Справа № 752/2502/18
Провадження № 1-кс/752/267/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, клопотання слідчого СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002348 від 25.03.2017, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , не працюючого, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002348, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2017.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002348, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що учасниками ОСОБА_4 з часткою 50,75% та ОСОБА_7 з часткою 49,25% відповідно до протоколу №1 установчих зборів засновників ТОВ «Автонавігатор» від 22.04.2004 створено вказане Товариство та ОСОБА_4 обраний директором ТОВ «Автонавігатор».

Так, відповідно до п. 9.8 Статуту ТОВ «Автонавігатор», затвердженого Загальними зборами учасників ТОВ «Автонавігатор» 22.07.2009, ОСОБА_4 , як директор, був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями щодо організації та контролю діяльності Товариства, обов`язками щодо управління та розпорядження майном Товариства, тобто, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, являвся службовою особою.

Відповідно до п. 9.8 Статуту ТОВ «Автонавігатор», ОСОБА_4 , як директор, мав право розпоряджатися майном Товариства в межах, що визначені Загальними Зборами Учасників та даним Статутом. Крім того, відповідно до п.п. з) п. 9.6. Статуту ТОВ «Автонавігатор», затвердження договорів про відчуження майна Товариства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна Товариства відноситься до компетенції Загальних Зборів учасників Товариства.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.04.2013 року, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на розтрату на користь третіх осіб рухомого майна ТОВ «Автонавігатор», шляхом укладання з ТОВ «Платінум Авто» договорів купівлі-продажу транспортних засобів Товариства за заниженою вартістю, які являються основними засобами Товариства, та подальше привласнення коштів за їх продаж.

Реалізуючи зазначений злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно з корисливих мотивів та всупереч інтересам Товариства та всупереч п.п. з) п. 9.6. Статуту ТОВ «Автонавігатор, в період з 25.04.2013 по 05.08.2013 уклав за заниженою вартістю низку договорів купівлі-продажу транспортних засобів, які являються єдиними основними засобами Товариства, з ТОВ «Платінум Авто», а також привласнив частину грошей, отриманих за продаж вказаних транспортних засобів.

Так, в період з 25.04.2013 по 05.08.2013, ОСОБА_4 уклав з директором ТОВ «Платінум Авто» ОСОБА_8 рад договорів, а саме:

- 25.04.2013 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2504/13, відповідно до якого Товариство продало за заниженою вартістю вантажний сідловий тягач DAF XF 95.480 12580, (2005 року випуску), № шасі НОМЕР_1 за 85 262,92 грн., та напівпричіп бортовий тентований PACTON Т3001, (2003 року випуску), червоного кольору, № шасі НОМЕР_2 за 42 712,50 грн.

- 07.05.2013 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0705/13 відповідно до якого Товариство продав за заниженою вартістю вантажний сідловий тягач DAF XF 95.430 12580, № шасі НОМЕР_3 за 66 066,16 грн., та напівпричіп бортовий тентований KOGEL SN 24 (1995 року випуску), № шасі НОМЕР_4 за 5 174,53 грн.

- 29.05.2013 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2905/13 відповідно до якого Товариство продало за заниженою вартістю вантажний сідловий тягач VOLVO FH 12 12130, № шасі НОМЕР_5 за 107 385,14 грн., та бортовий тентований напівпричіп ROLFO S3363FR, № шасі НОМЕР_6 за 10 822,97 грн.

- 30.05.2013 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 3005/13, відповідно до якого Товариство продало за заниженою вартістю вантажний сідловий тягач VOLVO FH 12 12130, № шасі НОМЕР_7 за 85 063,68 грн., та напівпричіп PACTON 3142 D,(1997 року випуску), № шасі НОМЕР_8 за 31 563,18 грн.

- 26.06.2013 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2606/13 відповідно до якого Товариство продало вантажний сідловий тягач RENAULT 385 PREMIUM (1998 року випуску), номерний знак НОМЕР_9 , № шасі НОМЕР_10 за 163 193, 47 грн. та напівпричіп фургон ROLFO S33663 ( 1998 року випуску), номерний знак НОМЕР_11 , № шасі НОМЕР_12 за 71 412, 38 грн. Грошові кошти за вказаним договором у сумі 234 605,85 грн. були нібито отримані ОСОБА_4 готівкою так як кошти до каси підприємства або на рахунок підприємства внесені не були.

-27.06.2013 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2706/13 відповідно до якого Товариство продало за заниженою вартістю вантажний фургон SCANIA 124 № шасі НОМЕР_13 за 132 060,19 грн. та причіп фургон VAN HOOL D-0180 , № шасі НОМЕР_14 за 34 339,51 грн.

-29.06.2013 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2906/13, відповідно до якого продав вантажний фургон FORD CARGO № шасі НОМЕР_15 за 123 064,73 грн. Грошові кошти за вказаним договором у сумі 123 064,73 грн. були нібито отримані ОСОБА_4 готівкою так як кошти до каси підприємства або на рахунок підприємства внесені не були.

-25.07.2013 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2507/13 відповідно до якого продав вантажний сідловий тягач RENAULT 385 PREMIUM № шасі НОМЕР_16 за 59 021,27 грн., та напівпричіп бортовий VAN HOOL ЗВ0011, № шасі НОМЕР_17 за 81 904,61 грн. Грошові кошти за вказаним договором у сумі 140 925,88 гривень були нібито отримані ОСОБА_4 готівкою так як кошти до каси підприємства або на рахунок підприємства внесені не були.

-29.07.2013 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2907/13 відповідно до якого Товариство продало за заниженою вартістю напівпричіп бортовий VAN HOOL ЗВ0011, № шасі НОМЕР_18 за 30 922,26 грн. Грошові кошти за вказаним договором у сумі 30 922,26 грн., гривень були нібито отримані ОСОБА_4 готівкою так як кошти до каси підприємства або на рахунок підприємства внесені не були.

-31.07.2013 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 3107/13 відповідно до якого Товариство продало за заниженою вартістю напівпричіп фургон SOMMER SG-100, № шасі НОМЕР_19 за 43 218, 62 грн. Грошові кошти за вказаним договором у сумі 43 218,62 гривень були нібито отримані ОСОБА_4 готівкою так як кошти до каси підприємства або на рахунок підприємства внесені не були.

-05.08.2013 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 05/08-13 відповідно до якого Товариство продало за заниженою вартістю сідловий тягач DAF XF 95.380 12000, № шасі НОМЕР_20 за 78 634,19 грн. Грошові кошти за вказаним договором у сумі 78 634,19 гривень були нібито отримані ОСОБА_4 готівкою так як кошти до каси підприємства або на рахунок підприємства внесені не були.

Отже, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконно збагачення інших осіб, в долі яких він зацікавлений, а саме ТОВ «Платінум Авто», передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, діючи всупереч інтересам Товариства, здійснив розтрату майна Товариства, шляхом укладання договорів купівлі-продажу вищезазначених транспортних засобів за заниженою вартістю, чим завдав збитку ТОВ «Автонавігатор» на загальну суму 899 618,09 грн., що підтверджується висновком експерта №15/7 від 12.04.2021.

Також, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, діючи всупереч інтересам Товариства, привласнив грошові кошти Товариства, шляхом невнесення їх до каси та на рахунки товариства, чим завдав збитку ТОВ «Автонавігатор» на суму 520 809,80 грн. що підтверджується висновком експерта №15/7 від 12.04.2021.

Загалом вказаними умисними діями ОСОБА_4 , ТОВ «Автонавігатор» нанесено збитки на загальну суму 1 420 427, 89 гривень, що у п`ятсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що відповідно до примітки 5 до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

30.12.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

На обґрунтування необхідності застосування щодоОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілого у кримінальному правопорушенні, у якому підозрюється чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування.

На підставі зазначеного слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити. Пояснив, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованою та доведеною належними доказами. Ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, є доведеними. Застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не здатне забезпечити ризики про які вказано у клопотанні.
Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечив, просив відмовити у задоволенні клопотання. Пояснив, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не підтверджена належними доказами, ризики про які вказано слідчим у клопотанні є необґрунтованими та відсутні повністю.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Встановлено, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002348, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

30.12.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину який відповідно до статті 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження встановлені ст. 132 КПК України.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтована підозра», при оцінці цього питання слід звернутись до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошується, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього матеріали кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_4 міг вчинитизазначені вище злочини.
Підставами для обґрунтованої підозри про те, що ОСОБА_4 вчинив зазначені кримінальні правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження, а саме: заяви, протоколи допиту, вилучені документи, висновки експертів та інші матеріали кримінального провадження.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у слідчого судді матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 вищезазначених кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені пунктами 1,3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків та потерпілого у кримінальному правопорушенні.
Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим з таких підстав. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, яких відповідно до статті 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжкого, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Вказана обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Зазначене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Слідчий суддя, враховуючи тяжкість та характер злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 , особу підозрюваного, не виключає, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе здійснити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Прокурором також обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. При оцінці зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права підозрюваного, обвинуваченого на одночасний та перехресний допит. Так, суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Отже, на даний час існує загроза того, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків та потерпілого з метою надання ними органу досудового розслідування недостовірних показань щодо участі та ролі ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення або відмови від надання показань для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Разом з тим, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи сторони обвинувачення про існування ризику того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки, окрім формального посилання у змісті клопотання на наявність цього ризику, будь-яких доводів в обґрунтування можливості ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення, в ході розгляду клопотання прокурором наведено не було. У зв`язку з цим слідчий суддя вважає недоведеним наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує такі обставини: вік підозрюваного, наявність постійного місця проживання, сімейний стан, соціальні зв`язки, розмір шкоди завданої злочином.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину та доведених стороною обвинувачення двох ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, на даному етапі кримінального провадження, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості даного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою прокурор на основі наданих доказів не довів обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, які доведені прокурором у судовому засіданні. У зв`язку із цим у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід відмовити.
Оскільки при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не довів обставину, передбачену пунктом 3 ч. 1 цієї статті, то слідчий суддя, керуючись ч. 4 ст. 194 КПК України, враховуючи встановлені обставини, наведені вище, щодо вчинення кримінального правопорушення та особи підозрюваного, дійшов висновку про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покладання на підозрюваного ОСОБА_4 таких обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, а саме: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним прокурором ризикам (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) та забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, є необхідним та достатнім застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в нічний час з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня.
При визначенні строку, на який на підозрюваного покладаються зазначені вище обов`язки, з передбаченого ч. 5 ст. 195 КПК України переліку, слідчий суддя враховує, що обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців, а також те, що досудове розслідування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, зазначені вище обов`язки слід покласти на підозрюваного до 27.02.2022 включно.
Керуючись ст. 132, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 60 діб, тобто до 27.02.2022 року включно, заборонивши підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в нічний час з 22.00 години до 06.00 години наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Голосіївської окружної прокуратури м.Києва.

Строк дії ухвали до 27.02.2022 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 17.01.2022 року о 17.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1