Справа № 466/2025/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/422/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2021 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою задоволено спільне клопотання начальника установи начальника арештного дому Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та Голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Звільнено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місць позбавлення волі умовно - достроково на невідбуту частину покарання 1 (один) рік 3 (три) місяці 27 (двадцять сім) днів.
Не погоджуючись із даною ухвалою, прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2021 рокута постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні спільного клопотання Державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та Голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженим ОСОБА_7 , в порядку передбаченому ст. 81 КК України.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що судом першої інстанції при постановленні рішення не взято до уваги вимоги ст.ст. 370, 94 КПК України, не надано належну правову оцінку усім представленим адміністрацією установи матеріалам, об`єктивно не з`ясовано всі обставини справи, що у свою чергу свідчить про необгрунтованість і невмотивованість судового рішення.

На переконання прокурора, наявність у засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання заохочення не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком упродовж всього строку відбування покарання.

Як зазначає апелянт, поза увагою суду залишилась обставини, що 28.08.2019, 14.05.2020 та 28.05.2020 адміністративною комісією установи засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні заохочувальних норм, передбачених ст.ст. 100, 101 КВК України у зв`язку з його відмовою та ст. 82 КК України, як такому, що не стає та не став на шлях виправлення.

Окрім цього, прокурор зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що засуджений ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів проти власності, неодноразово судами до останнього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На вказану апеляційну скаргу засуджений ОСОБА_7 подав письмові заперечення, в яких, покликаючись на голослівність й суперечливість доводів апеляційної скарги прокурора, просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2021 року залишити без змін.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, засудженого та його захисника, які заперечили проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченоїст. 50 КК України.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом першої інстанції при розгляді клопотання зазначених вище вимог закону було дотримано в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, у державну установу «Личаківська виправна колонія (№30)» засуджений ОСОБА_7 прибув 28 лютого 2018 року. За час відбування покарання в установі порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи шість разів заохочувався, з них двічі за сумлінне ставлення до праці та покладених обов`язків. Згідно з рішенням адміністративної комісії від 14 травня 2020 року переведений у дільницю соціальної реабілітації 18 травня 2020 року. З червня 2020 року по теперішній час працевлаштований днювальним гуртожитку для засуджених. До роботи відноситься добросовісно, виконує всі поставлені перед ним завдання. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує критику у свою адресу, приймає участь у культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходах, до виконання робіт з благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, на добровільних засадах без оплати праці залучається до робіт з покращенням комунально-побутових умов відділення, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», в колективі засуджених вживається добре, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості, на профілактичному обліку установи не перебуває.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, відтак процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив дані про особу ОСОБА_7 та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність умовно-дострокового звільнення останнього, навівши при цьому докладні мотиви свого рішення, чим спростовуються доводи прокурора про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого.
Ураховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою, відтак підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2021 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4