Вирок
Іменем України

31.08.2021 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, раніше судимого, востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова від 01.12.2020 р. за ч. 2 ст. 185 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 18.05.2018 р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначено покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці. Проте ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та знов вчинив корисливий злочин проти власності. Так, близько 19:50 год., 23.07.2019 р., ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні кафе «Сангай», що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Тролейбусна, 1, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, із жіночої сумки, що належить ОСОБА_5 викрав гаманець, що для потерпілої не становить матеріальної цінності, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 400 грн., посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_5 , дисконтні картки, банківські карти в кількості 3 шт. (одна з яких картка «ПриватБанк» (угода №SAMDN1934 від 16.07.2013 р.)), ключ, чим спричинив ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на загальну суму 400 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , в період часу з 19 год. 57 хв. по 20 год. 10 хв. 23.07.2019 р. заволодів наявними на особовому банківському рахунку «ПриватБанк» (угода № НОМЕР_1 від 16.07.2013 р.), грошовими коштами, завдавши ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 4 900 грн.

Зокрема, о 19 год. 57 хв., 23.07.2019, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 51, за допомогою банкомата банку «ПриватБанк», використовуючи банківську карту «ПриватБанк» (угода № НОМЕР_1 від 16.07.2013 р.), здійснив зняття коштів з банківського рахунку ОСОБА_5 в сумі 3 000 грн.

Крім цього, о 20 год. 10 хв., 23.07.2019, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, перебуваючи у приміщенні супермаркету електроніки «Фокстрот», що за адресою: м. Львів, вул. Кн. Ольги, 106, за допомогою банкомата банку «ПриватБанк», використовуючи банківську карту «ПриватБанк» (угода № НОМЕР_1 від 16.07.2013 р.), здійснив зняття коштів з банківського рахунку ОСОБА_5 в сумі 1 900 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та просив суворо не карати. Разом з тим, заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення з нього матеріальної шкоди визнав повністю та в задоволенні такого не заперечив.

Потерпіла ОСОБА_5 та представник потерпілої в судовому засіданні просили цивільний позов задоволити. Просили суд ухвалити рішення, яким стягнути на користь потерпілої з ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 5 300 грн., тобто вартість викраденого у неї майна.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України доведена повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, котрий на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не числиться, раніше неодноразово судимий. Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання судом не виявлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Щодо заявленого ОСОБА_5 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1-3 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Встановлено, що спричинені ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки становлять 5 300 гривень, тобто вартість викраденого у потерпілої майна.

Вказані збитки обвинуваченим відшкодовані потерпілій не були.

Таким чином, оскільки матеріальна шкода потерпілій не відшкодована, а шкода заподіяна потерпілій діями обвинуваченого ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим ним злочином, а також враховуючи визнання обвинуваченим цивільного позову у повному обсязі, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого слід стягнути на користь ОСОБА_5 заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 5 300 гривень. Відтак цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 01.12.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 09.07.2020 р. у виді 1 (одного) місяця арешту, з розрахунку один день позбавлення волі відповідає одному дню арешту. Остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити з урахуванням положення ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за вироком Галицького районного суду м. Львова від 01.12.2020 року, та за даним вироком.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Початок строку відбування покарання засудженому рахувати з 01 вересня 2020 року.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за вироком Галицького районного суду м. Львова від 01.12.2020 року, та за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 01 вересня 2020 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_2 , матеріальну шкоду в розмірі 5 300 (п`ять тисяч триста) грн.

Речовий доказ по справі: DVD-R диск - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам справи.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1