печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4338/22-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 18.01.2021 про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001200 та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 18.01.2021 про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001200 та зобов`язання вчинити дії.

Слідчим суддею встановлено, що строк звернення до суду зі скаргою пропущений ОСОБА_3 з поважних причин, тому слідчий суддя вважає за можливе поновити його.

В обґрунтування скарги зазначено, що постанова слідчого є необґрунтованою, незаконною та винесеною з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскільки, в силу положень ст. 55 КПК України ОСОБА_3 є потерпілим від кримінального правопорушення.
Особа, якою подано скаргу у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином. Проте, заявником подано заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий, рішення, якого є предметом оскарження в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 ст. 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.

З матеріалів скарги вбачається, що другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001200 від 23.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

02.07.2019 року за вх. № 11951/01.2/2019 ТУ ДБР, розташованим у м. Києві, зареєстровано заяву ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження № 0001200 від 26.09.2017 року як потерпілого.

Листом від 15.07.2019 року № 12685/03.2019вих за підписом Слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001200 від 26.09.2017 року, оскільки даних, які б вказували на завдання останньому шкоди у кримінальному провадженні не встановлено.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2020 справа № 757/38972/19-к зобов`язано уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, у кримінальному провадженні № 0001200 від 26.09.2017 року, розглянути заяву ОСОБА_3 від 02.07.2019 року № 11951/01.2/2019 про залучення до кримінального провадження як потерпілого в порядку ст.ст. 55, 220 КПК України, про що повідомити заявника.

На виконання вищевказаної ухвали, постановою слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 18.01.2021 відмовлено у залученні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001200.

В обґрунтування вказаної постанови, слідчий вказує, що на даний період досудового розслідування, немає об`єктивних даних та не отримано достатніх підстав, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України.

У зв`язку з чим ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 18.01.2021 про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001200, за результатами розгляду якої ухвалою від 02.07.2021 року у справі № 752/11994/20 відмовлено у задоволенні скарги, оскільки кримінальне провадження № 0001200 було закрито.

Проте, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.10.2021 року у справі № 752/11994/20, постанову від 30.06.2021 року слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001200 від 26.09.2017 р. скасовано.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя з висновками, які зробив слідчий у своїй постанові від 18.01.2021 погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та вмотивованість рішення слідчого, а відтак приходжу до висновку, що таких не має та як наслідок вважаю за необхідне скасувати постанову слідчого від 18.01.2021, як невмотивовану, у зв`язку з чим, скарга у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо решти вимог скарги, то слідчий суддя приходить до висновку, що вони є передчасними, а відтак задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 55, 303304, 307, 309, КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_3 строк звернення зі скаргою до суду.

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 18.01.2021 про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001200, та зобов`язати останнього прийняти вмотивоване рішення.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1