КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/6778/20 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/953/2022
Категорія ч. 1 ст. 385 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року у кримінальному провадженні №0000932 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки та закрито щодо нього кримінальне провадження №0000932.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України. Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 27 листопада 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №00002810 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, закрито у зв`язку із скасуванням кримінальної протиправності діяння, отже наявні обставини втрати суспільної небезпеки ОСОБА_10 , який не в змозі допомогти або завдати шкоди встановленню істини у кримінальному провадженні №00002810, якого на даний час не існує.
Крім того, суд врахував, що ОСОБА_7 раніше не притягався до кримінальної відповідальності та не встановлено даних про те, що він негативно характеризується чи схильний до вчинення кримінальних правопорушень. ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, зайнятий суспільно-корисною працею, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що в сукупності свідчить про його соціальну адаптованість та небезпечність. Отже на час розгляду кримінального провадження в суді ОСОБА_7 не є суспільно-небезпечним.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 11 жовтня 2019 року, будучи свідком у кримінальному провадженні №00002810, під час досудового розслідування, належним чином ознайомившись з правами та обов`язками свідка та розуміючи, що обставини, з приводу яких він допитується, не стосуються його особисто, членів його сім`ї чи близьких родичів і не можуть стати підставою для їхньої підозри у вчиненні злочину, не маючи законних підстав для відмови від давання показань, усвідомлюючи небезпечність свого діяння, відмовився від давання будь-яких показань у цьому кримінальному провадженні. Тобто ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, родовим об`єктом якого є суспільні відносини, що забезпечують інтереси правосуддя, якими охоплюється законна діяльність судової влади, органів досудового розслідування та виконання судових рішень, а безпосереднім об`єктом - суспільні відносини, що забезпечують одержання достовірних доказів і встановлення об`єктивної істини у справі. Відповідно суспільна небезпечність інкримінованого ОСОБА_7 діяння полягає в заподіянні шкоди цим суспільним відносинам. Між тим, врахована судом при прийнятті рішення про застосування положень ст. 48 КК України та обставина, що кримінальне провадження №00002810, в якому ОСОБА_7 відмовився від давання показань, закрито судом у зв`язку із визнанням за ст. 366-1 КК України такою, що не відповідає Конституції України, жодним чином не вплинула на суспільну небезпечність вчиненого саме ОСОБА_7 діяння, оскільки інкриміноване йому кримінальне правопорушення завдало шкоди суспільним відносинам, які забезпечують належне функціонування системи правосуддя, і саме в заподіянні цієї шкоди полягає суспільна небезпечність вчиненого діяння.

Крім того, прокурор посилається на те, що суд не вважав ОСОБА_7 суспільно небезпечним з огляду на те, що він має міцні соціальні зв`язки, зайнятий суспільно корисною працею, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, але такі саме обставини існували і на час вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та не завадили його вчинити.
За таких обставин, як вважає прокурор, звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за відсутності підстав для цього, суд першої інстанції застосував закон (ст. 48 КК України), який не підлягав застосуванню, при цьому в резолютивній частині ухвали не зазначив яку саме з підстав, передбачених ст. 48 КК України, а це втрата вчиненим особою діянням суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки та втрата самою особою суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки, застосував для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора у кримінальному провадженні, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, заперечення обвинуваченого та захисника щодо апеляційних вимог, які вважали судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

До спеціальної підстави звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України належить зміна обстановки, що може проявлятись або у втраті суспільної небезпечності діяння або втраті суспільної небезпечності особою. Пленум Верховного Суду України в постанові від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» розрізняє зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Зміна обстановки, внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність, означає передусім істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь.

Для визнання такої підстави, як втрата особою суспільної небезпечності, необхідні такі зміни в її особистості, які вказують, що в майбутньому вона не зможе бути суспільно небезпечною, тобто не зможе заподіяти шкоду суспільним відносинам, що охороняються Законом про кримінальну відповідальність.

Під час звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки суд обов`язково повинен встановити усі обставини, що вказують на втрату суспільної небезпечності особи або її діяння. Такий вид звільнення є правом суду, а не обов`язком, який вирішує питання про застосування ст. 48 КК України у кожному конкретному випадку з урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпечності кримінального правопорушення, тяжкості заподіяної ним шкоди, часу, який сплив з часу забороненого КК діяння, важливості і значущості обставин, які свідчать про зміну обстановки. Коли ж суд зробить висновок про те, що, незважаючи на істотну зміну зовнішньої обстановки, суспільна небезпечність вчиненого діяння не відпала або винна особа не перестала бути суспільно небезпечною, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України не допускається.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, судом першої інстанції цих вимог закону України про кримінальну відповідальність дотримано не було.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувальним актом висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, за таких обставин.

В провадженні слідчої групи детективів Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України перебувало кримінальне провадження №00002810 від 01.09.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, 366-1 КК України, за підозрою колишнього народного депутата України ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України.
Під час здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному правопорушенні встановлено, що ОСОБА_9 , будучи народним депутатом України, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», не зазначивши інформацію про суб`єктів господарської діяльності, засновником та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є його дружина ОСОБА_11 , а саме: ТОВ «Укрполіскорм», ПП «Грін-Грей», а також про транспортний засіб Mersedes - Benz S 450, 2010 року випуску, яким станом на 31.12.2015 володіла ОСОБА_11 на праві приватної власності; об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення для використання під офіс, площею 120,1 кв. м, яким користується ОСОБА_9 на підставі договору оренди, укладеного із ПП «Грін-Грей».
Так, ОСОБА_9 укладено договори оренди нежитлового приміщення

№01-12/15 від 01.12.2015 (строк оренди до 31.12.2017) та №2-01/2018 від 02.01.2018 (строк оренди до 31.12.2018) із ПП «Грін-Грей» щодо надання йому в оренду офісу, площею 120,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з актами приймання-передачі від 01.12.2015 та 02.01.2018 орендар прийняв в орендне користування приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 120,1 кв. м для розміщення офісу. При цьому, відповідно до п. 2.7 другого розділу договорів оренди №01-12/15 від 01.12.2015 та №2-01/2018 від 02.01.2018 повернення орендованого приміщення відбувається на підставі акту приймання-передачі.
Відповідно до наказу підприємства від 10.01.2019 директором ПП «Грін-Грей» призначено ОСОБА_7
04.10.2019 директору ПП «Грін-Грей» ОСОБА_7 детективом НАБУ було вручено ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25.09.2019 про проведення тимчасового доступу до речей та документів, які перебувають у володінні ПП «Грін-Грей», а саме договору оренди приміщення №01-12/15 від 01.12.2015 та документів, пов`язаних з виконанням цього договору. Зі змісту вказаної ухвали ОСОБА_7 стало відомо, що предмет досудового розслідування у кримінальному провадженні №00002810 від 01.09.2017 стосується декларування недостовірної інформації колишнім народним депутатом України ОСОБА_9 , зокрема в частині наявності у його дружини статусу кінцевого бенефіціарного власника ПП «Грін-Грей» та оренди ним належного ПП «Грін-Грей» нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Гагаріна, 28.
08.10.2019 представником ПП «Грін-Грей» органу досудового розслідування були надані зазначені документи, про що складено протокол тимчасового доступу до речей і документів.
Враховуючи викладене, у детективів були достатні підстави вважати, що директору ПП «Грін-Грей» ОСОБА_7 можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, у тому числі щодо користування ОСОБА_9 нерухомим майном ПП «Грін-Грей» у період з 2015 по 2019 роки та наявності статусу бенефіціарного власника ПП «Грін-Грей» у його дружини.
У межах кримінального провадження №00002810 від 01.09.2017 директора ПП «Грін-Грей» ОСОБА_7 було викликано на допит до Національного антикорупційного бюро України в процесуальному статусі свідка.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України ОСОБА_7 має процесуальний статус свідка у кримінальному провадженні та підлягав допиту з питань, що підлягають встановленню під час досудового розслідування.
11.10.2019 у період часу з 10 год 05 хв до 10 год 18 хв детектив Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_12 , за участі адвоката ОСОБА_8 , з метою допиту ОСОБА_7 у процесуальному статусі свідка, перебуваючи у службовому кабінеті №448 Національного антикорупційного бюро України, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Василя Сурикова, 3, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КПК України повідомив свідку ОСОБА_7 , що його викликано для надання показань з приводу з`ясування обставин, пов`язаних із декларуванням недостовірної інформації підозрюваним ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №00002810 від 01.09.2017, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, 366-1 КК України.
ОСОБА_7 роз`яснено, що допит стосуватиметься відомостей щодо обставин оренди ОСОБА_9 у ПП «Грін-Грей» офісного приміщення, площею 120,1 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , наявності статусу бенефіціарного власника ПП «Грін-Грей» у ОСОБА_11 , а також інших відомостей, відомих свідку з цього приводу.
Далі детектив ОСОБА_12 роз`яснив ОСОБА_7 права та обов`язки свідка, в тому числі зміст ст. 63 Конституції України, ст. 66 КПК України та попередив про кримінальну відповідальність, передбачену зокрема ст. 385 КК України, про що зазначив у протоколі допиту свідка.
ОСОБА_7 повідомив, що процесуальні права та обов`язки свідка, а також підстави притягнення до кримінальної відповідальності за ст. ст. 384, 385 КК України йому зрозумілі та, засвідчуючи вказаний факт, поставив свої підписи у відповідних графах протоколу.
Не дочекавшись запитань детектива по темі допиту, ОСОБА_7 повідомив, що відмовляється давати свідчення згідно зі ст. 63 Конституції України.
На намагання детектива НАБ України ОСОБА_12 повторно роз`яснити зміст ст. 63 Конституції України, також інших положень КПК України, якими регламентовано права та обов`язки свідка, ОСОБА_7 , не дослухавши зміст вказаних норм, ще декілька разів в категоричній формі відмовився надавати показання, а його адвокат ОСОБА_8 зазначив, що детектив повторно роз`яснюючи норми закону, таким чином тисне на свідка.
При цьому, задані під час допиту запитання не стосуються особисто ОСОБА_7 , а ОСОБА_9 не є його близьким родичем чи членом сім`ї в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України.
Таким чином, ОСОБА_7 належним чином ознайомившись зі своїми правами та обов`язками свідка, розуміючи, що обставини з яких він допитується не стосуються особисто його або членів його сім`ї чи близьких родичів і не можуть стати підставою для їхньої підозри у вчиненні злочину, усвідомлюючи протиправність свого діяння, не маючи законних підстав для відмови від давання показань в порядку ст. 63 Конституції України, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 385 КК України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також те, що за відсутності поважних причин він ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків, що передбачені ст. 66 КПК України, без поважних причин відмовився давати будь-які показання у кримінальному провадженні.
Діючи умисно, всупереч покладеного на нього процесуального обов`язку давати правдиві показання під час досудового розслідування кримінального провадження, що визначено п. 2 ч. 2 ст. 66 КПК України, ОСОБА_7 ухилився від вчинення тих дій, які він повинен був і мав можливість здійснити, що виявилось у неповідомлення відомостей про факти, які йому були або могли бути відомі, що може суттєво вплинути на хід досудового розслідування у кримінальному провадженні №00002810 від 01.09.2017, в частині процесуального дослідження доказів та встановленню об`єктивної істини.
За результатами розгляду клопотання захисника, Солом`янський районний суд м. Києва ухвалою від 12 серпня 2021 року звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки та закрив щодо нього кримінальне провадження №0000932.

Як на зміну обстановки, унаслідок якої ОСОБА_7 перестав бути суспільно небезпечною особою, суд першої інстанції у своєму рішенні послався на те, що ухвалою Вищого антикорупційного суду від 27 листопада 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №00002810 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, закрито у зв`язку із скасуванням кримінальної протиправності діяння, отже ОСОБА_10 не в змозі допомогти або завдати шкоди встановленню істини у цьому кримінальному провадженні, якого вже не існує.

Крім того, суд врахував, що в провадженні не встановлено даних про те, що обвинувачений ОСОБА_7 негативно характеризується чи схильний до вчинення кримінальних правопорушень, він має міцні соціальні зв`язки, зайнятий суспільно-корисною працею, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Однак, приймаючи таке рішення, суд першої інстанції в своїй ухвалі не зробив комплексного аналізу обстановки життєдіяльності ОСОБА_10 після вчинення кримінального правопорушення. Не навів суд і належного обґрунтування свого висновку про те, яким саме чином факт закриття кримінального провадження №00002810, в якому за версією обвинувачення ОСОБА_10 , будучи свідком та не маючи законних підстав для відмови від давання показань, відмовився від давання будь-яких показань, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 385 КК України, родовим об`єктом якого є суспільні відносини, що забезпечують інтереси правосуддя, якими охоплюється законна діяльність, зокрема органів досудового розслідування, настільки позитивно вплинув на його поведінку, що він перестав бути суспільно небезпечним і можливість вчинення ним нового кримінального правопорушення в майбутньому є малоймовірною

Що стосується посилання суду на наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, зайняття ним суспільно-корисною працею, то такі обставини існували і до вчинення ним кримінального правопорушення, а вчинення ним кримінального правопорушення вперше є загальною підставою для застосування ст. 48 КК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України не можна визнати належно обґрунтованим та вмотивованим, а відтак і законним.

Разом із цим колегія суддів вважає, що матеріали кримінального провадження не містять достатніх відомостей, які б вказували, що обстановка навколо ОСОБА_7 зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення або, що вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність.

Враховуючи наведене, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, тому ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки та закрито щодо нього кримінальне провадження №0000932 - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4