Справа № 308/651/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

перекладач - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_7 з розгляду клопотання заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 159 КК Російської Федерації

В С Т А Н О В И В:

На розгляді слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_7 знаходиться клопотання заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 159 КК Російської Федерації.
Слідчий суддя ОСОБА_7 подала заяву про самовідвід з розгляду зазначеного клопотання, яку мотивувала тим, що захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 працювала в Ужгородському міськрайоннму суді і була у неї секретарем судового засідання .

У судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_7 .. Адвокат ОСОБА_4 зазначила , що в період з кінця 2016р. та у 2017 р. працювала в Ужгородському міськрайонному суді та виконувала обов"язки секретаря судового засідання , зокрема у судді ОСОБА_7 .

Прокурор у судовому засіданні також підтримала заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_7 , зазначивши , що таку слід задовольнити з підстав визначених п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Суд, дослідивши заяву про самовідвід слідчого судді, заслухавши думку учасників судового провадження, доходить наступного висновку.

Статтею 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Згідно ст. 75 КПК України передбачені випадки коли слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
В судовому засіданні встановлено , що захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 працювала в Ужгородському міськрайоннму суді та виконувала обов"язки секретаря судового засідання , зокрема у судді ОСОБА_7 .

Водночас, та обставина, що захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 працювала секретарем судового засідання в Ужгородському міськрайонному суді та якийсь час була підлеглою судді ОСОБА_7 , не є підставою, яка б прямо чи опосередковано викликала сумніви в упередженості та необ"єктивності її як слідчого судді при розгляді даної справи і не може бути підставою за наявності якої слідчий суддя підлягає безумовному відводу від розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 159 КК Російської Федерації, захисником якого є адвокат ОСОБА_9 .

У відповідності до ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
При вирішенні заявленого відводу, суд виходить з того, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Отже, слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
При з"ясуванні основних критеріїв неупередженості суд керується джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
У відповідності з практикою Європейського Суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Практика Європейського Суду з прав людини ґрунтується на принципі презумпції неупередженості судді.
Так, у своєму рішенні «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява N33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII) Європейський суд з прав людини зазначив, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.
На існування презумпції неупередженості судді вказував Європейський суд з прав людини також у справі «Хаушильд проти Данії» у якому зазначив, що суддя вважається неупередженим, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому, враховується думка сторін, однак вирішальним є результат об`єктивної перевірки.
У рішенні у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
За умови відсутності інших обставин, аніж тих що викладені в заяві про самовідвід, будь-яких сумнівів в упередженості дій слідчого судді ОСОБА_7 не може сформуватись.
За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви слідчого судді ОСОБА_7 про самовідвід, оскільки не представлено дійсних, обґрунтованих підстав для наявності висновку, що існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого судді.
Керуючись ст.ст.75, 80, 81 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_7 з розгляду клопотання заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 159 КК Російської Федерації відмовити.

Ухвала остаточна і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1