ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 657/1036/21
Номер провадження 11-cc/819/474/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000089 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 серпня 2021 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Торецьк Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання ст. слідчого СВ Відділення поліції №2 Скадовського РВП ГУНП в Херсонській області та відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування терміном до 01 жовтня 2021 року, включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 серпня 2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що слідчим невірно кваліфіковані дії підозрюваного.

Вважає, що з огляду на те, що потерпілий разом з двома іншими особами, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, без дозволу власника зайшли на подвір`я підозрюваного, враховуючи локалізацію та кількість ударів, які підозрюваний наніс потерпілому, захищаючи себе та свого сина, мова має йти про перевищення заходів необхідної оборони, за що передбачено значно менше покарання, ніж за ч.2 ст.121 КК України.

Підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 відсутні.

Відносно підозрюваного на розгляді Скадовського районного суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження за ч.3 ст.187 КК України, в рамках вказаного кримінального провадження він тривалий час перебував під домашнім арештом, за час якого не вживав жодних заходів для ухилення від суду, не впливав на учасників провадження.

Після події злочину, підозрюваний залишався за місцем проживання, коли прибули працівники поліції добровільно видав рукоятку сокири, якою були нанесені тілесні ушкодження, тобто жодним чином не змінював обстановку місця події.

Ризики, передбачені ст.177 КПК України, жодним чином не доведені.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України слідує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, дані про особу підозрюваного, який офіційно непрацевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, та дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний перебуваючи на волі, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, у зв`язку із чим є достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому твердження апеляційної скарги захисника про відсутність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непереконливими.

Як вбачається із матеріалів провадження, 01 серпня 2021 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.п.45-48).

01 серпня 2021 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (а.п.53-55).

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які вказують на наявність підстав підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175).

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення стороною обвинувачення серед іншого надано протокол огляду місця події від 01.08.2021 року (а.п.18-21), протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.п.32-41), протокол огляду місця події (трупа) від 01.08.2021 року (а.п.25-29), лікарське свідоцтво про смерть №119/К-к від 01.08.2021 року (а.п.31), інші матеріали провадження.

Виходячи з наявних матеріалів, суд погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Відхиляючи доводи захисту щодо необґрунтованості підозри, суд звертає увагу, що на цьому етапі при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходи суд не оцінює докази на предмет наявності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого діяння, а саме наявності в його діях того чи іншого елементу складу злочину, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Колегія суддів відповідно до ст.178 КПК України також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, відомості про особу підозрюваного, який офіційно непрацевлаштований, постійного джерела доходу не має, раніше неодноразово судимий (а.п.61-66), в тому числі за завдання тілесних ушкоджень, крім того, на розгляді Скадовського районного суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження відносно підозрюваного за ч.3 ст.187 КК України, що свідчить про негативну репутацію, стійку злочинну спрямованість дій ОСОБА_8 .

Також колегія суддів звертає увагу на те, що інкримінований підозрюваному тяжкий злочин характеризується підвищеною суспільною небезпекою, оскільки вказане кримінальне правопорушення спрямоване проти життя та здоров`я потерпілого.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення, характер дій та спосіб вчинення кримінального правопорушення, факт того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, відсутність у підозрюваного настільки міцних соціальних зв`язків, які стримували б його від ухилення від органів досудового розслідування та суду, наявність в провадженні місцевого суду іншого кримінального провадження відносно підозрюваного за ч.3 ст.187 КК України, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, одним з яких є син ОСОБА_8 , з метою зміни свідками своїх показів, що виправдовує необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, як про те вказує апелянт.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність наявності існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Що стосується посилання апеляційної скарги захисника про те, що в рамках іншого кримінального провадження підозрюваний тривалий час перебував під домашнім арештом, під час якого жодних заходів щодо ухилення від суду чи незаконного впливу на свідків не вживав, після події інкримінованого злочину перебував за місцем проживання, добровільно видав працівникам поліції знаряддя злочину, обстановку місця події не змінював, то колегія суддів хоча і враховує дані відомості, проте, з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу, вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Твердження апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, є необґрунтованими та зводяться до іншої, суб`єктивної, оцінки апелянтом обставин, встановлених судом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 серпня 2021 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4