Справа № 755/5736/21
№ 1-кп/755/339/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005846 від 24.11.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, працюючого неофіційно вантажником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 24 листопада 2020 року, приблизно о 13 годині 08 хвилин, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , який засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2021 року, перебували за адресою: АДРЕСА_2 , де у останніх виник злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме колісних ковпаків. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2021 року, підійшли до припаркового автомобіля марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій, зняли з колеса автомобіля ковпаки в кількості 2 шт. з маркуванням «36.13-1092327», які сховали до поліетиленового пакету. Завершивши свої злочинні дії, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , який засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2021 року, зберігаючи при собі вище вказані ковпаки, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, таким чином, завдали ОСОБА_7 , матеріального збитку на загальну суму 378 гривень 74 копійки.
Крім того, ОСОБА_4 , 24 листопада 2020 року, приблизно о 13 годині 10 хвилин, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , який засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2021 року, перебували за адресою: АДРЕСА_2 , де у останніх виник злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме колісних ковпаків. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2021 року, підійшли до припаркового автомобіля марки «GMC» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_8 , скориставшись тим, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій, зняли з колеса автомобіля ковпаки в кількості 2 шт. з маркуванням «Р/п 9597570», які сховали до поліетиленового пакету. Завершивши свої злочинні дії, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , який засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2021 року, зберігаючи при собі вищевказані ковпаки, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, таким чином, завдали ОСОБА_8 , матеріального збитку на загальну суму 1916 гривень 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно 24.11.2020 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, він приїхав зі своїм племінником ОСОБА_6 на авторинок за адресою: АДРЕСА_2 , щоб продати деталі для автомобіля, і саме в цей час, вони побачили два автомобілі марки «GMC» та «BMW», які знаходилися поруч. Далі, вони звернули увагу на колісні ковпаки, які знаходилися на колесах даних автомобілів, вирішили їх викрасти та зняти, що і зробили, а потім, поклали їх до пакету. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, розуміє, що його дії були незаконними, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу особистого обшуку особи, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України від 24.11.2020 року; протоколу затриманої особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.11.2020 року; постанов про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 04.12.2020 року та 16.12.2020 року; висновку експерта № СЕ-19/111-20/60151-ТВ від 11.12.2020 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у скоєному щиро розкаявся, вину визнав повністю, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (щиро каявся, вину визнав повністю), наявності пом`якшуючої обставини, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обрано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-20/60151-ТВ від 11.12.2020 року в розмірі 817 гривень 25 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: спец. пакет № SUD4010413 всередині якого: 4 ковпаки марки «Volvo» з маркуванням « ОСОБА_10 »; 2 ковпака марки «Грейт Вол» з маркуванням «В-032»; 3 ковпака марки «Черрі» з маркуванням «S21- 3100510АС»; 3 ковпака марки «Аudi» з маркуванням «800601165К»; 2 ковпака марки «Ford» з маркуванням «2S6J1130ВА»; 3 ковпака марки «Сіtгоen» з маркуванням «МОULE:С005.Y10»; 4 ковпаки марки «Ford» з маркуванням «2N11-1000-АВ»; 2 ковпака марки «Ford» з маркуванням «ЗМ51-1130-Е», 1 ковпак марки «Аudi» з маркуванням «800601165К»; 1 ковпак марки «ВMW» з маркуванням «36.13-6751992»; 1 ковпак марки «Сіtгоen» з маркуванням «МОULE:С005.Y10»; 2 ковпака марки «Ford» з маркуванням «ЗМ51-1130-Е», що було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а також, предмет, схожий на розкладний ніж, які передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знищити;

- мобільний телефон марки «Самсунг» білого кольору ІМЕІ НОМЕР_3 із сім-картою оператора «Лайф» з номером НОМЕР_4 та комплект ключів марки «Topex», що передані до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві повернути ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон марки «Айфон» білого кольору ІМЕІ НОМЕР_5 із сім-картою оператора «Лайф» з номером НОМЕР_6 , що переданий до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: