Єдиний унікальний номер:466/2251/19
Провадження № 1-в/448/34/21
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.09.2021 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

та представника пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська подання фахівця Мостиського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Мостиського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання по закінченню терміну випробування засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Подольськ Московської області Російської Федерації, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, росіянина, з вищою освітою, одруженого, засудженого вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 19.06.2019 року за ч.1 ст.129, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням обов`язків згідно ст.76 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Фахівець Мостиського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним поданням, в якому зазначає, що вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 19.06.2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.129, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням обов`язків згідно ст.76 КК України. Вказує, що 19.06.2021р. термін іспитового строку закінчився, в період іспитового строку засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе з посередньої сторони. Зазначає, що згідно даних ОСК ГУНП України у Львівській області відносно ОСОБА_6 відкрито кримінальне провадження №0000415 від 22.05.2020р. про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке знаходиться на стадії розгляду згідно повідомлення Мостиського районного суду Львівської області №448/1488/20/4242/21 від 15.06.2021р.

Вважає, що оскільки випробувальний термін закінчився, тому просить вирішити питання про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням по закінченню іспитового терміну.

Представник Мостиського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області - ОСОБА_4 , в судовому засіданні подання підтримала та пояснила, що в період іспитового строку ОСОБА_6 зарекомендував себе з посередньої сторони, відносно нього в суді на розгляді знаходяться одне кримінальне провадження, однак оскільки його винним не визнано (вважається невинуватим ст.62 Конституції України), а іспитовий строк закінчився, просить звільнити його від відбування покарання по закінченню терміну випробування.

Засуджений ОСОБА_6 повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, натомість поштовий конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відмовився від одержання», в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , заперечила проти задоволення подання та вважає його передчасним. Зазначила, що в Мостиському районному суді Львівської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, вчиненого таким в період іспитового строку та дані обставини будуть враховуватись судом під час винесення вироку.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши пояснення представника сектору з питань пробації та думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 19.06.2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.129, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, із покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Вирок набрав законної сили 19.07.2019 року.

Засуджений ОСОБА_6 перебуває на обліку в Мостиському районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області.

Строк випробування закінчився 19.06.2021 року.

Відповідно п.9 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має вирішувати зокрема питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом

Відповідно до вимог ч.3 ст.75 КК України, умовою ухвалення рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є те, що він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Згідно ч.1 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Частиною 1 статті 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З огляду на ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Статтею 78 Кримінального кодексу України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.

Тобто, закінчення іспитового строку не означає, що засуджений визнається звільненим від відбування призначеного покарання, оскільки правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням визначаються поведінкою засудженого протягом іспитового строку, а саме: виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення нового кримінального правопорушення.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, визначених в ч.2 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, визначених в ч.1 ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням та не дає підстав для застосування ст.78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Із роз`яснень, викладених в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Системний аналіз закону свідчить про те, що саме вчинення особою під час іспитового строку нового кримінального правопорушення, а не винесення обвинувального вироку, суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України, про звільнення від відбування покарання

Вказані обставини не суперечать вимогам статті 62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, оскільки лише у разі ухвалення обвинувального вироку за новий злочин, суд зможе призначити засудженому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 КК України, як про це зазначається в ч.3 статті 78 цього Кодексу.

При дослідженні матеріалів особової справи №20/2019 та подання, судом встановлено, що в період іспитового строку, встановленого вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 19.06.2019 року, відносно засудженого ОСОБА_6 відкрито кримінальне провадження: №0000415 від 22.05.2020р. про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Обвинувальний акт за цим кримінальним провадженням був направлений до Мостиського районного суду Львівської області та на час розгляду подання не розглянутий (перебуває на стадії судового розгляду).

За таких обставин, враховуючи що об`єктивно існують дані про те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нового кримінального правопорушення під час іспитового строку і відповідне кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду (рішення на даний час не ухвалено), то суд приходить до переконання, що подання є передчасним.

Посилання органу пробації на те, що станом на момент розгляду судом подання, рішення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , не прийняте, а тому він вважається не винуватим і до нього можуть бути застосовані положення ст.78 КК України, спростовуються ст.3 КПК України, відповідно до якої притягнення до кримінальної відповідальності стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналогічно і посилання на ч.2 ст.2 КК України та ч.1 ст.17 КПК України не заслуговують на увагу: ОСОБА_6 ніхто не піддає новому покаранню і не піддасть, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено вироком суду.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання фахівця Мостиського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Мостиського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання по закінченню терміну випробування засудженого ОСОБА_6 необхідно відмовити.

При цьому суд звертає увагу, що з вказаним поданням можна звернутись повторно після прийняття остаточного рішення по розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , за ч.1 ст.263 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні подання фахівця Мостиського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , погодженого начальником Мостиського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання по закінченню терміну випробування засудженого ОСОБА_6 - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її проголошення може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суд через Мостиський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1