ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2021 року було задоволене клопотання слідчого, та застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 лютого 2022 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя, враховуючи вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, особу підозрюваного, який не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, дійшов висновку, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі, шляхом перетину державного кордону, та дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. На його думку, єдиний ризик встановлений судом першої інстанції, є недоведеним та нічим не підтверджується, а клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять доказів, які б об`єктивно вказували на його існування. При цьому, апелянт зазначає, що опитані на досудовому розслідуванні свідки, які знаходились на місці події, заявили про непричетність ОСОБА_6 до злочину. До того ж, захисник вказує, що у ОСОБА_9 відсутній паспорт для виїзду за кордон, тому, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є необґрунтованим.
Окрім того, захисник зазначає, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_9 тяжко хворіє, характеризується як спокійний, добрий, чуйний та врівноважений, має на утриманні бабусю, тому підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.
У доповненні до апеляційної скарги захисник звертає увагу на те, що слідчий суддя допустив неповноту та однобічність розгляду клопотання слідчого, оскільки не взяв до уваги, зокрема показання свідка ОСОБА_11 , та інші докази у провадженні на підтвердження непричетності ОСОБА_9 до вчиненого злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Так, клопотанням слідчого та наданими до них доказами підтверджується, що старшим слідчим ВП № 5 ДРУП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001090 від 08.12.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
08.12.2021 о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, того ж дня його повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Згідно матеріалів, долучених до клопотання, й враховуючи наведену правову позицію, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри.
Отже, судом наявність долучених до клопотання слідчого доказів і відомостей, визнано достатніми для підтвердження обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_6 , з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам цього провадження, та обґрунтованість підозри підтверджується доказами у провадженні у їх сукупності, що дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин.
Разом з цим, в контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчий суддя не мотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, й його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно і повно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики доведеними та такими, що об`єктивно існують й для їх запобігання, необхідно застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Тако, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, належним чином врахував ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , який є умисним особливо тяжким злочином, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, яке передбачене у виді позбавленні волі строком до 15 років, його особу, який не одружений, офіційно не працевлаштований і не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, й дійшов обґрунтованого висновку про існування у провадженні ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам ст. 183 КПК України.
Також, слідчий суддя, оцінивши всі обставини провадження, дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для застосування щодо ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу немає, оскільки вони не зможуть забезпечити запобігання встановлених слідчим суддею ризику.
Посилання захисника на ті обставини, що ризик встановлений слідчим суддею є недоведеним та нічим не підтверджується, зокрема через відсутність у підозрюваного закордонного паспорту, є неспросможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке загрожує, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 є безпідставними, оскільки всі надані докази були об`єктом дослідження суду при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Посилання захисника на те, що слідчим суддею не було надано належної оцінки особі підозрюваного, який хворіє, характеризується як спокійний, добрий, чуйний до людей та врівноважений, хоча і мають місце, однак ці обставини не можуть бути стримуючим фактором належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи встановленні слідчим суддею обставини, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також, його особу, погоджується зі слідчим суддею, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Отже, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4