Провадження по справі № 1-кп/522/1109/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001141 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця в м. Ізмаїл Одеської області, громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001141, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань учасників судового розгляду, зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до спливу 60 денного строку.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , оскільки обвинувачена на даний час притягується до кримінальної відповідальності, за вчинення умисних злочинів різного ступеню тяжкості, а ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а саме, що обвинувачена може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати слідству іншим чином.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судове засідання конвоєм ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не доставлена, через введення на території України режиму військового стану. Згідно листа командира батальйону конвойної служби ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 № 28/47 від 24.02.2022 року заборонено здійснення конвоювання осіб, які утримуються під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор. В режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» обвинувачена ОСОБА_3 відмовилась проводити судове засідання.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 .

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час обвинуваченій ОСОБА_3 , з наступних підстав.

Мотиви суду.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, а дані про особу обвинуваченої, а саме, що обвинувачена не працевлаштована, обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, який пов`язаний зі збутом наркотичних засобів, у сукупності свідчать про відсутність в останніх міцних соціальних зв`язків, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що дійсно ще існує ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими злочину, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою, вік та стан здоров`я.

Практика тримання обвинувачених під вартою виключно на підставі того, що обвинувальний висновок подано до суду першої інстанції, є порушенням пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та є несумісною з принципом юридичної визначеності та принципом захисту від свавілля, принципу верховенства права. Що відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» (974_433) (Yeloyev v. Ukraine), №17283/02, п.50, від 06 листопада 2008 року).

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, з метою забезпечення належної поведінки та виконання покладених процесуальних обов`язків обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно змінити запобіжний захід та застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зважаючи на те, що воа більше року утримується під вартою, має постійне місце проживання, не працює, а тому, з метою забезпечення спробам переховуватись від суду, суд вважає, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 та належне виконання нею процесуальних обов`язків.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, з 22:00 години до 07:00 години, за адресою постійного місця проживання, з покладенням обов`язків на них.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 205, 331, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22:00 до 07:00 години, звільнивши обвинувачену з-під варти та застосувавши до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, за адресою постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , на 2 місяці, тобто до 23.04.2022 року включно.

Покласти на обвинувачену строком на 2 місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання з 22:00 до 07:00 години за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії запобіжного заходу становить два місяці і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 24.02.2022 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

24.02.2022