Ухвала
Іменем України

12 листопада 2021 року
м. Київ

справа № 455/1355/19
провадження № 51-5274 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Обставини справи

1. Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року, зміненим апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 250 000 грн, у решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 витрати за проведення експертиз в розмірі 3140,20 грн.
2. За обставин, встановлених судом та детально наведених у вироку, ОСОБА_5 16 серпня 2019 року біля 01:45, керуючи автомобілем "ВМW Х5", реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , в якорому перевозив пасажирів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та рухаючись по вулиці Садова в с. Міженець Старосамбірського району Львівської області в напрямку с. Дешичі, при проїзді її ділянки поблизу будинку № 213, грубо порушив вимоги Р.1 п. п. 1.2, 1.5, 1.10; Р 10 п. 1.10 (у частині визначення термінів «безпечна швидкість», «видимість у напрямку руху», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «проїзна частина»); Р 2 п. п. 2.3. б), д); Р. 10 п. 10.1; Р. 12 п. п. 12.1, 12.2, п. 12.4 та Р. 13 п. 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого втратив керованість над автомобілем, виїхав за межі проїзної частини автодороги на ліве по напрямку його руху узбіччя дороги, після чого з`їхав у лівий кювет, де наїхав на металеву сітку подвір`я будинку АДРЕСА_2 та перекинувся.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху та стиснення автомобілем голови потерпілого ОСОБА_6 до твердого покриття землі настала його смерть.
3. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року в частині призначення покарання змінено. Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Доводи касаційної скарги
4. У касаційній скарзі потерпіла, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді.
5. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам частини 3 статті 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки судом апеляційної інстанції встановлено (зі слів засудженого), що він в суді першої інстанції щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою вину. Однак в матеріалах кримінального провадження немає жодного документу, яким стверджувалася б наявність «щирого каяття», а також такий факт відсутній на аудіо записі судових засідань в суді першої інстанції.
Оцінка суду

6. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
7. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього ж Кодексу.
7. У касаційній скарзі потерпіла посилається на недотримання судом апеляційної інстанції загальних засад призначення покарання та наводить обставини, які, на її думку, свідчать про неможливість призначення засудженому більш м`якого покарання, ніж його було призначено місцевим судом.
8. Так, у вироку місцевий суд при призначенні обвинуваченому покарання обмежився лише посиланням на врахування тяжкості вчиненого злочину і особи обвинуваченого, хоча жодним чином не мотивував, які ознаки тяжкості вчиненого та які дані про особу обвинуваченого враховуються, та вказав про відсутність обставин, які пом`якшують покарання.
9. Суд зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, не в повній мірі врахував конкретні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, дані про його особу, а також не дав оцінку відсутності обставин, які обтяжують покарання, і не врахував обставин, які пом`якшують покарання, а тому, на думку колегії суддів, необґрунтовано призначив ОСОБА_5 наближене до верхньої межі покарання, визначеного у санкції частини 2 статті 286 КК.
10. Разом з тим, відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
11. Зі змісту оскарженого судового рішення убачається, що засуджений як на стадії досудового розслідування, так і у суді першої інстанції щиро розкаявся у вчиненому. Розкаяння проявилось у відвертому визнанні своєї провини у вчиненому злочині, а саме у порушенні ним, як водієм, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої наступила смерть потерпілого, з яким він проживав в одному селі та який був його товаришем. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів висновки суду апеляційної інстанції щодо достовірності даних про щире каяття.
12. Також, досліджуючи данні про особу ОСОБА_5 , колегією суддів встановлено, що останній є особою, яка в порядку статті 89 КК є раніше не судимою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, по місцю проживання характеризується позитивно, до затримання працював електриком у фірмі «Wach Dre» (Республіка Польща), на момент апеляційного перегляду вироку вже понад два роки перебуває під вартою з 16 вересня 2019 року, відповідно до характеристики ув`язненого, виданої «Львівською установою виконання покарань (№ 19)» від 28 квітня 2021 року, ОСОБА_5 характеризується виключно позитивно.
13. Крім того, як убачається з наданої ухвали, у матеріалах справи відсутні дані, які би свідчили про вчинення ОСОБА_9 будь-яких порушень Правил дорожнього руху під час керування автотранспортом, за що останній притягувався би до адміністративної відповідальності, що характеризує ОСОБА_5 як законослухняної водія в минулому.
14. Виходячи з того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядної ролі кари як мети покарання, Суд погоджується з тим, що зазначені обставини дали суду апеляційної інстанції обґрунтовані підстави задовольнити апеляційні вимоги захисника та на підставі пункту 2 частини 1 статті 407 КПК, змінивши вирок в частині призначеного ОСОБА_5 покарання, зменшити його до мінімальної межі основного покарання, визначеного у санкції частини 2 статті 286 КК, а саме у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
15. Отже, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду апеляційної інстанції та вважає призначене покарання законним, справедливим і достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК.
16. Фактично, доводи потерпілої в касаційній скарзі зводяться до того, що суд апеляційної інстанції надав таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого й іншим обставинам справи, з якою не згодна потерпіла.
17. Проте переконливих аргументів, що свідчили б про явну несправедливість покарання, які касаційний суд може перевірити, потерпіла у своїй скарзі не навела.
Ураховуючи викладене, Суд вважає, що касаційна скарга і додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд, постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3