Справа № 465/2150/17
У Х В А Л А

судового засідання

10 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання прокурора відділу управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_7 , якпй обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених - п.4, п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - ч.2 ст.15, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - п.1, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених - п.4, п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - ч.2 ст.15, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - п.1, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115. ч.4 ст.187 КК України
у кримінальному провадженні №0000704 від 18.05.2014р.

у с т а н о в и в:

На розгляді Шеченківського районного суду м.Львова знаходиться кримінальне провадження №0000704 від 18.05.2014р. про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених - п.4, п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - ч.2 ст.15, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - п.1, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених - п.4, п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - ч.2 ст.15, п.4, п.6, п.12.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який завершується 15.01.2022 р. Розгляд кримінального провадження триває. При цьому покликається на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, яке підтверджується зібраними у кримінальному провадженні в ході досудового розслідування та дослідженими судом письмовими доказами, показаннями свідків, допитаних в судових засіданнях. Вказує, на продовження існування ризиків, які були підставою для застосування і продовження запобіжного заходу обвинуваченим, а саме можливого переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення, і які залишаються незмінними, на відсутність нових обставин, які б могли бути підставою для зміни визначених судом запобіжних заходів на більш м`які. Враховуючи визначені ст.178 КПК України обставини щодо кожного з обвинувачених, вважає необхідним продовження тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою.

Захисники мотиви клопотання прокурора заперечили,вважають за можливе змінити зхапобіжний захід на більш м`ягкий у вигляді домашнього прешту.

Ознайомившись з поданими клопотаннями, заслухавши доводи та заперечення учасників процесу щодо заявлених клопотань, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні заявлених сторонами кримінального провадження клопотань суд застосовує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тримання особи під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над правом особистої свободи, закріпленим у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на свободу і особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежено на підставах і в порядку, визначених законом. Обмеження конституційного права на свободу має переслідувати легітимну мету, бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним і обґрунтованим. Воно має забезпечити можливість оптимального досягнення легітимної мети.

Суд виходить із принципу забезпечення захисту інтересів суспільства, які переважують правило поваги до особистої свободи, оскільки життя людини є найвищою цінністю.

Наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою слід оцінювати у кожному кримінальному провадженні з врахуванням його конкретних обставин.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються, в тому числі, у вчиненні вмисного вбивства та розбійних нападів . У даному кримінальному провадженні справжній суспільний інтерес не зменшується і переважує інтереси забезпечення права на свободу. Кримінальне провадження розглядається судом присяжних.

Обвинуваченим обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання обвинувачених під вартою неодноразово продовжувався судом у встановленому порядку та завершується 15.01.2022 р.

До вказаного часу розгляд даного кримінального провадження завершити неможливо, оскільки не досліджено докази сторони захисту, не допитано потерпілого .

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує те, що вони обвинувачуються у скоєнні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі або довічного позбавлення волі. Досудовим слідством зібрані докази обґрунтованості обвинувачення у скоєнні інкримінованих злочинів. При цьому суд враховує, що існування обґрунтованої підозри чи обґрунтованого обвинувачення передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване» залежить від усіх обставин справи. Факти, які дають підставу для підозри і висунення обвинувачення не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи. У цьому випадку достатніми є докази, які об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином і не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми для висунення звинувачення.

Наведені прокурором у клопотаннях докази на підтвердження факту і обставин вчинення злочинів, причетності обвинувачених до їх скоєння свідчать про подальше існування обґрунтованого їх обвинувачення у вчиненні цих злочинів.

Щодо покликання сторони захисту на тривалість перебування обвинувачених під вартою за висновками Європейського суду з прав людини питання чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Враховуючи особливу тяжкість інкримінованих обвинуваченим у даній справі злочинів, тривалість їх перебування під вартою суд вважає виправданою.

Суд констатує, що з часу останнього продовження обвинуваченим строку тримання під вартою , нових обставин, які б суттєво вплинули на вагомість існуючих ризиків, зменшення цих ризиків, не встановлено.

Вирішуючи заявлені сторонами провадження клопотання, суд вважає, що з врахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченим судом в разі доведення їх винуватості, ризики втечі та переховування обвинувачених від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та ризики незаконного впливу на інших обвинувачених, потерпілих, свідків не зменшилися і є надалі значними.

Колегія суддів неодноразово, враховуючи усі доводи та заперечення учасників провадження, постановляла ухвали щодо доцільності продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, наводячи при цьому відповідні висновки. Цих висновків суд дотримується і надалі. Обставини та факти, на яких наголошували сторони кримінального провадження, та які враховувалися судом при постановленні вказаних вище ухвал, не змінилися. Ухвали суду щодо продовження дії запобіжних заходів були предметом апеляційного оскарження. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду про обгрунтованість висунутих обвинувачень, продовження існування ризиків можливого переховування обвинувачених від суду, їх незаконного впливу на потерпілих, свідків, що виправдовує продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і запобігання існуючим ризикам.

З цих мотивів суд вважає доцільним продовження обвинуваченим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На переконання суду, застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , документи, що характеризують його особу, відомості про його сімейне становище, приймаючи до уваги що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого, існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на співучасника інкримінованого злочину, потерпілого,який в даному провадженні не допитаний, тому суд дійшов висновку, що йому слід продовжити строк тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді застави або домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , те, що ризики, які стали підставою для обрання і продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не минули та не зменшилися, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність виключно у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, до нього застосовані судом заходи безпеки, є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, враховуючи принцип безпосереднього дослідження показань, може незаконно впливати на співучасника інкримінованого злочину, потерпілого , який ще не допитаний судом, суд вважає, що слід продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 331 КПК України, суддя-головуючий,-

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 16 січня 2022 року до 16 березня 2022 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 16 січня 2022 року до 16 березня 2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області /№19/.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 13.01.2022р.

Суддя ОСОБА_1