Справа № 442/9294/21
Провадження № 1-кп/442/89/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000954 від 12.06.2020 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Опака Дрогобицького району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який працює на посаді слюсаря інструментальника у ТДВ «БЗ» «РЕМА», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
встановив:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 11.06.2020, орієнтовно о 20.30 год., керуючи в світлу пору доби вантажним автомобілем марки «ГАЗ» моделі 6611, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині асфальтованої дороги на вулиці Шевченка, що в с.Опака Дрогобицького району Львівської області, в напрямку смт.Підбуж Дрогобицького району Львівської області, виявивши спереду перешкоду у вигляді автомобіля марки «Volkswagen» моделі Т5, який стояв на проїжджій частині дороги навпроти подвір`я будинку №230, діючи всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, затв. Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме: - пункту 1.2, згідно якого «в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів»; - пункту 12.1., згідно якого «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; - пункту 12.3. (вимог дорожньої розмітки 1.1 розділу 34), згідно якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та хибно оцінюючи дорожню обстановку, з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди, тобто зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» моделі Т5, застосував невиправданий маневр поворот праворуч, виїхав на праве узбіччя дороги, де здійснив наїзд на пішоходу ОСОБА_6 , який йшов по правому узбіччю дороги в попутному напрямку автомобіля, маючи при цьому технічну можливість уникнути такий наїзд на пішохода.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав наступні тілесні ушкодження закрита поєднана травма у вигляді: уламкового перелому лівої клубної кістки, переломів обох лобкових та сідничних кісток із розходженням лобкового зчленування та лівого крижово-клубового з`єднання, закритий розгинальний перелом правої променевої кістки в нижній третині, закрити перелом зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки з крововиливами в оточуючі м`які тканини, множинні розриви стінки тонкої кишки з перитонітом, уретри, крововиливи в товщі брижі тонкого кишківнику зліва, в заочеревинному просторі, забійні рани попереку та чола зліва, множинні садна та синці, які в своїй сукупності відносяться до тяжкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (завдання), знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю та які й спричинили смерть потерпілого ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_3 , порушив правила безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Щиросердно розкаюється у вчиненому, просить суд суворо не карати. Цивільний позов визнає.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила покарати ОСОБА_3 по закону, однак, зважаючи на молодий вік обвинуваченого, беручи до уваги те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, обрати покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.
Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.
Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим і визнає фактичні обставини доведеними.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст.ст.65 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винуватого, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. А тому, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, по місцю роботи та проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання, на думку суду, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілій.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не встановлено.
З врахуванням наведеного, аналізуючи особу винуватого, як в загально соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, суд, з урахуванням положень Загальної частини Кримінального кодексу України дійшов висновку, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі, оскільки виключно такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
А тому, враховуючи те, що обвинувачений у вчиненому розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину, молодий вік останнього, позитивну характеристику за місцем роботи та проживання, те, що до кримінальної відповідальності притягається вперше, частково відшкодував завдану шкоду, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України.
Крім того, судом береться до уваги позиція державного обвинувача, який просить суд, зважаючи на молодий вік обвинуваченого (18 років на час ДТП), позитивну характеристику, те що раніше ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягався, є працевлаштованим, частково відшкодував потерпілій шкоду, застосувати ст.75 КК України до основного покарання.
Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 в період дії іспитового строку та з метою організації органом виконання покарань належного контролю за його поведінкою, на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Дрогобицькою окружною прокуратурою в межах даного кримінального провадження заявлено в інтересах держави в особі Бориславської міської ради Львівської області цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 коштів, витрачених КНП «Центральна міська лікарня м.Борислава» Бориславської міської ради на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 на користь Бориславської міської ради у розмірі 10644,14 грн.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір .

Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що цивільні позовслід задовольнити в межах заявлених позовних вимог.
У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України до процесуальних витрат у кримінальному провадженні віднесені, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів.
За змістом статті 15 Закону України «Про судову експертизу», частини 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно довідки про витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/114-21/17969-ІТ від 10.11.2021 за матеріалами кримінального провадження №0000954 витрати на проведення експертизи становлять 2574,30 грн.
За таких обставин суд, ухвалюючи вирок у кримінальному провадженні, вирішує стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати за проведені вищевказані експертизи.
З речовими доказами необхідно поступити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368 - 371, 373, 374 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов Дрогобицької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бориславської міської ради Львівської області до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 кошти, витрачені КНП «Центральна міська лікарня м.Борислава» Бориславської міської ради на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 на користь Бориславської міської ради у розмірі 10644,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Державного бюджету Українисудові витрати в сумі 2574,30 гривень за проведення інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/114-21/17969-ІТ від 10.11.2021.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.06.2020 скасувати.
Речовий доказ: вантажний автомобіль марки ГАЗ моделі 6611 р.н.з. НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1