Справа №463/9316/21
Провадження №1-кс/463/5256/21
У Х В А Л А

25 серпня 2021 року м. Львів

Cлідчий суддя Личаківського рйонного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 13.02.2020 року про закриття кримінального провадження №0000133 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 13.02.2020 року про закриття кримінального провадження №0000133 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України. Просить таку скасувати.

Скаргу мотивує тим, що слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000133 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.
13.02.2021 року слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, за відсутністю складу кримінального правопорушення, яку скаржник отримала лише 06.08.2021 року.
Скаржник вважає, що оскаржувана постанова винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого правопорушення, без проведення всіх необхідних слідчих дій. Рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та порушує її права і законні інтереси.

Крім того, скаржник вважає, що за період досудового розслідування кримінального провадження, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 не було вжито усіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування та для встановлення істини у справі.Скаржник вважає, що слідчим в порушення вимог КПК України не проведено одночасний допит скаржника з усіма учасниками проведеного обшуку, оскільки їхні покази суперечать один одному. Не допитано в якості свідка адвоката ОСОБА_5 , який був присутнім під час проведення обшуку. Слідчим не досліджено сам відеозапис проведення обшуку. Крім того, не проведено інших слідчих та процесуальних дій необхідних для повного, всебічного та ефективного досудового розслідування кримінального провадження.
Зазначене, на думку скаржника, призвело до прийняття слідчим невмотивованої та необґрунтованої постанови про закриття кримінального провадження, яку скаржник просить скасувати.
Скаржник ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 до судового засідання подали заяву про розгляд скарги у їх відсутності, скаргу підтримують та просять задоволити.

Суб`єкт оскарження - слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. До судового засідання скерувано на адресу суду матеріали кримінального провадження №0000133 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.
Оглянувши матеріали скарги та додані до неї письмові документи, а також матеріали кримінального провадження №0000133 від 23.07.2019 року, вважаю, що скаргу слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені у ст. 284 КПК, яка, крім іншого, визначає випадки, коли закриття провадження уповноважений здійснювати слідчий, а коли прокурор. Так, відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї частини.
Частиною 2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Судом встановлено, що слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000133 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України. Згідно відомостей витягу з ЄРДР відомості внесено на підставі заяви ОСОБА_3 від 22.07.2019 року.
Згідно наявних в матеріалах кримінального провадження №0000133 від 23.07.2019 року доручення про проведення досудового розслідування від 30.07.2019 року (а.с.23) наданих начальником Другого слідчого відділу слідчого управління слідчому, вбачається, що слідчому доручено вжити заходів щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та прийняти законні процесуальні рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки.
З представлених суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення ґрунтується лише на показах допитаних ним в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 . Однак слідчим на підтвердження або спростування отриманої інформації, не допитано в якості свідка адвоката ОСОБА_5 , який був присутнім під час проведення обшуку. Крім цього, не досліджено сам відеозапис проведення обшуку.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що органом досудового розслідування, не було вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, а відтак висновки про відсутність в діянні складу злочину є необгрунтованим та завчасними, оскільки слідчим не проведено необхідного переліку слідчих дій спрямованих на встановлення істини у справі.
Слід зазначити, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів у їх сукупності.
Слідчий суддя також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що слідчим не перевірено належним чином усіх обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним доказам, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження. Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга на постанову слідчого про закриття кримінального провадження є підставною та підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.
Керуючись вимогами ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 13.02.2020 року про закриття кримінального провадження №0000133 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1