Справа № 369/925/22
Провадження №1-о/369/4/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2022 року м. Київ
Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд вироку Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2003 року, за виключними обставинами,

встановив:

14 січня 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява від засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд вироку Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2003 року, за виключними обставинами, разом з ухвалою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року, згідно з якою заяву засудженого ОСОБА_2 направлено для розгляду до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Заяву засуджений ОСОБА_2 обґрунтував тим, що вироком Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2003 року він засуджений за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі, який, 04 березня 2004 року Верховним Судом України залишений без змін.
Також зазначив, що 16 вересня 2021 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 6 р (ІІ) 2021, яким було визнано, неконституційність покарання у виді довічного позбавлення волі, яке йому призначено. Враховуючи вище вказане рішення Конституційного Суду України вважає, що призначене йому покарання порушує норми ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як таке, що немає перспективи звільнення та суперечить ч. 2 ст. 28 Конституції України, а саме довічне позбавлення волі є позбавленням волі до завершення природного життя, що принижує людську гідність. Таким чином, покарання у виді довічного позбавлення волі не відповідає ч. 1 ст. 3, ст. 23, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 63 Конституції України, а вирок Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2003 року, щодо нього є незаконним та неконституційним.
У зв`язку з цим просить прийняти до провадження дану заяву і розглянути її по суті; скасувати вирок Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2003 року, відповідно до вимог законодавства і на підставі рішення Конституційного Суду України № 6 р (ІІ) 2021 року та постановити новий, яким змінити йому покарання з довічного ув`язнення на покарання у виді позбавлення волі на певний строк зарахувавши відбутий строк покарання 19 років 2 місяці та з урахуванням застосованого Харківським районним судом Харківської області ч. 5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 898-VIII від 26 листопада 2015 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, за період з 22 серпня 2002 року по 03 серпня 2004 року включно, коли останній перебував у статусі попередньо ув`язненої особи, тобто 20 років і 6 місяців; звільнити ОСОБА_2 з-під варти обмежившись фактично відбутим строком позбавлення волі.
Ознайомившись зі змістом поданої заяви, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.
Процедура перегляду судових рішень за виключними обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 3 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на виключні, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути. Згідно процедури перегляду судових рішень за виключними обставинами підставою його здійснення є одна із визначених у ч. 3 ст. 459 КПК України обставин, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування.
Рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року, на яке посилається ОСОБА_2 , як на підставу для здійснення кримінального провадження за виключними обставинами, визнано такими, що не відповідають Конституції України ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 Кримінального кодексу України в тому, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.
Так, ч. 1 ст. 81 КК України містить перелік осіб, до яких може бути застосовано умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ч. 1 ст. 82 КК України вказує на право осіб, що відбувають покарання на його заміну більш м`яким. Тобто обидві норми закону, що стали предметом розгляду Конституційного Суду України стосуються не розгляду справи по суті чи постановлення вироку, а порядку його виконання.
З огляду на таке формулювання є незрозумілим, яким чином положення ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 Кримінального кодексу України застосовані у вироку щодо ОСОБА_2 та як обставина визнання цих положень неконституційними могла вплинути на судове рішення, ухвалене відносно нього, відповідно на якій підставі таке рішення підлягає перегляду.
Поряд з цим, засудженим ОСОБА_2 не долучено до заяви та відповідно суду не надано копії вироку Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2003 року щодо нього, що позбавляє суд можливості перевірити інші обставини вказані в заяві засудженого.
За змістом ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами зазначаються у тому ж числі обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами зазначаються, зокрема, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних вимог та зміст вимог особи, яка подає заяву.
Разом з тим, в заяві засудженого ОСОБА_2 відсутнє належне обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних вимог, що стало б підставою для перегляду судового рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими чи виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК України, а саме, що заява повертається, якщо не усунуто недоліків заяви, яку було залишено без руху.
За таких обставин, заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2003 року за виключними обставинами слід залишити без руху, надавши йому 15 днів, з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 429, 462, 464 КПК України,

постановив:

Заяву засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд вироку Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2003 року за виключними обставинами залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання ухвали особою, яка її подала.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що у разі невиконання вимог у встановлений строк, заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1