печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням прокурора першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001200 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 172, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 367, ст. 356 КК України, на шість місяців, тобто до 03.06.2022,

В С Т А Н О В И В :

03.12.2021 у провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001200 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 172, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 367, ст. 356 КК України, на шість місяців, тобто до 03.06.2022.
Клопотання обґрунтовано тим, що Групою слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001200 від 03.06.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 172, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 367, ст. 356 КК України.
Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 06.12.2021, однак до цього часу слідством не виконані всі необхідні та можливі слідчі та процесуальні дії, спрямовані на забезпечення повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення, в зв`язку зі складністю провадження, а тому з метою завершення досудового розслідування, остаточного та беззаперечного доведення вини осіб, які вчинили вказані вище кримінальні правопорушення, виконати процесуальні та слідчі (розшукові) дії потреба в яких може виникнути під час досудового розслідування, необхідно продовжити строк досудового розслідування на шість місяців.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.

У судовому засідання слідчий клопотання підтримав з викладених підстав та просив продовжити строк досудового розслідування на шість місяців, з метою здійснення повного та всебічного досудового розслідування.

Вивчивши клопотання, заслухавши обґрунтування представника сторони обвинувачення, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч.1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.
Відповідно до статті 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості.
Окрім цього, зазначеною статтею встановлено, що строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину становить вісімнадцять місяців.
Відповідно до статті 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 295-1 КПК України у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.
Судовим розглядом встановлено, що Групою слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001200 від 03.06.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 172, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 367, ст. 356 КК України.
Установлено, що наказом Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 29.11.2018 № 210-ос ОСОБА_5 призначений на посаду Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, з випробувальним строком 6 місяців.
Як встановлено досудовим розслідуванням, після призначення ОСОБА_5 на вказану посаду, між ним та ОСОБА_4 почали виникати суперечки, оскільки ОСОБА_5 часто не погоджувався з особистою думкою Директора ДБР, і навпаки висловлював свою позицію та обґрунтовував її, що не подобалося ОСОБА_4 , і останній у свою чергу взагалі перестав сприймати ОСОБА_5 як керівника займаної ним посади. У зв`язку із виниклим конфліктом ОСОБА_4 упереджено, з особистих мотивів вирішив звільнити ОСОБА_5 із вказаної посади за будь-яких обставин, оскільки у нього виникла особиста неприязнь до ОСОБА_5 .
Таким чином, у подальшому, для необхідності звільнення у майбутньому ОСОБА_5 . ОСОБА_4 надавав усну вказівку своїм підлеглим щодо виявлення і фіксування якнайбільше негативу у роботі ОСОБА_5 .
У подальшому, через особисту неприязнь у ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , останній неодноразово заслуховувався на оперативних нарадах у центральному апараті Державного бюро розслідувань , і як наслідок згідно змісту протоколу оперативної наради від 21.05.2019 № 6, на оперативній нараді вирішено стан організації роботи ОСОБА_5 незадовільним.
Листом Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 21.05.2019 № 01-7237, ОСОБА_5 попереджений про його звільнення з 28.05.2019 з посади Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві у порядку п. 2 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку із встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.
При цьому, як обґрунтування для майбутнього звільнення, у попередженні ОСОБА_4 вказано особисто видуманий критерій - недостатній рівень професійної підготовки ОСОБА_5 для виконання завдань та обов`язків Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, тим самим виразив свою особисту неприязнь до працівника.
Також, підписавши таке письмове попередження, у якому констатується факт звільнення працівника з 28.05.2019, ОСОБА_4 вже усвідомлював та засвідчував наперед, що ОСОБА_5 буде звільнений з займаної посади, незалежно від результатів погоджень наказу про звільнення першим заступником та заступником Директора Державного бюро розслідувань, а також без подання Конкурсної комісії, тим самим поставився упереджено до вказаного працівника.
Крім того, Директор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 грубо порушуючи вимоги ч. 6 ст. 35, п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» - не забезпечив завчасне (не пізніш як за сім календарних днів) ознайомлення ОСОБА_5 з письмовим попередженням про звільнення. Фактично попередження було отримано ОСОБА_5 23.05.2019, з якого і повинен відраховуватись 7-денний строк до моменту звільнення.
Після підписання та вручення ОСОБА_5 повідомлення про звільнення, ОСОБА_4 усвідомлюючи для себе те, що рішення про звільнення ОСОБА_5 він уже прийняв, лише 27.05.2019 за вих. № 90-ЛО-19 звернувся із пропозицією розглянути у строк до 17.45 год. 28.05.2019 питання про погодження проекту наказу «Про звільнення ОСОБА_5 » до першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань.
Водночас будучи достовірно обізнаним про те, що директори територіальних органів, керівники підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань призначаються на посаду та звільняються з посади Директором Державного бюро розслідувань за поданням Конкурсної комісії, з питанням звільнення ОСОБА_5 до Конкурсної комісії ОСОБА_4 взагалі не звернувся і подання Конкурсної комісії не отримав.
Листами від 28.05.2019 №№ 527/ВН, 525/ВН, за підписами першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 і ОСОБА_7 адресованих ОСОБА_4 , у погодженні звільнення ОСОБА_5 відмовлено. В обґрунтування прийнятого рішення зокрема зазначено, що під час процедури погодження та звільнення працівника з посади допущені грубі порушення чинного законодавства України, зокрема відсутнє подання Конкурсної комісії про звільнення працівника; повідомлення про звільнення працівника з певної дати направлене останньому до початку процедури погодження такого звільнення з першим заступником та заступником Директора Державного бюро розслідувань.
Проте, Директор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , діючи з особистих мотивів, зокрема у зв`язку із особистою неприязню до ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а також передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без завчасного (не пізніш як за сім календарних днів) ознайомлення ОСОБА_5 з письмовим попередженням про звільнення, без отримання погодження першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідування, а також без подання Конкурсної комісії, знаходячись у будівлі Державно бюро розслідувань, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, видав 28.05.2019 наказ № 148-ос, яким незаконно звільнив ОСОБА_5 з посади Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві з 19.09.2019 у перший робочий день після тимчасової непрацездатності як такого, що не відповідає займаній посаді протягом строку випробування.
Копія наказу від 28.05.2019 № 148-ос була направлена ОСОБА_5 супровідним листом від 31.05.2019 № 172/18/19 поштовою кореспонденцією, у той час, як випробувальний шестимісячний термін сплив 29.05.2019. Оскільки ОСОБА_5 до закінчення строку випробування не був ознайомлений з наказом про його звільнення з посади державної служби, станом на момент направлення наказу від 28.05.2019 № 148-ос вважався таким, що пройшов випробування.
Таким чином, Директором Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 грубо порушені вимоги ч. 7 ст. 35 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої, працівник вважається таким, що пройшов випробування у разі якщо строк випробування закінчився, а державного службовця не ознайомлено з наказом про його звільнення з посади державної служби.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019, яке рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.04.2020 залишено в силі, частково задоволено апеляційну скаргу Державного бюро розслідувань, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 скасоване та прийнято нове рішення, яким визнано протиправним і скасовано наказ директора Державного бюро розслідувань № 148-ос від 28.05.2019.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 13.12.2018 № 231-ос ОСОБА_8 призначений на посаду керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань, з випробувальним строком 6 місяців.
Після призначення ОСОБА_8 на вказану посаду, між ним та ОСОБА_4 виник конфлікт, оскільки ОСОБА_8 без особистого дозволу ОСОБА_4 провів перевірку та виявив факт відсутності певного працівника ДБР на робочому місці, що не сподобалося ОСОБА_4 . У зв`язку із виниклим конфліктом ОСОБА_4 упереджено, з особистих мотивів вирішив звільнити ОСОБА_8 із вказаної посади за будь-яких обставин, оскільки у нього виникла особиста неприязнь до ОСОБА_8 .
Таким чином, у подальшому, для необхідності звільнення у майбутньому ОСОБА_8 , 31.05.2019 ОСОБА_4 провів оперативну нараду за участю ОСОБА_8 , під час якої відкрито виражав свою особисту неприязнь до ОСОБА_8 саме через проведену перевірку та її результати.
Листом Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 03.06.2019 № 01-8283, ОСОБА_8 попереджений про звільнення його з 11.06.2019 з посади керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань у порядку п. 2 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку із встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.
При цьому, як обґрунтування для майбутнього звільнення, у попередженні ОСОБА_4 вказано особисто надуманий критерій - недостатній рівень професійної підготовки ОСОБА_8 для виконання завдань та обов`язків керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань, тим самим виразив свою особисту неприязнь до працівника.
Також, підписавши таке письмове попередження, у якому констатується факт звільнення працівника з 11.06.2019, ОСОБА_4 вже усвідомлював та засвідчував наперед, що ОСОБА_8 буде звільнений з займаної посади, незалежно від результатів погоджень наказу про звільнення першим заступником та заступником Директора Державного бюро розслідувань, а також без подання Конкурсної комісії, тим самим поставився упереджено до вказаного працівника.
Крім того, Директор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 грубо порушуючи вимоги ч. 6 ст. 35, п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» не забезпечив завчасне (не пізніш як за сім календарних днів) ознайомлення ОСОБА_8 з письмовим попередженням про звільнення. Фактично попередження було отримано 01.07.2019 у перший робочий день після виходу з лікарняного, з якого і повинен відраховуватись 7-денний строк до моменту звільнення.
Після підписання повідомлення про звільнення ОСОБА_8 , не маючи підтвердження отримання такого повідомлення ОСОБА_8 , ОСОБА_4 усвідомлюючи для себе те, що рішення про звільнення ОСОБА_8 він уже прийняв, лише 06.06.2019 за вих. № 99-ЛО-19 звернувся із пропозицією про погодження проекту наказу «Про звільнення ОСОБА_8 » до першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань.
Водночас будучи достовірно обізнаним про те, що директори територіальних органів, керівники підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань призначаються на посаду та звільняються з посади Директором Державного бюро розслідувань за поданням Конкурсної комісії, з питанням звільнення ОСОБА_8 до Конкурсної комісії ОСОБА_4 не звернувся і відповідно подання Конкурсної комісії не отримав.
Листами від 11.06.2019 №№ 590/ВН, 588/ВН, за підписами першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 і ОСОБА_7 адресованих ОСОБА_4 , у погодженні звільнення ОСОБА_8 відмовлено. В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що під час процедури погодження та звільнення працівника з посади допущені грубі порушення чинного законодавства України, зокрема відсутнє підтвердження ознайомлення ОСОБА_8 з письмовим попередженням про звільнення; відсутнє подання Конкурсної комісії про звільнення працівника; повідомлення про звільнення працівника з певної дати направлене останньому до початку процедури погодження такого звільнення з першим заступником та заступником Директора Державного бюро розслідувань.
Проте, Директор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , діючи з особистих мотивів, зокрема у зв`язку із особистою неприязню до ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а також передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без завчасного (не пізніш як за сім календарних днів) ознайомлення ОСОБА_8 з письмовим попередженням про звільнення, без отримання погодження першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідування, а також без подання Конкурсної комісії, знаходячись у будівлі Державно бюро розслідувань, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, видав 11.06.2019 незаконний наказ № 186-ос, яким звільнив 01.07.2019 ОСОБА_8 з посади керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань у перший робочий день після тимчасової непрацездатності як такого, що не відповідає займаній посаді протягом строку випробування.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2019 у справі № 640/11200/19, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_8 до Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 . Наказ Державного бюро розслідувань від 11.06.2019 №186-ос визнаний протиправним та скасований, ОСОБА_8 поновлено на посаді.
Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001200 розпочався з 03.06.2019 та продовжений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва на шість місяців, а саме до 03.12.2021, тобто з моменту внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 172, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 367, ст. 356 КК України.
В ході досудового розслідування проведено ряд слідчих та процесуальних дій, а саме:
1. проведено обшук в приміщеннях Державного бюро розслідувань;
2. проведено огляд сайту https://www.rbc.ua/ukr/news/zakonam-voennogo-vremeni-budet-rabotat-gosudarstvennoe .html;
3. проведено почеркознавчу експертизу, згідно якої встановлено, що всі підписи, які містяться в наданих експерту для дослідження документах виконані ОСОБА_4 ;
4. проведено лінгвістичну (семантико-текстуальної) експертизу, згідно якої у мовленні особи, умовно позначеної в протоколі огляду від 27.04.2020 як особа 1 (ч) ОСОБА_4 , містяться ознаки зацікавленості, бажання щодо звільнення особи, умовно позначеної у протоколі як особа 2 (ч)
ОСОБА_8 , з займаної посади;
5. допитано як свідка ОСОБА_9 ;
6. допитано як свідка ОСОБА_10 ;
7. допитано як свідка ОСОБА_11 ;
8. допитано як свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;
9. допитано як потерпілого ОСОБА_8 ;
10. допитано як потерпілого ОСОБА_5 ;
11. проведено огляд документів, вилучених під час обшуку 27.02.2020 в приміщені Державного бюро розслідувань, зокрема:
- затверджений ОСОБА_4 02.03.2018 Регламент реалізації повноважень Директором Державного бюро розслідувань, яким наділив себе повноваженнями одноосібно, без погодження із першим заступником Директора та заступником Директора Державного бюро розслідувань приймати рішення, в тому числі, що стосується звільнення службових осіб Державного бюро розслідувань;
- ухвала судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 640/6315/19, за позовом члена Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань ОСОБА_15 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправними та нечинними окремих положень Регламенту, з метою забезпечення адміністративного позову зупинено дію п.п. 2, 6, 7, 8, 9, 10 розділу ІІ цього Регламенту, а також заборонено Директору Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , одноосібно без погодження із першим заступником Директора та заступником Директора Державного бюро розслідувань здійснювати повноваження передбачені п. п. 2, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 19 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»;
- лист підписаний ОСОБА_4 від 27.05.2019 за вих. № 90-ЛО-19, яким він пропонував розглянути у строк до 17.45 год. 28.05.2019 питання про погодження проекту наказу «Про звільнення ОСОБА_5 »;
- лист від 28.05.2019 № 527/ВН, за підписами першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 адресованого Директору Державного бюро розслідувань
ОСОБА_4 , у погодженні звільнення ОСОБА_5 відмовлено. Крім того, листом від 28.05.2019 № 525/ВН, за підписами вказаних заступників, Директору Державного бюро розслідувань ґрунтовно повідомлено про причини такої відмови та наведені конкретні порушення чинного законодавства України, що допущені під час процедури погодження та звільнення. Одночасно, акцентовано увагу Директора на існування згаданої ухвали судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2019, що набула чинності, якою йому заборонено приймати одноосібно рішення про звільнення працівників;
- наказ від 28.05.2019 № 148-ос, яким звільнено ОСОБА_5 з посади Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві у перший робочий день після тимчасової непрацездатності як такого, що не відповідає займаній посаді протягом строку випробування;
- письмове попередження про звільнення ОСОБА_5 від 21.05.2019
№ 01-7237;
- письмове попередження від 03.06.2019 № 01-8283 про звільнення ОСОБА_8 з посади керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань;
- лист від 06.06.2019 за вих. № 99-ЛО-19, в якому ОСОБА_4 пропонував ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розглянути питання про погодження проекту наказу «Про звільнення ОСОБА_8 »;
- лист від 11.06.2019 № 590/ВН за підписами першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 адресованого Директору Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , у погодженні звільнення ОСОБА_8 відмовлено;
- наказ від 11.06.2019 № 186-ос, яким ОСОБА_4 звільнив ОСОБА_8 з посади керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань у перший робочий день після тимчасової непрацездатності як таку, що не відповідає займаній посаді протягом строку випробування тощо.
- отримано відповідь з Національного агентства з питань Державної служби України, згідно якої зазначено, що в діях ОСОБА_4 вбачаються порушення вимог Закону України «про Державну службу » під час звільнень
ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та інших керівників структурних підрозділів ДБР тощо;
12. отримано відповідь з Міністерства юстиції України, згідно якої надано роз`яснення про те, що Директор ДБР ОСОБА_4 не дотримувався вимог Закону України «Про Державне бюро розслідувань» під час звільнень
ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та інших керівників структурних підрозділів ДБР, не погоджуючи зазначені питання із своїми заступниками та Конкурсною комісією;
13. проведено огляд матеріалів адміністративної справи за позовом ОСОБА_15 , відповідно до якого ОСОБА_4 зобов`язано не приймати одноособово рішення, в тому числі щодо звільнення працівників ДБР;
14. проведено огляд аудіозаписів з оперативних нарад за участі
ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 відповідно до яких вбачається особистий мотив щодо звільнень зазначених працівників з займаних посад;
15. проведено огляд матеріалів перевірок в територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, за результатами яких встановлено, однією і тією ж комісією, яка здійснювала перевірки в територіальних управліннях досліджено стан організації справ в територіальних управліннях, розташованих в м. Полтава та м. Краматорську тощо.
При розгляді даного клопотання слідчий суддя приймає до уваги ч. 4 ст. 295-1 КПК України, якою законодавець передбачив, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у разі його протиправності та необґрунтованості.
У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).
Конституційний Суд України в рішенні у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого від 30 січня 2003 року вказав, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Обов`язковість урахування цілого ряду конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність вироблення Європейським судом переліку взаємопов`язаних критеріїв.
При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях також зазначає, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з огляду на такі критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних державних органів, а також важливість справи для заявника. Суд також вимагає від державних органів, що розслідують справи, особливої сумлінності, щоб судочинство було здійснено невідкладно («Пелісьє і Сассі проти Франції», «Паскал проти України», «Вітрук проти України», «Іванов проти України», «Торопов проти України», «Нахманович проти Росії» та інші).
Перераховані вище слідчі (розшукові) та процесуальні дії не надали можливості виконати завдання кримінального провадження в повному обсязі, так як на даний час не отримано достатньо підстав для складання повідомлення про підозру, особам причетним до вчинення злочину, обставини якого досліджуються в даному кримінальному провадженні.
Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчується 03.12.2021, однак внаслідок складності даного кримінального провадження та значним обсягом процесуальних та слідчих (розшукових) дій, які необхідно ще провести, завершити досудове розслідування у вказаний строк неможливо.
На даний час з метою виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України, забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема:
-допитати як свідків членів робочої групи ОСОБА_18 (керівник групи), ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 з приводу заслуховувань перед перевірками та за результатами перевірок організації діяльності в територіальних управліннях ДБР, розташованих в м. Полтава та м. Краматорськ, а також з приводу проведення інструктажу перед проведенням перевірок;

-додатково допитати ОСОБА_6 з приводу правомірності дій ОСОБА_8 на які було вказано ОСОБА_4 під час оперативної наради 31.05.2019;

-допитати ОСОБА_25 ;

-встановити, чи вживав будь-які заходи ОСОБА_4 щодо дій

ОСОБА_8 , чи звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів, які результати розгляду його заяв;

-провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії у проведенні яких виникне необхідність.

Так, у ході проведення вказаних слідчих та процесуальних дій сторона обвинувачення має на меті отримати докази та встановити як ті обставини, що викривають особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, так і обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, на підставі яких у ході судового розгляду можливим буде всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та постановити справедливе, законне і вмотивоване рішення.
Вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні виконуються слідчі (розшукові) дії та процесуальні заходи, спрямовані на всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлення осіб, які можуть бути причетними до його вчинення, проте на переконання слідчого судді перелік вказаних дій не може переконливо свідчити, що стороні обвинувачення необхідно саме шість місяців та не доведено, що менший строк не зможе забезпечити виконання вказаних дій.
Крім того, слідчий суддя приймає до уваги п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» в якому зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що дії сторони обвинувачення при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження № 0003985, спрямовані на забезпечення повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, що відповідає завданню кримінального провадження.
При вирішенні питання щодо продовження строку досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя враховує складність провадження, певне зволікання сторони обвинувачення при здійсненні досудового та разом з тим все ж виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та наявна об`єктивна необхідність у продовженні строку досудового розслідування (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
З огляду на викладене, клопотання слід задовольнити частково, а строк досудового розслідування кримінального провадження необхідно продовжити на один місяць, що на переконання слідчого судді забезпечить виконання завдання кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 22, 28, 294, 295-1 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.
Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001200 від 03.06.2019, на один місяць, а саме до 03.01.2022.
В іншій частині клопотання залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1