Єдиний унікальний номер справи № 377/726/20 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1617/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судових засідань ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференції зі Славутицьким міським судом Київської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 11 грудня 2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровське, Чернігівського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Славутицького міського суду Київської області від 11 грудня 2020 рокуОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин.
За вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_8 17 листопада 2020 року близько 11 год. 30 хв., перебуваючи поряд з кабінетом №7 в приміщенні комунального підприємства «Житлово-комунальний центр», розташованому за адресою: Київський квартал, буд. 14 м. Славутич Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_9 удар в область грудної клітини, чим спричинив легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
Не погоджуючись із вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Славутицького міського суду Київської області від 11 грудня 2020 року, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, звільнивши ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що призначаючи ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції належним чином не врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність завданої матеріальної та іншої шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. На думку апелянта, з урахуванням вказаних обставин, ОСОБА_8 можливо звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, натомість суд першої інстанції призначив обвинуваченому надто суворе покарання передбачене санкцією ч.1 ст. 125 КК України.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка проти неї заперечила, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються встановленими органом досудового розслідування обставинами, які не оспорюються учасниками судового провадження, а тому згідно із ч. 1 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.
При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, особу винного, який на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має місце реєстрації, раніше не судимий, є учасником бойових дій, не працює, наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжуть покарання, і призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, яке на думку колегії суддів за своїм видом та розміром є необхідним й достанім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку та особі обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів вважає необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Також колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час здійснення судового провадження жодних клопотань в порядку ч.4 ст. 286 КПК України про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не надходило, отже місцевим судом дані обставини не досліджувались, а тому апеляційним судом не переглядаються.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом першої інстанції вироку щодо ОСОБА_8 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Славутицького міського суду Київської області від 11 грудня 2020 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом трьох місяців.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4