ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/738/22 Справа № 182/6774/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002153 від 17 серпня 2019 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_7 , визнано останнього винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст. 263 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_7 влітку 2016 року, точного часу та дати в ході досудового розслідування не встановлено, у магазині «Снайпер» по вул. Шевченко, 175 в м. Нікополь Дніпропетровської області, придбав сигнальний пістолет «АKRЕР 2004- МАGNUМ» № НОМЕР_1 .
Після чого, маючи умисел, направлений на перероблення сигнального пістолету шляхом надання йому властивостей вогнепальної зброї, у невстановлений слідством час за місцем свого мешкання: буд. АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу, регламентованим Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства внутрішніх справ) видалив з каналу ствола пістолету «AKREP 2004-MAGNUM» № НОМЕР_1 захисний елемент, який перешкоджав проведенню пострілів кінетичними снарядами (кулями) та заглушення газовідвідних отворів, надавши пістолету відповідних характерних властивостей вогнепальної зброї, тим самим переробив сигнальний пістолет у гладкоствольну вогнепальну зброю.
У подальшому ОСОБА_7 , знаючи, що вказаний пістолет є вогнепальною зброєю внаслідок його переробки останнім у невстановлений слідством час, умисно, без передбаченого законом дозволу, регламентованим Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства внутрішніх справ) незаконно носив при собі в сумці, перебуваючи в м. Нікополі Дніпропетровській області, та незаконно зберігав його тривалий час за місцем свого мешкання: буд. АДРЕСА_1 до моменту вилучення працівниками поліції.
17.08.2019 о 18:00 годині працівниками поліції біля будинку № 88/А по вул. Грушевського в м. Нікополь Дніпропетровської області, ОСОБА_7 був зупинений за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП.
Після чого, 17.08.2019 в період часу з 18.16 годин до 18.30 годин, в ході огляду слідчим добровільно наданої для огляду сумки ОСОБА_7 , виявлено та вилучено пістолет та три набої. Пістолет є гладкоствольною вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом, переробленим саморобним способом із сигнального пістолета «AKREP 2004-MAGNUM» № НОМЕР_1 калібру 9 мм P.A. Knall, шляхом видалення із каналу ствола стаціонарного захисного елементу, що перешкоджає проведенню пострілів кінетичними снарядами (кулями) та перекриття газовивідного отвору.
Пістолет придатний до проведення пострілів. Конструкція пістолета дозволяє здійснювати постріли способом роздільного заряджання з використанням в якості ініціюючого складу та метального заряду шумових патронів калібру 9 мм P.A. Knall, а в якості снаряда - куль сферичної форми діаметром до 6.8 мм. При цьому забезпечується достатня вражаюча здатність вистріляних з нього снарядів (куль).
Три патрони виготовлені промисловим способом та до боєприпасів не належать: два патрони є 9-мм пістолетними патронами «S.A.-9», спорядженими снарядом несмертельної дії - еластичною кулею, виробництва ТОВ «Сафарі» (м. Дніпро, Україна); один патрон є холостим (шумовим) патроном калібру 9 мм P.A. Knall.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити. Вважати ОСОБА_7 засудженим: за ч. 1 ст. 263-1 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, від відбування якого звільнити на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор зазначає, що суд не дотримався положень ч. 1 ст. 70 КК України та не призначив обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та захисника, які проти задволення апеляційної скарги не заперечували, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з апеляційної скарги, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що вони є обґрунтованими.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Колегією суддів встановлено, що наведених вимог закону судом дотримано не було.
Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, визнаючи ОСОБА_7 винним у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, зазначених положень закону суд не застосував та остаточне покарання за їх сукупністю обвинуваченому не призначив.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування закону, який підлягає застосуванню.
Враховуючи те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закону, який підлягає застосуванню, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора та приходить до висновку про необхідність зміни вироку в частині призначення покарання з наведених вище мотивів.
Визначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, колегія суддів враховує покарання, узгоджене прокурором та обвинуваченим, межі якого згідно з положеннями ч. 1 ст. 475 КПК України порушені бути не можуть.
З наведених мотивів колегія суддів вважає за необхідне звільнити ОСОБА_7 від відбування остаточного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що відповідатиме угоді про визнання винуватості.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення та зміни вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим:
- за ч. 1 ст. 263-1 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4