Справа № 742/800/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/524/21
Категорія - ч. 2 ст. 345 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000139 від 13.02.2021 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 квітня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ольшана, Ічнянського району, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Прилуки, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 квітня 2021 року:

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 62 КК України змінено призначене покарання на тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 1 рік.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 запобіжний захід не обирався.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Застосовано до ОСОБА_9 ст. 75 КК України і звільнено його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 рік .

Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили на ОСОБА_9 запобіжний захід не обирався.

Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів належить органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, та інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

До завдань Національної поліції входить забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Починаючи з січня 2021 на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області проходить службу громадянин України ОСОБА_10 .

Також, з січня 2021 року на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області проходить службу громадянин України ОСОБА_11 .

13 лютого 2021 о 17:36 год. старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 та капралом поліції ОСОБА_11 , які перебували на чергуванні, перебуваючи у форменому одязі, у однострої з вогнепальною зброєю та спеціальними засобами здійснено виїзд на виклик громадянина ОСОБА_9 , який повідомив, що його товаришу ОСОБА_8 в аптеці «Оптових цін», що за адресою АДРЕСА_5 протиправно відмовляють у продажі ліків.

По прибуттю на місце за адресою АДРЕСА_5 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 встановили, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебувають за вказаною адресою в громадському місці з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не реагують на зауваження, чим порушують громадський порядок.

Старший лейтенант поліції ОСОБА_10 та капрал поліції ОСОБА_11 з метою вжиття заходів щодо припинення правопорушень з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 13.02.2021 о 18 год. 14 хв. неодноразово та наполегливо робили зауваження останнім щодо припинення неправомірних дій, залишення громадського місця та вибуття до місця проживання.

Натомість, ОСОБА_8 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, з мотивів спонукання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до припинення виконання службових обов`язків з охорони громадського порядку, реагуючи на дії ОСОБА_10 , який намагався надати допомогу ОСОБА_11 при затриманні ОСОБА_9 , наніс один удар лівою рукою в ділянку правої скроні ОСОБА_10 ..

В результаті вказаного удару від ОСОБА_8 старший лейтенант поліції ОСОБА_10 отримав тілесне ушкодження у виді синця правої скроневої ділянки, яке відповідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_9 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, з мотивів спонукання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до припинення виконання службових обов`язків з охорони громадського порядку, застосувавши фізичну силу охопив обома руками шию ОСОБА_11 та утримував її під постійним фізичним тиском.

Також ОСОБА_9 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, з мотивів спонукання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до припинення виконання службових обов`язків з охорони громадського порядку, наніс один удар лівою рукою в ділянку голови (щелепи) та один удар ногою в живіт ОСОБА_10 .

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_9 капрал поліції ОСОБА_11 відповідно висновку судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у виді розтягнення зв`язочного апарату шийного відділу хребта, синця лівої оічної поверхні шиї, які відповідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_9 ОСОБА_10 відповідно висновку судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у виді синця правої скроневої ділянки, синця підборіддя, синця передньої черевної стінки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду відносно нього змінити та виключити з вироку зміну призначеного покарання, звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк терміном в 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На думку апелянта, призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що щиро кається, багаторазово просив вибачення у потерпілих, є військовослужбовцем і надалі має намір продовжувати військову службу. Просить застосувати до нього положення ст. 75 КК України з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України та не позбавляти його волі реально.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги не подавали.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю та підтвердили обставини, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаялися.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за обставинами, інкримінованими в обвинувальному акті, є правильною.

Дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 от. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 06 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу винного, який до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивну характеристику з місця проживання та роботи, має постійне місце проживання, на обліку «Прилуцького неврологічного диспансеру» та в психоневрологічному відділеннях не знаходиться, являється учасником бойових дій, являється військовослужбовцем, врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме, визнання вини і щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, врахував принцип індивідуалізації покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, його критичне ставлення до вчиненого, за час розгляду кримінального провадження свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, веде законослухняний спосіб життя, а також врахував думку самого обвинуваченого про бажання продовжити службу в Збройних силах України, та прийшов до обгрунтованого висновку щодо застосування покарання в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК у виді позбавлення волі, з урахуванням статусу військовослужбовця на підставі ст. 62 КК України, змінивши призначене покарання на тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 1 рік.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, належним чином дослідити та оцінити всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Перевіривши вирок, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність покарання тяжкості та обставинам вчиненого ним правопорушення, є необґрунтованими. Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Даючи оцінку обставинам справи, колегія суддів наголошує, що поліція в будь-якій державі існує для забезпечення порядку і її співробітники, життя і здоров`я яких піддається ризику при несенні служби, повинні бути належним чином захищені державою. Тому запропоновані стороною захисту зміни до вироку можуть призвести фактично до безкарності за вчинений злочин, не сприятимуть укріпленню законності і правопорядку в державі і тому колегією суддів апеляційного суду відхиляються.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 75 КК, на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців дії цієї статті не розповсюджуються. Отже, для застосування ст. 75 КК стосовно ОСОБА_8 , як це пропонує сторона захисту, суду апеляційної інстанції слід було б призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке є більш суворим, ніж тримання в дисциплінарному батальйоні, тобто фактично погіршити становище обвинуваченого і є в даній ситуації не виконуваним.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає жодної невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого через його суворість, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких обставин, що не були враховані місцевим судом в апеляційній скарзі не вказано, а тому безпідставно вважати призначене покарання суворим та таким, що не відповідає особі обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає жодної невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого через його суворість, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 квітня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4