ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1159/21 Справа № 175/83/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001425 від 13 жовтня 2019 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Сурське, Дніпровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2021 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. Окрім того судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за таких обставин.
Так, в період часу з 19 години 09 хвилин 12 жовтня 2019 року до 01 години 00 хвилин 13 жовтня 2019 року, більш точного часу встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_9 , перебував в будинку АДРЕСА_2 за місцем проживання потерпілого ОСОБА_10 , де між ним та потерпілим ОСОБА_10 стався конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.
В той же період часу у обвинуваченого ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 виник умисел спрямований на протиправне заподіяння смерті останньому.
З цією метою, знаходячись у вищевказаний період часу та у вищевказаному місці, обвинувачений ОСОБА_9 , тримаючи у руці ніж, наблизився до ОСОБА_10 та умисно наніс йому ножем не менше 4 ударів в область шиї зліва.
У результаті цих умисних дій обвинуваченого ОСОБА_9 . ОСОБА_10 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: на лівій бічній поверхні шиї 2,5 см від умовної середньої лінії тіла, на 2 см нижче від нижнього краю нижньої щелепи та на відстані 154 см від підошовної поверхні стопи виявлена колото-різана рана № 1; на лівій бічній поверхні шиї на 5,5 см від умовної середньої лінії тіла та на 3 см нижче від нижнього краю нижньої щелепи та на відстані 153 см від підошовної поверхні стопи виявлена колото-різана рана № 2; на лівій бічній поверхні шиї на 8 см від умовної середньої лінії тіла та на 1,3 см від кута нижньої щелепи та на відстані 155 см від підошовної поверхні стопи виявлена колото-різана рана № 3; на лівій бічній поверхні шиї на 10,5 см від умовної середньої лінії тіла та на 3 см від кута нижньої щелепи та на відстані 155 см від підошовної поверхні стопи виявлена колото-різана рана № 4; ушкодження м`яких тканин в проекції зазначених ран шиї зліва, язикової артерії та верхні щитовидні артерії та вени зліва, лівого рогу під`язикової кістки, задньої стінки глотки, міжхребцевого диску між 4,5 шийними хребцями, верхньої частини лівої долі щитовидної залози, судини щитовидної залози, виникли прижиттєво, за хвилини, десятки хвилин до настання смерті, від дії сплощеного колючо - ріжучого предмету, з шириною клинка протягом поринулої частини не більше 16,8 мм та 17,3 мм, який мав гостре лезо та можливо тонкий обух, товщиною близько 1,0 мм (для ран № 1 та № 4) та шириною клинка протягом поринулої частини не більше 17,0 мм, який мав принаймні одне гостре лезо, де обухова частина травмуючого предмета в ранах не відобразилась (для ран № 2 та № 3). Додатковий надріз та розріз шкіри у ран № 2 та № 3 могли утворитись при подальшому зануренні або вилученні клинкового знаряддя з ран, з тисненням на його ріжучу крайку та можливо з незначною зміною його положення. Всі вищевказані ушкодження перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та є тяжкими за ознакою небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_10 настала близько 22 години 26 хвилин 12 жовтня 2019 року від колото-різаних поранень шиї зліва з ушкодженням м`яких тканин шиї зліва, язикової артерії та верхні щитовидні артерії та вени зліва, лівого рогу перед`язикової кістки, задньої стінки глотки, міжхребцевого диску між 4,5 шийними хребцями, верхньої частини лівої долі щитовидної залози, та судин щитовидної залози, яке ускладнилось розвитком гострої крововтрати.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений просить скасувати оскаржуваний вирок.
Обґрунтовуючи свої вимоги обвинувачений посилається на незаконність рішення суду. Так, обвинувачений вказує, що суд не надав належної оцінки його показам щодо невинуватості у вчиненні інкримінованого злочину та поклав в основу обвинувального вироку покази свідків, які жодним чином не підтверджують його винуватості, є суперечливими й не відповідають їх первинним показам наданим під час досудового розслідування. На переконання обвинуваченого, свідок ОСОБА_11 є заінтересованою особою у провадженні, тому його покази не можуть бути прийняті до уваги. Обвинувачений вважає, що саме свідок ОСОБА_11 міг зустрітися з потерпілим після закриття магазину десь біля 21-00 години. При цьому, суд безпідставно не прийняв до уваги той факт, що свідок ОСОБА_12 вказував що з потерпілим останнім часом хтось проживав. Разом з цим, обвинувачений вказує на незаконність та безпідставність його арешту та вважає, що провадження щодо нього є повністю сфабрикованим.
До того ж, на переконання обвинуваченого, судом було порушено його право на захист, через відмову в задоволенні його клопотання про відвід захисника ОСОБА_13 , через невиконання ним своїх обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, захисника, яка підтримала позицію свого підзахисного та просили призначити новий розгляд у суді першої інстанції, прокурора, яка заперечувала проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах поданої апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.
Так, обвинувачений ОСОБА_9 хоча і не визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, проте не заперечував того, що 12.10.2019 він був в гостях вдома у потерпілого ОСОБА_10 та, що дійсно на його речах знайшли кров потерпілого.
Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_9 , його винуватість у вчиненні злочину повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показами свідків.
Так, з показів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 видно, що при перегляді ними відеозапису з камер відеоспостереження магазину, що знаходиться поблизу будинку ОСОБА_10 вони впізнали ОСОБА_9 , який проходив там у вечірній час доби 12.10.2019 в напрямку будинку потерпілого.
При цьому, свідок ОСОБА_17 , яка була присутня під час обшуку домоволодіння обвинуваченого підтвердила, що саме під час обшуку у будинку обвинуваченого працівниками поліції було виявлено та вилучено, одяг камуфляжного кольору, ножі, светр.
Окрім того, винуватість обвинуваченого у вчиненому злочині підтверджується й дослідженими письмовими доказами у провадженні.
Як видно з протоколів демонстрації відеозапису від 19.10.2019 та від 15.10.2019, за участю свідків, кожного окремо, ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , було оглянуто відеозапис, на якому свідки, кожен окремо впізнали ОСОБА_9 , як особу, яка 12.10.2019 проходила повз магазина у напрямку домоволодіння, де проживав ОСОБА_10 .
Відповідно до протоколу обшуку від 14.10.2019 було проведено обшук за адресою мешкання ОСОБА_9 , а саме АДРЕСА_3 , де було виявлено та вилучено фрагмент шпалери зі слідами речовини бурого кольору, дерев`яну палицю обмотану липкою стрічкою з цвяхом, 5 кухонних ножів, камуфляжну кепку з плямами невідомої речовини, різнокольоровий светр, військову куртку зеленого кольору з плямою невідомої речовини та камуфляжні штани з плямами невідомої речовини.
Разом з цим, згідно висновків судово-імунологічної експертизи №1411/2 від та №1411/3 від 04.12.2019 й №1411/4 від 09.12.2019 в змиві вилученому на марлевий тампон зі стіни, за адресою АДРЕСА_4 ; на кепці вилученій за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_9 та на куртці й светрі, які належать ОСОБА_9 встановлена наявність крові людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_10 .
Відповідо до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №8-915 від 11.01.2020 генетичні ознаки слідів крові людини на камуфляжних штанах, куртці належать особі чоловічої генетичної статі та співпадають між собою. Генетичні ознаки слідів крові людини на фрагменті шпалери, камуфляжній кепці, куртці, светрі належать особі чоловічої генетичної статі та співпадають між собою. Генетичні ознаки слідів крові людини на камуфляжних штанах, куртці співпадають з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_10 та не співпадають з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 .
До того ж, висновком судово-цитологічної експертизи №1042/3 від 11.12.2019 встановлено, що у крові в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_9 не виключається можливість походження від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ00, у тому числі і від потерпілого ОСОБА_10 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи №478/НЕ/285 від 14.11.2019 при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження. Смерть його настала від колото-різаних поранень шиї зліва з ушкодженням м`яких тканин шиї зліва, язикової артерії та верхні щитовидні артерії та вени зліва, лівого рогу під`язикової кістки, задньої стінки глотки, міжхребцевого диску між 4,5 шийними хребцями, верхньої частину лівої долі щитовидної залози та судин щитовидної залози, яке ускладнилось розвитком гострої крововтрати. Після спричинення вище вказаних тілесних ушкоджень потерпілий міг здійснювати самостійні дії в проміжок часу до моменту втрати свідомості.
Разом з цим, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1265-МК від 12.12.2019 пошкодження на шматку шиї з трупа ОСОБА_10 є колото-різаними ранами і заподіяні сплощеним колючо-ріжучим предметом, з шириною клинка протягом поринулої частини не більше 16,8 мм та 17,3 мм, який мав гостре лезо та можливо тонкий обух, товщиною близько 1,0 мм та шириною клинка протягом поринулої частини не більше 17,0 мм, який мав принаймні одне гостре лезо, де обухова частина травмуючого предмета в ранах не відобразилась. Додатковий надріз та розріз шкіри у окремих ранах могли утворитись при подальшому зануренні, або вилученні клинкового знаряддя з ран, з тисненням на його ріжучу крайку та можливо з незначною зміною його положення.
Висновками судово-медичних експертиз речових доказів №1284-МК, №1285-МК та №1286-МК від 112.12.2019 встановлено, що пошкодження на шматку шкіри з шиї від трупа ОСОБА_10 могли бути заподіяні як клинками, представленими на експертизи ножів, так і іншим аналогічними конструктивними особливостями.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №346 від 29 листопада 2019 року ОСОБА_9 в період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і у теперішній час також не страждає. У період інкримінованого йму діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Надаючи оцінку цим доказам у сукупності, колегія суддів вважає їх належними, допустимими і достовірними, й достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Доводи обвинуваченого щодо причетності до вчинення інкримінованого йому злочину інших осіб, колегія судді вважає такими, що не заслуговують на увагу, та вважає за необхідне зазначити, що, у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд провадження здійснюється щодо особи, які й висунуте обвинувачення, і лише в межах обвинувачення.
Твердження обвинуваченого про те, що провадження щодо нього є сфабрикованим, а його винуватість не доведена, є неспроможними, й розцінюється судом як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне, оскільки його винуватість у вчиненні злочину повністю підтверджується сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів, яким була надана належна правова оцінка.
Не заслуговують на увагу також і доводи обвинуваченого про безпідставність врахування судом показів свідків, оскільки покази допитаних судом першої інстанції свідків є логічними, послідовними та узгоджуються між собою й підтверджують факти та обставини, які є необхідними для доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
До того ж, апеляційним судом не встановлено й порушень вимог ст. ст. 23, 352 КПК України під час допиту свідків, оскільки судом першої інстанції належним чином встановлено їх особи, кожного окремо, приведено до присяги та роз`яснені права та обов`язки, й покладено в основу обвинувального вироку лише ті покази, які були сприйняті судом безпосередньо.
Всі інші, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, були предметом перевірки судом першої інстанції та їм надана належна оцінка, інших доказів на підтвердження їх обгрунтованості стороною захисту суду апеляційної інстанції надано не було.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні цього злочину, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011), та підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту за обставин, викладених у скарзі, не має.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дослідженні всі обставини кримінального провадження, кожен перелічений доказ оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, що є підставою для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_9 .
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Також, колегія суддів погоджується з видом та розміром покарання у виді позбавлення волі, призначеного обвинуваченому в межах санкції інкримінованого злочину, яке визначено з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно ніде не працевлаштований, не має утриманнців, не страждає тяжкими захворюваннями, не є інвалідом, за місцем мешкання характеризується позитивно, є учасником бойових дій в зоні АТО, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховування.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4