідчим суддею під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Тому суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що прокурором не доведена наявність ризиків, на які він посилається у клопотаннях, оскільки прокурором доведено те, що обвинувачені мають реальну можливість здійснити відповідні дії, які свідчать про наявність ризиків, на які посилається прокурор. Так само судом не приймаються до уваги твердження сторони захисту про те, що докази, зібрані органом досудового розслідування та на які посилається прокурор в клопотанні є недопустимим та сумнівними, оскільки на стадії підготовчого провадження судом не надається оцінка зібраним обвинуваченням доказів.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у скоєнні злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, у тому числі те, що він має постійне місце проживання і проживає з жінкою, але без реєстрації шлюбу, він не має утриманців, що було встановлено судом під час допиту за клопотанням захисника ОСОБА_4 свідка ОСОБА_10 . Не мав ОСОБА_8 до його затримання і постійного місця роботи. Висновку про відсутність постійного місця роботи у ОСОБА_8 суд приходить з урахуванням того, що сторона захисту не довела свої посилання на наявність у обвинуваченого роботи та постійного джерела доходів, оскільки відповідних та належних доказів цього факту суду надано не було. У зв`язку з викладеним, на думку суду, з метою ухилення від покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке ставиться йому у вину, він може ухилитися від суду.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим скоєнні злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали його триманню під вартою; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, проживає лише з братом, який має роз`їзний графік роботи, не має утриманців та постійного місця роботи і джерела доходів, що було встановлено судом з пояснень самого обвинуваченого ОСОБА_7 . У зв`язку з викладеним, на думку суду, з метою ухилення від покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке ставиться йому у вину, він може ухилитися від суду.
Тобто в даному випадку, на думку суду, прокурором доведений ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК щодо кожного з обвинувачених.
Крім того, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст.23 КПК України, не допитані обвинувачені, потерпіла та свідки.
Так, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченим, вони, перебуваючи на свободі, можуть застосувати спроби незаконно вплинути на потерпілу з метою її залякування, відмови від надання показів, з метою ухилення від покарання, що загрожує їм у випадку визнання винуватими у скоєнні злочину, у вчиненні якого вони обвинувачуються. Цей ризик значно посилюється з урахуванням того, що потерпіла в судовому засіданні заявила, що має реальні побоювання здійснення тиску на неї з боку обвинувачених з огляду на те, що співмешканка ОСОБА_8 працювала в родині потерпілих домогосподаркою. Цей факт також був підтверджений свідком ОСОБА_10 , яка допитувалась судом в рамках розгляду клопотання прокурора. Отже обвинувачені є обізнаними з місцем проживанням потерпілої та її сім`ї, укладом її життя, періодів перебування вдома і поза його межами та напрямків пересування.
За таких обставин, на переконання суду прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК щодо можливого незаконного впливу кожного з обвинувачених на потерпілу.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 хоча і раніше не судимий, але в даному кримінальному провадження йому ставиться у вину вчинення тяжкого умисного корисливого злочину, який мав місце під час перебування в провадженні Приморського районного суду м. Одеси кримінального провадження за обвинуваченням у тому числі ОСОБА_7 у скоєнні умисних, тяжких корисливих злочинів. Вказане, на думку суду, свідчить про те, що обвинувачений може вдатися до подібних вчинків у майбутньому.
В обґрунтування наявності ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 прокурор навів обставини того, що ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень та на даний час притягується до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини іншим складом суду. Хоча кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , яке перебуває на розгляді Приморського районного суду м. Одеси в провадженні судді ОСОБА_9 , на даний час не завершене, але суд погоджується з тим, що вказані відомості можуть бути враховані як відомості, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , та підтверджувати наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки той факт, що ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та він знов обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, у той час, коли відносно нього триває інше кримінальне провадження про тотожні кримінальні правопорушення, свідчить про схильність ОСОБА_8 до злочинної діяльності.
Тому суд вважає, що прокурором доведене існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК, стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Вищезазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що на даній стадії кримінального провадження справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на свободу.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи кожного з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне обрати відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.
Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.
Вирішуючи у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України питання про можливість застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд враховує наступне.
У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, визначається від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прокурор в поданому суду клопотанні просив визначити обвинуваченому такий розмір застави, який би забезпечив його належну процесуальну поведінку.
При визначенні розміру застави, суд керується вимогами ч.4, п.1 ч.5 ст.182 КПК України.

Суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинувачених.

З урахуванням наведеного, враховуючи майновий стан обвинувачених, які офіційно не працювали до затримання, але за їх твердженням мають постійне місце проживання та родичів, чого не було спростовано прокурором, а також розмір шкоди, завданий потерпілій, який згідно обвинувального акту складає 191618 грн., суд вважає за необхідне визначити розмір застави, у максимальному розмірі, визначеному п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, тому приходжу до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходить з наступного.

Приморським районним судом м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_9 здійснюється судове провадження (єдиний унікальний номер справи 522/24624/16-к) за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в якому призначено судовий розгляд, але не допитувались обвинувачені, потерпілі, свідки, про що заявлено і підтверджено стороною захисту та не заперечувалось прокурором.

За змістом ст.ст.217, 334 КПК України матеріали кримінального провадження, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Зважаючи на вказані норми кримінального процесуального закону щодо необхідності об`єднання в одному провадженні кримінальних проваджень щодо однієї особи, обвинуваченої у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження,а також те, що в провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , суд вважає, що вказані кримінальні провадження з метою їх об`єктивного та всебічного розгляду, доцільно об`єднати в одне провадження, оскільки у цих кримінальних провадженнях обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень ті ж самі особи, тобто ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , тому дане кримінальне провадження слід передати судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 для їх об`єднання.

При цьому, суд також враховує, що здійсненням розгляду кримінальних проваджень щодо тих самих осіб, в даному випадку ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , одним судом, але різними суддями, будуть порушені такі засади кримінального провадження як верховенство права та законність, передбачені ст.ст.8, 9 КПК України і, в подальшому, в разі визнання вказаних осіб винуватими у вчиненні злочинів та призначенням покарання за різними вироками, позбавить ОСОБА_8 та ОСОБА_7 права на застосування до них ст.70 КК України та потягне складнощі у виконанні цих судових рішень.

Керуючись ст. ст.314-316, 369-372 КПК України, суд
постановив:
Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001141 від 02.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного з них окремо, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 березня 2022 року.
Визначити обвинуваченимОСОБА_8 , ОСОБА_7 , кожному з них окремо, розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.
Обвинувачені або заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , в разі внесення застави, звільняються з-під варти після внесення застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений, за якого внесено заставу, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
У разі внесення застави зобов`язати обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали суду в частині застосування щодо кожного з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинувачених обов`язків, в разі внесення застави, становить до 19 березня 2022року, включно.

Матеріали даного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (єдиний унікальний номер справи 522/243/21; провадження №1-кп/522/241/22) передати судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням у тому числі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (єдиний унікальний номер справи 522/24624/16-к), для їх об`єднання в одне провадження.
Строк дії ухвали суду в частині застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо кожного з них, становить до 19 березня 2022 року, включно.
Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 24 січня 2022 року о 09:30 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.
Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/24301/21
Номер провадження № 1-кп/ 522/241/22
Головуючий суддя ОСОБА_1