22.11.2021
Справа № 642/7745/21
Провадження № 1-кс/642/4417/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника власника майна, адвоката - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова клопотання заступника начальника другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000574 від 15.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання зазначив, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000574 від 15.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.11.2021 приблизно о 17 год 09 хв неподалік від будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Артема Веделя, 7, на перехресті вул. Артема Веделя та Салтівського Шоссе відбулося ДТП за участю поліцейського СРПП Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 . Так, за попередньою інформацією встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи за кермом автомобілю "Мitsubishi outlender" чорного кольору, Д.Р.Н.З. " НОМЕР_1 ", в стані алкогольного сп`яніння, здійснив наїзд на автомобіль "Chevrolet Bolt" чорного кольору, Д.Р.Н.З. " НОМЕР_2 ", внаслідок чого водій автомобілю "Chevrolet" - ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, множинних забоїв та гематом.
14.11.2021 було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, розташованого за адресою: м. Харків, перехрестя Салтівського Шосе та Артема Веделя, неподалік від будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Артема Веделя, 7. В ході огляду виявлено та вилучено:
- автомобіль "Мitsubishi Оutlender" чорного кольору, Д.Р.Н.З. " НОМЕР_1 ", НОМЕР_3 , - автомобіль "Мitsubishi Оutlender" чорного кольору, Д.Р.Н.З. " НОМЕР_1 ", НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_7 ;
- водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , НОМЕР_4 ;
- паспорт ОСОБА_5 № НОМЕР_5 ;
- службове посвідчення працівника поліції ОСОБА_5 СМП №007050;
- змиви з ручки передніх пасажирських дверей (правої передньої) з зовнішньої сторони;
- змиви з ручки відкриття водійських дверей (лівої передньої);
- змиви з важеля коробки передач, з кнопки «autohold»;
- змиви з пластикового підлокотнику лівих передніх (водійських) дверей;
- змиви з ручки відкриття водійських дверей, з внутрішньої сторони водійських дверей;
- змиви з ричага (важіля) коробки передач автомобіля;
- змиви з керма (рулевого колеса) автомобіля;
- зрізану подушку безпеки з керма автомобіля "Мitsubishi Оutlender", НОМЕР_3 .
У зв`язку із тим, що вказані речі можливо зберегли на собі сліди злочину, та містить інші дані, які будуть використані, як доказ факту і обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, постановою слідчого від 15.11.2021 вони визнані речовим доказом.
Зазначені речі потребують подальшої перевірки шляхом детального огляду, аналізу отриманої інформації та перевірки шляхом проведення подальших слідчих (розшукових) дій, дослідження з участю спеціалістів. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Автомобіль "Мitsubishi outlender" чорного кольору, Д.Р.Н.З. " НОМЕР_1 ", внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження та відповідно до ст. 98 КПК України може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Окрім того, вказаний автомобіль необхідний для проведення подальших експертних досліджень.
Також змиви з ручки передніх пасажирських дверей (правої передньої), з ручки водійських дверей (лівої передньої), з важеля коробки передач, з кнопки «autohold», ручки відкриття водійських дверей, з пластикової ручки водійських дверей, зрізана подушка безпеки з керма також можуть містити на собі сліди та інші відомості, що можуть мати значення для досудового розслідування, і є необхідними для проведення подальших експертних досліджень.
Таким чином, потреба арешту зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважити, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Власник майна в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, однак просив передати автомобіль на відповідальне зберігання власнику.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положення абзацу першого частини третьої ст.170 КПК України, які в контексті співвідношення з положеннями ст.98 КПК України, як критеріями для визначення речей чи документів речовими доказами, встановлює, що окрім віднесення певного предмету до речового доказу, він обов`язково має відповідати критеріям, визначеним в ч.3 ст.170 КПК України, тобто має бути предметом матеріального світу, який перебуває у власності суб`єкта права та відповідати вимогам ст.190 ЦК України.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Так відповідно, вилучене майно про яке йдеться у клопотанні є речовим доказом у кримінальному провадженні та тимчасово вилученим майном, на яке необхідно накласти арешт, так як є підстави вважати,що було вчинено кримінальне правопорушення, а вказані в клопотанні предмети мають значення для досудового розслідування та є доказами у кримінальному провадженні, тому зазначені у клопотанні речі відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України, як тимчасово вилучене майно, які можуть бути речовими доказами.
Щодо доводів представника власника майна про передачу автомобіля на відповідальне зберігання власнику, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 20 Постанови КМУ від 19.11.2012 № 1104, якою затверджено «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Представником власника майна не зазначено конкретне місце де власник майна має намір зберігати автомобіль, не надано жодних доказів, що це місце є спеціалізованим та таким, що відповідає вимогам вищезазначеної постанови, таким чином суд не вбачає наявності правових підстав для передачі вказаного автомобіля на відповідальне зберігання власнику.
Зберігання автомобіля у власника може привести до зміни, або перероблення, технічного стану транспортного засобу, що в свою чергу унеможливить належним чином провести відповідні експертизи, і надати належну правову оцінку, як того вимагають вимоги статей 2, 9, 91, 92 КПК України.
В свою чергу зберігання даного речового доказу у органу досудового розслідування допоможе запобігти вказаним змінам або переробленням.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 167-173 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-171 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання заступника начальника другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000574 від 15.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 14.11.2021 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме:

- автомобіль "Мitsubishi Оutlender" чорного кольору, Д.Р.Н.З. " НОМЕР_1 ", НОМЕР_3 , - автомобіль "Мitsubishi Оutlender" чорного кольору, Д.Р.Н.З. " НОМЕР_1 ", НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_7 ;

- водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , НОМЕР_4 ;

- паспорт ОСОБА_5 № НОМЕР_5 ;

- службове посвідчення працівника поліції ОСОБА_5 СМП №007050;

- змиви з ручки передніх пасажирських дверей (правої передньої) з зовнішньої сторони;

- змиви з ручки відкриття водійських дверей (лівої передньої);

- змиви з важеля коробки передач, з кнопки «autohold»;

- змиви з пластикового підлокотнику лівих передніх (водійських) дверей;

- змиви з ручки відкриття водійських дверей, з внутрішньої сторони водійських дверей;

- змиви з ричага (важіля) коробки передач автомобіля;

- змиви з керма (рулевого колеса) автомобіля;

- зрізану подушку безпеки з керма автомобіля "Мitsubishi Оutlender", JMBXTGF3WLJ000215., шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження.

2. Зберігання автомобіля "Мitsubishi Outlender" чорного кольору, Д.Р.Н.З. " НОМЕР_1 " здійснювати на спеціальному майданчику АТВ ЦЗ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та слідчому.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1