Справа № 473/3463/21
Номер провадження1-кп/473/324/2021
В И Р О К
іменем України

"28" вересня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, в приміщенні суду м. Вознесенська обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000348 від 12.09.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, неодруженого, утриманців не має, з професійно-технічною освітою, не працює, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст.89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

Суд визнав доведеним те, що 11.09.2021 близько 21-00 год. ОСОБА_3 прибув до власного місця мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В ході розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочалась побутова сварка, під час якої у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій умисел, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді тілесних ушкоджень потерпілій та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , перебуваючи у положенні сидячи поруч з ОСОБА_4 , умисно наніс останній два удари кулаком правої руки в область шиї з обох боків, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді садна на межі задньої та бокової поверхні шиї з права, крововилив в лівій боковій поверхні шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після цього ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, схопив дерев`яний табурет та розламав його ударом об підлогу спальної кімнати житлового домоволодіння на декілька частин. Потім ОСОБА_3 , схопивши правою рукою дерев`яну ніжку табурету, та перебуваючи в положенні стоячи біля ОСОБА_4 , умисно наніс останній п`ять ударів вказаним предметом в область голови та обличчя, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лобу з права, в тім`яній ділянці зліва, в потиличній ділянці з права, суцільного крововиливу на нижньому та верхньому повіках правого ока з крововиливом у видимій склері правого ока, садна в ділянці щоки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 на досудовому розслідуванні кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті міститься клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 від 21.09.2021, складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , в який він зазначив, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, йому роз`яснено та зрозуміло, що у разі розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Згідно наявної в матеріалах справи письмової заяви потерпілої ОСОБА_4 від 21.09.2021, остання згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена та розуміє, що у разі розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також погодилась на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, суд дійшов висновку, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України, оскільки він вчинив кримінальний проступок за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання: обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком, повністю визнав вину та щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.

Обставин, які за положеннями ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Разом з тим, суд бере до уваги п.1 Постанови Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Пункт 2 вказаної Постанови наголошує на тому, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
Так, санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає такі види покарання: штраф, громадські роботи, виправні роботи.
Розглядаючи питання про призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу, суд враховує вимоги п.2 вищевказаної Постанови щодо врахування майнового стану обвинуваченого, бере до уваги те, що останній не працює, заявляв клопотання про залучення захисника за рахунок держави, посилаючись на відсутність коштів.
Тобто, на думку суду, обвинувачений ОСОБА_3 буде неспроможний виконати покарання у виді штрафу, а тому такий вид покарання призначити неможливо.
Крім того, враховуючи вимоги ч.2 ст.57 КК України, покарання у виді виправних робіт також неможливо застосувати, оскільки обвинувачений не працює.
В той же час, відповідно до ст.56 КК України, обмежень щодо призначення покарання у вигляді громадських робіт обвинуваченому суд не вбачає. Тому саме такий вид та міра покарання буде достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.
Таким чином, враховуючи зазначені обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт на строк, передбачений в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1