Провадження № 1-кс/638/2651/21
УХВАЛА
Іменем України
10 грудня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , яка полягає у ненаданні для ознайомлення матеріалів кримінального провадження №0000377 від 07 квітня 2021 року
ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 перебуває на розгляді скарга ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , яка полягає у ненаданні для ознайомлення матеріалів кримінального провадження №0000377 від 07 квітня 2021 року.
В судовому засіданні 26 листопада 2021 року скаржником ОСОБА_3 заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_4 , про складено відповідну заяву від 26 листопада 2021 року (вх. №63319).
26 листопада 2021 року заява ОСОБА_3 на виконання вимог ст. 81 та 35 КПК України розподілена слідчому судді ОСОБА_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_3 заявлений відвід підтримав, просив відвести слідчого суддю ОСОБА_4 від розгляду скарги, оскільки її процесуальні дії викликають у скаржника сумніви у її неупередженості, що зокрема виявилось у однобічному розгляді попередньої скарги і постановленої за результатами розгляду ухвали від 05.08.2021. Окрім того в даній ухвалі суддя не надала оцінки доводам потерпілого.
Дослідивши матеріали заяви про відвід, заслухавши учасників судового розгляду, суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.
Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні визначені ст. 75 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя не має право брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1 ст.75 КПК України.
З огляду на нормативний зміст пункту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 3 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
Зі змісту заяви про відвід вбачається, що по суті підстави відводу судді зводяться до незгоди скаржника з постановленою раніше слідчим суддею ОСОБА_4 ухвалою від 05.08.2021.
Однак дана обставина не може бути підставою для відводу судді, оскільки Кримінальний процесуальний кодекс України наділяє сторони кримінального провадження у разі незгоди з судовим рішенням оскаржити його у встановленому цим кодексом порядку.
Окрім того як на підставу для відводу слідчого судді скаржник посилається на обставини, наявність яких для відводу судді підлягають доведенню, а саме щодо упередженості судді.
Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.
Коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.
Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.
Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву слідчим суддею ОСОБА_4 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність при розгляді даного скарги.
Отже, аргументи, якими скаржник мотивує свою заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності слідчого судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.
Інших обставин, визначених статтею 75 КПК України, які б свідчили про особисту упередженість слідчого судді ОСОБА_4 або її необ`єктивність під час розгляду скарги у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.
На підставі вищезазначеного суд вважає, що заяву про відвід необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст.75, 76, 80, 81 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , яка полягає у ненаданні для ознайомлення матеріалів кримінального провадження №0000377 від 07 квітня 2021 року (справа № 638/10948/21, провадження № 1-кс/638/2626/21) - відмовити.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 13.12.2021 року о 10-00 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1