У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_5 в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України,
В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000271 від 14.05.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2021 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.
У підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_5 було подано скаргу в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України, яку мотивовано тим що, органом досудового розслідування під час збирання доказів було допущено істотні порушення прав та свобод людини. Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження захисником встановлено, що 14 травня 2021 року керівником Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 було винесено постанову про призначення групи прокурорів та старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні за № 0000271 від 14.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 332 КК України, однак така постанова не містить підпису її керівника. Також 02 червня 2021 року керівником Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 було винесено постанову у вказаному кримінальному провадженні, яка також не містить підпису посадової особи. 02 червня 2021 року прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 було винесено постанову про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень, яка не підписана прокурором. Окрім того, 15 серпня 2021 року першим заступником керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні було винесено постанову про призначення групи прокурорів та старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні, яка також не підписана її керівником, а тому захисник просить процесуальні рішення процесуальних прокурорів у вказаному кримінальному провадженні вважати винесеними в порушення вимог ст. 37 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 проти вказаної заяви заперечив, зазначивши, що захисником обвинуваченого не надано жодного доказу автентичності на зображенні документів, які додані до скарги, зокрема висновку спеціаліста або інших доказів на підтвердження того, що відповідні графічні файли, на яких зафіксовані постанови про призначення групи прокурорів та постанова про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень, у повній мірі відповідають паперовим примірникам, які знаходилися в матеріалах кримінального провадження, що на думку прокурора свідчить про те, що захисником не доведено належними та допустимими доказами того факту, що вищезгадані зображення та документи, які на них містяться, зроблені під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження і відповідають тим параметрам документів, які є в матеріалах кримінального провадження. При цьому, прокурор зауважує, що надання захисником самих лише фото документів, зовні схожих на ті, що є в матеріалах кримінального провадження, не може слугувати доказом відсутності підписаних постанов на момент ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, оскільки виготовлення примірників таких постанов не є складним, що може призвести до зловживання правами захисника з метою визнання доказів у кримінальному провадженні недопустимими та, як наслідок, виправдання обвинувачених, а тому просив відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 .
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши скаргу та додані до неї додатки, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 3 ст. 303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.
Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування належної процедури "fair procedure" (у європейській системі), "dut procyes" (у американській системі) є одним із складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.
Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.
Згідно з ч. 1 ст. 3 КПК керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень; прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень (пункти 9, 15).
Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з ч. 2 ст. 36 КПК прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, у тому числі: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру; затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечуються дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язана із дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження та можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК, у тому числі, постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Відсутність у матеріалах досудового розслідування постанови про призначення прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також не підписання її керівником відповідного органу прокуратури, обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень. Вказана позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду 22 лютого 2021 року № 754/7061/15.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідні графічні файли, на яких зафіксовані постанови про призначення групи слідчих та прокурорів, у повній мірі відповідають паперовим примірникам, які знаходилися в матеріалах кримінального провадження. Разом з цим, не надано достовірних доказів про те, що ксерокопії наданих ним документів виготовлено саме з тих процесуальних рішень, на які він покликається.
Тому, суд погоджується з позицією сторони обвинувачення про те, що захисником не доведено належними та допустимими доказами того факту, що зображення та документи, які на них містяться, зроблені під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, і відповідають тим параметрам документів, які є в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає, що у задоволенні скарги захисника обвинуваченого в порядку ст.ст. 303, 304 КПК, слід відмовити, оскільки така є необґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 37, 303-304, 372, 376, КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України.
Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 28 грудня 2021 року.
Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1