Справа № 452/2332/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1077/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.10.2021 у кримінальному провадженні № 0000197 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 ; українця, громадянина України; з середньо-спеціальною освітою; не працюючого, раніше не судимого,
обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:
Прокурор подала апеляційну скаргу на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.10.2021, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання:
- за ст. 126-1 КК України - громадські роботи на строк 240 годин;
- за ч. 1 ст. 125 КК України громадські роботи на строк 200 годин.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок підлягає зміні з включенням до мотивувальної частини вироку покликання на те, що « ОСОБА_7 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП відносно матері своєї співмешканки ОСОБА_9 , з якою спільно проживає вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин».

Урешті вирок залишити без змін.

Сторона обвинувачення не в праві була залишити без уваги таку невідповідність, оскільки це суперечить верховенству права та законності прийнятого рішення.

Апелянт покликається, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ст. 126-1 КК України. Кваліфікація дій обвинуваченого за вказаними нормами кримінального закону є вірною.

Однак викладені у вироку висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при винесені вироку, а вказані порушення є підставою для його зміни.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку безпідставно не зазначив, що « ОСОБА_7 будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст.173-2КУпАП відносно ОСОБА_10 - матері своєї співмешканки ОСОБА_9 , з якою спільно проживає вчинив умисний злочин проти життя та здоров особи за наступних обставин».

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 07.05.2021 року о 13.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , де проживає з ОСОБА_9 , котра є матір`ю фактичної дружини обвинуваченого, під час конфлікту із останньою, умисно вчинив відносно неї психологічне насильство, що проявилось у словесних образах нецензурними словами, приниженні, залякуванні, а також наніс потерпілій удар головою в ніс та два удари кулаком по обличчі, чим не спричинив тілесних ушкоджень, однак завдав їй фізичного болю та спричинив психологічні страждання.
Окрім цього обвинувачений 01.06.2021 року о 10.00 год. за місцем свого проживання на ґрунті раптово виниклого конфлікту із співмешканкою ОСОБА_10 , умисно наніс їй удар долонею по обличчю, вдарив головою до стіни та наніс декілька ударів віником по руці, чим завдав їй легке тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_7 в суд апеляційної інстанції не прибув з невідомих причин. У зв`язку з тим, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого колегія суддів дійшла переконання про можливість слухання справи у відсутність обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування або зміни судового рішення.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегією суддів встановлено, що даний вирок суду першої інстанції містить істотні суперечності через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки судом першої інстанції при прийнятті остаточного рішення по справі не в повній мірі були досліджені обставини справи пред`явлених ОСОБА_7 обвинувачень та не враховано покликання сторони обвинувачення викладені в обвинувальних актах, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, хоча обвинуваченому ОСОБА_7 і було обрано покарання в межах санкції статей обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо : 1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що по даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в суд першої інстанції було подано два обвинувальні акти: у кримінальному провадженні № 0000190 за ч.1 ст. 125 КК України( а.с.2-3) та у кримінальному провадженні № 0000197 за ст. 126-1 КК України( а.с.15-16), які об`єднані в одне провадження.

У мотивувальній частину обвинувального акту за ст. 126-1 КК України чітко вказано: « Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_7 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2КУпАП відносно матері своєї співмешканки ОСОБА_9 , з якою спільно проживає вчинив умисний злочин проти життя та здоров особи за наступних обставин». Таке покликання в обвинувальному акті не знайшло відображення у мотивувальній частині вироку суду першої інстанції від 11.10.2021 та не була предметом розгляду в судовому засіданні.

Статтею 126-1 КК України передбачено, що домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних чи близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Судом першої інстанції в судовому засіданні не були досліджені факти, які б підтверджували або спростовували покликання сторони обвинувачення щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства до осіб з якими він перебуває у сімейних чи близьких відносинах, відповідно судом було не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

З врахуванням зазначеного вище колегії суддів дійшла переконання, що оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, то вирок районного суду відповідно до ст.ст. 412 та 415 КПК України слід скасувати, та призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції, частково задовольнивши апеляційну скаргу прокурора .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.10.2021 у кримінальному провадженні № 0000197, яким ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст. 125, ст. 126 -1 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: