Справа № 487/7692/21
Провадження № 1-кс/487/6141/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 25.12.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 29.12.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005074 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 25.12.2019 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 29.12.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005074 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України з підстав, передбачених абзацом 14 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що рішення прийняте передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин.
У судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, до початку розгляду скарги представник заявника адвокат ОСОБА_5 подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.
Слідчий у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги. Надано матеріали кримінального провадження №0005074 та заяву т.в.о. начальника СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про розгляд скарги без участі слідчого.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0005074, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України , за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Судом встановлено, що слідчим відділом Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005074 від 29.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що 29.12.2018 року до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_3 про те, що 28.12.2018 року невідома особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами з банківської картки
Постановою слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 25.12.2018 року було закрито кримінальне провадження №0005074 від 29.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.
Відповідно до КПК України, який діяв на момент внесення відомостей до ЄРДР, кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 190 КК України, згідно ч. 2 ст. 219 КПК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості.
З досліджених матеріалів кримінального провадження, які надійшли до суду вбачається, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 190 КК України, внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2018 року за №0005074. В той час, як постанова слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0005074 від 29.12.2018 року винесена 25.12.2019 року у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування. Однак строк досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2018 року мав закінчитись 29.12.2019 року, після сплину строку досудового розслідування, який становить 1 рік. Отже, на час винесення постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, строк досудового розслідування фактично не закінчився.
Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
За змістом пункту 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Михалкова та інші проти України», яке набуло статус остаточного 13.04.2011 року, розслідування має бути, inter alia, ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні були вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що постанова, яка була винесена слідчим до сплину строку досудового розслідування, отже оскаржувана постанова є передчасною та підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 7-9, 40, 91-94, 110, 284, 303-307, 309, 370, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову від 25.12.2019 року слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 29.12.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005074 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1