УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000204 від 22.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Як вбачається з клопотання, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником мисливського нарізного карабіну марки «Вулкан - ТК», кал. 5,45x39 мм., серія НОМЕР_1 .
Згідно журналу обліку власників мисливських нарізних карабінів дозвіл № НОМЕР_2 виданий 07.11.2019 ВКОЗ у СДС УПД ГУНП в Одеській області терміном дії до 07.11.2022.
Згідно бази ІПНП ГУНП в Одеській області інформація щодо реєстрації мисливського нарізного карабіну марки «Вулкан ТК», кал. 5,45x39 мм, серія НОМЕР_1 , який значиться за ОСОБА_4 згідно журналу обліку власників мисливських нарізних карабінів за № 9594 відсутня.
З дубліката особової справи № 9594 від 07.11.2019 встановлено, що ОСОБА_4 дозвіл на право носіння та зберігання мисливського нарізного карабіну серії НОМЕР_3 виданий 25.07.2019.
При цьому, на підставі заяви за вхідним № 7023 від 22.10.2019 в Одеському НДЕКЦ МВС України здійснено відстріл зброї - карабіну марки «Вулкан ТК», кал. 5,45x39 мм, серія НОМЕР_1 про що ОСОБА_4 видано довідку про відстріл зброї № 6492 від 22.10.2019.
Також установлено, що ОСОБА_4 є власником пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями - «Т-RЕХ», калібр 9 мм, № НОМЕР_4 , про що заведена особова справа № 23421 від 07.11.2019 УТІД ГУНП в Одеській області терміном до 07.11.2022, а також надано дозвіл на право носіння та зберігання пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями серії НОМЕР_5 від 25.07.2019.
При цьому, на підставі заяви № 5869 від 18.04.2018 у Вінницькому НДЕКЦ МВС України здійснено відстріл зброї пістолету «Т-RЕХ», калібр 9 мм, № НОМЕР_4 , про що видано довідку про відстріл зброї № 6024 від 19.04.2018.
Разом з цим, згідно особової справи № 1574 від 04.07.2019 заведеної УТІД ГУНП в Одеській області терміном, ОСОБА_4 надано право на носіння та зберігання мисливської рушниці на підставі дозволу серії НОМЕР_6 від 09.06.2019.
Таким чином, на момент видачі дозволу на право носіння та зберігання мисливського нарізного карабіну серії НОМЕР_3 від 25.07.2019 (особова справа № 9594 від 07.11.2019), дозволу на право носіння та зберігання пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями серії НОМЕР_5 від 25.07.2019 (особова справа № 23421 від 07.11.2019) та дозволу на право носіння та зберігання мисливської рушниці серії НОМЕР_6 від 09.06.2019 (особова справа № 1574 від 04.07.2019) ОСОБА_4 не виповнилось 25 років.
Відповідно до п. 12.1 розділу 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення, та використання вогнепальної пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями ментальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622 (далі Інструкція) органи поліції не мають право видавати дозволи на право придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї, особі якій не виповнилось 25 - річного віку.
Так, 24.11.2021 свідок ОСОБА_5 добровільно надав документи, перелік яких міститься у клопотанні.
Так, видані документи ОСОБА_5 , мають суттєве значення для об`єктивного розслідування кримінального провадження та являються об`єктами подальшого дослідження під час проведення почеркознавчої експертизи.
З урахуванням викладено, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, яке добровільно видано ОСОБА_5 .
2. Позиції учасників при розгляді клопотання.
Від прокурора надійшло клопотання про розгляд клопотання про арешт майна без його участі. Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання був повідомлений.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу отримання речей та документів, свідком ОСОБА_6 були добровільно видані документи, перелік яких міститься у клопотанні.
Так, слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені документи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вбачається з постанови про визнання і приєднання до матеріалів досудового розслідування речових доказів від 24.11.2021 року, вилучені під час проведення обшуку документи визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000204 від 22.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій з вказаним майном.

3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені документи можуть бути використані в якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження.
При цьому, оскільки такі документи можуть містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик її можливого знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні документи.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000204 від 22.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України задовольнити.

Накласти арешт на:

- статут громадського формування з охорони громадського порядку «Цербер» на 8 арк. у прошитому вигляді;

- список членів громадського формування з охорони громадського порядку «Цербер» на 2 арк. у прошитому вигляді;

- інформація про склад керівного органу штабу громадського формування з охорони громадського порядку «Цербер» на 1 арк.;

- Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №42772777 на 1 арк.;

- Копія паспорту громадянина України ОСОБА_7 НОМЕР_7 на 1 арк.;

- Копія паспорту громадянина України ОСОБА_8 . КК237031 на 1 арк. з відповідною фотокарткою;

- Копія паспорту громадянина України ОСОБА_9 . КМ703533 на 1 арк. з відповідною фотокарткою;

- Копія паспорту громадянина України ОСОБА_10 КЕ227683 на 1 арк.;

- Копія паспорту громадянина України ОСОБА_11 на 6 арк. з відповідною фотокарткою;

- Копія паспорту громадянина України ОСОБА_12 КМ869635 на 1 арк.;

- Копія паспорту громадянина України ОСОБА_13 КК198841 на 1 арк. з відповідною фотокарткою.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1