КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0001414 за апеляційною скаргою прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2019 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плесецьке Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, не працюючого, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2019 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі. Вирішено питання щодо міри запобіжного заходу. Вирішено долю речових доказів. Стягнуто процесуальні витрати.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, прокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій він просить апеляційний суд скасувати в частині призначеного покарання вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2019 стосовно ОСОБА_6 та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 08 (восьми) років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2019 є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 69 КК України. Зокрема, прокурором вказано, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого тяжкість скоєного злочину, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, внаслідок чого призначено занадто м`яке покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

Фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.
За встановлених судом першої інстанції обставин, 13.07.2018, близько 13 год., ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували на кухні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_10 , де ОСОБА_10 та ОСОБА_9 спільно вживали алкогольні напої.
В ході спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виник конфлікт, у зв'язку з чим, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків у ОСОБА_6 виник прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та маючи на меті настання таких наслідків, ОСОБА_6 наблизився до останнього, який в цей час сидів на полиці під стіною, та умисно наніс йому декілька ударів руками зібраними в кулак в область голови, обличчя та тулуба.
Після вказаних дій ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел та вищевказану мету, обхопив голову ОСОБА_10 своїми руками та умисно наніс декілька ударів своїм коліном у ніс потерпілого. Далі ОСОБА_6 схопив зі столу сковорідку та умисно наніс нею декілька ударів в область голови та обличчя потерпілого. Після цього ОСОБА_6 почав умисно ще наносити удари ногами в область грудної клітки та ребер потерпілого, тим самим доводячи свій злочинний умисел до кінця.
Згідно висновку судового експерта №182 м/д від 14.09.2018 смерть ОСОБА_10 настала від закритої внутрішньочерепної травми з крововиливом у м`які тканини голови в лівій тім`яно-скроневій ділянці, крововиливом під м`які оболонки головного мозку з проривом крові у шлуночкові системи мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-гістологічної експертизи.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого та захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, їх пояснення, відповіді на запитання суду, дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченого, заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, апеляційна скарга прокурором подається лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання. А тому, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також кваліфікація його дій ? відповідно до положень ст. 404 КПК України не перевіряються, оскільки не є предметом апеляційного розгляду, так як ніким не ставляться під сумнів.
Водночас, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтоване застосуванням судом до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України, заслуговують на увагу із наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зазначених вимог закону при призначенні покарання судом першої інстанції в повному обсязі дотримано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, посередню характеристику за місцем проживання, думку потерпілої з приводу призначеного покарання, добровільне відшкодування завданого збитку та застосував до останнього положення ст. 69 КК України.
Зокрема, мотивуючи своє рішення про можливість застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України, суд вказав на наявність вище вказаних обставин, які в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Однак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам ст. ст. 65, 69 КК України.
Так, призначаючи обвинуваченому більш м?який вид основного покарання, суд не вказав, які саме обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, що є обов`язковим для застосування положень ст. 69 КК України, тим більше, що щире каяття фактично лише засвідчує критичну оцінку винним вчиненого ним злочину.
Крім того, згідно характеристики за місцем проживання, ОСОБА_6 характеризується посередньо, в силу ст. 89 КК України не судимий,, суспільно корисною працею не займається. Також судом апеляційної інстанції враховуються обставини вчинення злочину, характер протиправних дій ОСОБА_6 , які полягали у спричиненні численних ударів по життєво важливим органам і тілу в цілому потерпілого.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 були відсутні. Разом з тим судом встановлено доведеним, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, ОСОБА_6 спричинив після вживання алкогольних напоїв потерпілим.
Відтак, незважаючи на встановлення судом першої інстанції декількох пом`якшуючих обставин при призначенні покарання щодо ОСОБА_6 , колегія суддів з урахуванням вищенаведеного на знаходить їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і вважає невиправданим застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України.
Відповідно до правил ст. 413 КПК України підставою для скасування апеляційною інстанцією вироку суду є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Враховуючи викладене, у зв`язку з допущеним судом першої інстанції при ухваленні вироку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає за необхідне вирок Фастівського міськрайнного суду Київської області від 20.12.2019 скасувати в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та ухвалити новий вирок, яким, з урахуванням наведених вище обставин, призначити йому за ч. 2 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 07 (сім) років, тобто мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 121 КК України. Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання та його співмірності.
За таких обставин, виходячи з завдань та мети покарання, визначених в статті 50 КК України, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 65 КК України, зокрема, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, відповідно до ст. ст. 409, 413 КПК України оскаржуваний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку згідно правил п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ? задовольнити частково.
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2019 відносно ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання ? скасувати.
Ухвалити новий вирок в цій частині, яким визнати ОСОБА_6 винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді 07 ( семи ) років позбавлення волі.
В інший частині вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2019 залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з часу отримання копії вироку.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3