Справа № 461/786/21
Провадження № 1-кп/461/286/21
УХВАЛА
підготовчого судового засідання
22.11.2021 року місто Львів

Колегія суддів Галицького районного суду м. Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000082 від 10.09.2020 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,

встановила:

у провадженні колегії суддів Галицького районного суду м. Львова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000082 від 10.09.2020 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про повторне направлення обвинувального акту для визначення територіальної підсудності до Львівського апеляційного суду для внесення Львівським апеляційним судом подання до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для вирішення питання підсудності справи, оскільки злочин, який інкримінують обвинуваченому вчинений на території Луганської області.

Захисник обвинуваченого клопотання прокурора не заперечив.

Вирішуючи питання про можливість призначення справи до судового розгляду, заслухавши пояснення прокурора на підтримання заявленого клопотання, думку захисника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Обвинувальний акт скеровано до суду у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 обвинувачується в участі у терористичній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, а саме у тому, що останній, усвідомлюючи значення своїх дій, вступив до складу та брав участь у діяльності незаконного збройного формування - терористичної організації «ЛНР», створеної у м. Луганськ 27.04.2014 року. Місцем дислокації розвідувальної роти « ІНФОРМАЦІЯ_1 союзу ОСОБА_8 2 армійського корпусу народної міліції «ЛНР» є територія колишнього Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Дідоренка, який знаходиться за адресою: м. Луганськ, смт. Ювілейне, вул. Генерала Дідоренка, буд. 4г.

Колегія суддів вважає, що підстави для застосування положень ч.1 ст.32 КК України в частині того, що місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо відсутні, оскільки з обвинувального акта чітко вбачається, що місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення є територія Луганської області, - м. Луганськ, смт. Ювілейне, вул. Генерала Дідоренка, буд. 4 г.

При цьому, моментом закінчення злочину є вступ особи до терористичної організації «ЛНР», яка створена у м. Луганськ 27.04.2014 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції таким судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, адміністративних справ, господарських справ і кримінальних проваджень місцевими та апеляційними судами, що визначаються Головою Верховного Суду.

Суди згідно з визначеною відповідно до цього Закону підсудністю та відповідно до вимог процесуального законодавства здійснюють розгляд справ та вирішують процесуальні питання, які виникають після ухвалення судового рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилось, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Наведені положення вказують на те, що саме до компетенції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, а не апеляційного суду відноситься вирішення питання про визначення підсудності кримінального провадження в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції й у законному складі суду станом на момент вчинення певних процесуальних дій.

Недотримання правил підсудності в силу п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення.

Приймаючи до уваги наведене, те що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину вчиненого поза межами територіальної юрисдикції Галицького районного суду м. Львова, а в обвинувальному акті зазначено місце інкримінованої обвинуваченому злочинної діяльності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність повторного направлення обвинувального акту до Львівського апеляційного суду для внесення апеляційним судом подання до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для вирішення питання про підсудність вищевказаної справи в порядку встановленому ч. 3 ст. 34 КПК України, оскільки колегія погоджується з доводами прокурора про те, що це питання відноситься до виключної компетенції суду касаційної інстанції, а не апеляційного суду.

Керуючись ст. 32, 34, 315, 369 КПК України, колегія суддів
постановила:

обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000082 від 10.09.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України - направити до Львівського апеляційного суду для вирішення питання про внесення судом апеляційної інстанції подання до Касаційного кримінального суду Верховного Суду стосовно направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3