Єдиний унікальний номер 938/145/22
Судове провадження № 1-кс/938/21/22
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

28 лютого 2022 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора у кримінальному провадженні начальника Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Верховинського районного відділення поліції ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000016 від 26.02.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
28.02.2022 року до слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступило клопотання слідчого СВ Верховинського районного відділення поліції ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором у кримінальному провадженні начальником Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування у кримінальному провадженні №0000016 від 26.02.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Копія вказаного клопотання та матеріали, якими обгрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надані підозрюваному ОСОБА_4 з дотриманням строку встановленого ч. 2 ст. 184 КПК України (а.с.1-3).
Досудовим розслідування встановлено, що 25.02.2022 року близько 23.00 год. ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_7 знаходилися в приміщенні житлового будинку за місцем свого постійного проживання в

АДРЕСА_1 , де спільно розпивали спиртне.

У ході розпивання спиртного у приміщені зазначеного будинку між братами на ґрунті неприязних стосунків, раптово виниклих внаслідок їх стану алкогольного сп`яніння назрів конфлікт, який переріс у бійку між ними.

Під час даної бійки ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність, суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, взяв до рук кухонний ніж, яким умисно наніс ОСОБА_7 цілеспрямований удар в життєво важливу ділянку тіла - шию, тим самим спричинивши йому різану рану шиї з ушкодженням органів шиї, від чого наступила смерть потерпілого на місці події.
26.02.2022 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Гринява Верховинського району Івано-Франківської області, жителю АДРЕСА_1 , українцю, повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України (а.с.26-27).
У судовому засіданні прокурор просив задоволити клопотання та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 не заперечували щодо застосування відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали даного клопотання, приходить до такого висновку.

У ч.2 ст. 177 КПК України закріплено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави для слідчого судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З приводу наявності обґрунтованої підозри слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду «обгрунтована підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series А, № 182). При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду під обґрунтованою підозрою слід розуміти «розумну підозру, а не щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України
Зокрема, обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 , підтверджується протоколом огляду місця події від 26.02.2022 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.02.2022 року; протоколом огляду трупа потерпілого ОСОБА_7 від 26.02.2022 року; лікарським свідоцтвом про смерть потерпілого ОСОБА_7 від 26.02.2022 р.; показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, крім встановлення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, зобов`язаний також встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Тобто ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.
Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.
Також суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Відповідно до ст. 5 п. «С» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, її зв`язки з суспільством.
Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Зазначені стандарти доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
Так, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 доведено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_4 відомі факти встановлення органом слідства доказів його вини, є всі підстави вважати, що він перебуваючи вже в статусі підозрюваного, усвідомлюючи неминучість покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення ним особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зокрема, здоданих матеріалів до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 є особою середнього працездатного віку, неодруженим, не працює, дітей чи інших утриманців не має (а.с. 37-38).
Слідчий суддя вважає, що жоден інший, більш м`який запобіжний захід не здатен запобігти вказаним ризикам.
Зокрема, застосувати запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання не можливо, оскільки ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, тобто не має постійного джерела доходу, що може спонукати його на вчинення нового умисного корисливого злочину, не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, усвідомлює неминучість покарання за них, що не виключатиме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та можливості незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчиняти нові злочини.
Також слідчий суддя враховує, що при застосуванні відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде унеможливлено здійснення ефективного постійного контролю органом Національної поліції за його поведінкою у порядку, визначеному ст. 181 КПК України, оскільки на даний час Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року впроваджено правовий режим воєнного стану на території України.
Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки неможливе, оскільки до органу досудового розслідування не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки.
Таким чином, викладені дані та обставини в сукупності свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_4 при застуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, буде ігнорувати покладені на нього обов`язками, що передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.
З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого, погоджене з прокурором, необхідно задовольнити, а до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів у межах строку досудового розслідування, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від органу досудового слідства та суду, вчиняти нові злочини, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Підозрюваного ОСОБА_4 затримано 26 лютого 2022 року о 13.45 год. (а.с.12-13).
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислювати з моменту затримання, тобто з 26.02.2022 року о 13.45 год. (а.с. 12-13).
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя не визначає розмір застави ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 532, 534 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Верховинського районного відділення поліції ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гринява Верховинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.
Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання, тобто з 26 лютого 2022 року о 13.45 год.
Строк дії ухвали про застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 закінчується о 13.45 год. 27 квітня 2022 року.
Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12" .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12