Справа № 752/6631/18
Провадження № 1-кп/752/1858/21
УХВАЛА

13 грудня 2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

в ході судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001008 від 03 лютого 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

встановив:

На розгляді Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 31 грудня 2021 року включно.

Враховуючи, що у суду відсутня можливість закінчити судовий розгляд кримінального провадження в період граничного строку визначеного запобіжного заходу, суд в порядку ч. 3 ст. 331 КПК зобов`язаний вирішити питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

В судовому засіданні прокурор вказав на необхідність продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Захисник заперечив проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, вказавши на відсутність зазначених у ст. 177 КПК ризиків. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, зокрема у виді домашнього арешту на певний період доби, що, на його думку, є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Надав копію свідоцтва про наявність у обвинуваченого житла за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить йому на праві спільної часткової власності.
Обвинувачений підтримав позицію захисника. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 ст. 177 КПК передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 ст. 178 КПК передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до приписів ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінка обґрунтованості підозри в даному випадку здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості обвинувачених. За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За результатами вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, пояснень учасників судового провадження, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення.

З огляду на характер інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, об`єктом посягання якого є найвища соціальна цінність життя людини, даних про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. 177, ст. 178 КПК, які враховував суд при продовженні строку тримання ОСОБА_5 під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати. Обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, допит яких в судовому засіданні не проведено.

При цьому, застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту, про що просив захисник та обвинувачений в судовому засіданні, буде недостатнім для запобігання зазначеним ризикам, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Так, у ОСОБА_5 відсутня власна сім`я дружина та діти, з якими б він підтримував міцні соціальні зв`язки.

Участь ОСОБА_5 в АТО та наявність у нього на праві спільної часткової власності житла не нівелює наявні ризики та не є гарантією належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину та вимоги п. 2 ч.4 ст. 183 КПК, підстав для визначення обвинуваченому розміру застави колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 331 КПК, суд
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів до 10 лютого 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3