Справа № 352/1868/21
Провадження № 11-сс/4808/247/21
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2021 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави - визначивши її у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що слідчий суддя визнав розмір застави, який є завідомо непомірний для підозрюваного. Вказує, що слідчий суддя не врахував його доводів, обираючи вид запобіжного заходу. Зазначає, що жодного доказу того, що ОСОБА_7 не буде виконувати покладені на нього обов`язки, в суді не здобуто. Вважає, що наведені прокурором ризики є необґрунтовані. Посилається на те, що прокурор не довів, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів чи знищувати речові докази та вчиняти інші правопорушення. На його думку, слідчий суддя не взяв до уваги те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки - проживає разом з батьками, наміру скриватись від суду та слідства чи впливати на свідків та потерпілих у нього немає, не має наміру вчиняти інше кримінальне правопорушення, він раніше несудимий, щиро кається у вчиненому, надає правдиві показання, чим сприяє розкриттю злочину.

Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2021 року клопотання задоволено, застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 08 листопада 2021 року, з визначенням розміру застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що 10 вересня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Вважає, що доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти встановленим ризикам. При цьому, слідчий суддя враховував дані про особу підозрюваного, а саме, що ОСОБА_7 раніше не судимий, однак у нього відсутні міцні соціальні зв`язки (дружина та утриманці), постійне місце роботи, навчання. Дійшов висновку, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, відтак клопотання необхідно задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена, і що саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження, а визначений розмір застави - достатнім стимулюючим засобом, щоб вилучити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулювати соціальну поведінку.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

- прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін, з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані приписи цих норм та вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В кримінальному провадженні № 00000216 від 10 вересня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру від 10 вересня 2021 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (а.п. 44-46), зокрема в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаному з проникненням у приміщення.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, відповідно такі кримінальні правопорушення згідно з ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - рапортом від 10 вересня 2021 року (а.п. 7), протоколами огляду місця події від 10 вересня 2021 року (а.п. 8-16), протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 10 вересня 2021 року (а.п. 21, 31-34), протоколами прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10 вересня 2021 року (а.п. 22, 25), протоколами допиту потерпілої ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_14 від 10 вересня 2021 року (а.п. 23-24, 26-27), протоколом пред`явлення речей для впізнання від 10 вересня 2021 року (а.п. 28-29), свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду , незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й може продовжувати існувати на стадії судового розгляду.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про події кримінальних правопорушень, поведінку підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

При цьому, твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не буде вчиняти дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є непереконливими, самі по собі не спростовують наявність відповідних ризиків.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 : 2000 року народження, уродженець смт Отинія Коломийського району Івано-Франківської області (а.п. 49), немає постійного місця проживання (а.п. 51), неодружений, не має місця роботи, раніше не судимий (а.п. 50).
Також, згідно з протоколом допиту ОСОБА_7 від 10 вересня 2021 року він щиро розкаюється у вчиненому (а.п. 48).
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що на підтвердження доводів про наявність постійного місця проживання та разом з батьками, стороною захисту не надано жодних доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції враховує, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя визначив ОСОБА_7 запобіжний захід альтернативний триманню під вартою - заставу.
Слідчий суддя визначив розмір застави як альтернативного запобіжного заходу триманню під вартою - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку суду апеляційної інстанції, є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

За приписами ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суду апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178, 182 КПК України.

Слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги необхідність обрання запобіжного заходу обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні таких кримінальних правопорушень, обставини, вартість збитків, тяжкість кримінальних правопорушень, в яких його підозрюють, та суворість покарання за такі дії, наявні з матеріалів клопотання дані про особу підозрюваного, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки вважає такий розмір застави пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, а також достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_7 як підозрюваним, покладених на нього обов`язків, таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, суд апеляційної інстанції не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2021 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4