Дата документу 10.11.2021
Справа № 334/5607/21
Провадження № 1-кп/334/783/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, освіта середня - спеціальна, інваліда 3 групи, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

В С Т А Н О В И В:
20 лютого 2020 року, приблизно о 07 годині 05 хвилин, ОСОБА_8 знаходився в зальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_5 . В цей час ОСОБА_8 вирішив підняти ОСОБА_9 , задля чого підійшов до останнього та діючи з кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, за допомогою рук і корпусу тіла підняв ОСОБА_5 догори та перекинув останнього через своє плече на ліжко, що стояло поряд.
В результаті падіння ОСОБА_5 зазнав травматичного удару головою об ліжко, внаслідок чого отримав закриту тупу травму шиї з ушкодженням п`ятого, шостого шийних хребців та спинного мозку, від яких 07.03.2020 у приміщенні Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради настала смерть останнього.
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що ОСОБА_5 був його другом, вони часто проводили час разом, ніколи не конфліктували. 20 лютого 2020 року він був у гостях у ОСОБА_5 , в будинку АДРЕСА_2 . Разом з ними була його сестра ОСОБА_5 , інші особи. Вони розпивали спиртні напої. Він серед ночі пішов спати в окрему кімнату, вранці, біля 07-00 год., зайшов ОСОБА_5 і почав його будити, щоб похмелитися. Він не хотів йти з ним. Коли ОСОБА_5 почав стягувати його з дивану, він жартуючи, схопив ОСОБА_5 і перекинув через своє плече так, що той упав на ліжко. При цьому він не врахував, що має набагато більші антропометричні дані, не розрахував свою силу. Як наслідок, його друг вдарився об ліжко головою, отримав травму шиї, від чого помер у лікарні. До приїзду швидкої ОСОБА_5 перебував у свідомості, скаржився на біль, на те, що не відчуває руки і ноги. Поки ОСОБА_5 лежав у лікарні, він купував йому деякі ліки. Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди визнає у повному обсязі, вимоги про стягнення моральної шкоди просить задовольнити частково, оскільки її розмір необґрунтований, та просить врахувати його матеріальний стан - він не працює, є інвалідом третьої групи, не має у власності будь-якого рухомого та/або нерухомого майна, а тому не в змозі сплатити заявлену суму. Щиро кається у скоєному, неодноразово попросив вибачення у потерпілої, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 і її брат ОСОБА_5 були друзями, вони часто зустрічалися, проводили час разом. 20 лютого 2020 року вона разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 в компанії з іншими відпочивали у в будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 , з якою проживав її брат ОСОБА_5 . Всі вживали спиртні напої. Вона вночі пішла додому, а вечором родичі їй зателефонували та повідомили, що брат потрапив у лікарню. Їй розповіли, що ОСОБА_8 перекинув брата через плече на ліжко, брат вдарився і травмував хребта, від чого помер у лікарні на 16 день. ОСОБА_8 мав розуміти, що він набагато більшого росту та ваги порівняно з братом. Просить відшкодувати їй матеріальну шкоду, та моральну шкоду спричинену злочином.

Крім пояснень ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_5 , вина обвинуваченого підтверджується дослідженими судом доказами:

- витягом з ЄРДР від 20.02.2020 №0000631;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 , у якій ОСОБА_10 повідомила, що вранці 20.02.2020 друг її цивільного чоловіка кинув чоловіка на диван, від чого чоловік отримав травму та був доставлений до 9 міської лікарні;

- протоколом огляду місця події від 20.02.2020 в будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 , з фототаблицею до нього;

- протоколом огляду від 07.03.2020 в приміщенні моргу трупу ОСОБА_5 ;

- лікарським свідоцтвом про смерть №980, згідно якого причиною смерті ОСОБА_5 є закрита тупа травма шиї з ушкодженням п`ятого, шостого шийних хребців та спинного мозку;

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_5 №980 від 22.04.2020, згідно якого смерть ОСОБА_5 настала від закритої тупої травми шиї з ушкодженням п`ятого, шостого шийних хребців та спинного мозку; закриту тупу травму шиї з ушкодженням п`ятого, шостого шийних хребців та спинного мозку, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_5 (за матеріалами кримінального провадження) №105/к від 09.02.2021, яким підтверджено можливість утворення закритої тупої травми шиї з ушкодженням п`ятого шийного хребця за механізмом, на який вказувала ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.01.2021 за участю ОСОБА_10 , під час якого було відтворено обставини, за яких 20.02.2020 Горяйнов спричинив ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого злочину повністю доведена. Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство через необережність.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи з дитинства, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставин його вчинення, особи винного, наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 119 КК України.

При цьому, враховуючи обставини вчинення злочину, внаслідок яких настала смерть потерпілого, характер травм та спосіб їх заподіяння, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, який позитивно характеризується, є інвалідом 3 групи з дитинства, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення, думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, на думку суду відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 26500,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн. суд виходить з доведеності вини ОСОБА_8 у вбивстві через необережність ОСОБА_5 і спричинення цим потерпілій ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди.

Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування ОСОБА_5 , у сумі 26500,00 грн. підтверджується квитанцією банківської установи №0.0..1. Вимоги позову в цій частині суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

В обґрунтування позову про стягнення моральної шкоди у сумі 500000,00 грн. сестра загиблого ОСОБА_5 вказує, що дні перебування брата на лікуванні в 9 міській лікарні з 20.02.2020 по 07.03.2020 були для неї безсонними, вона вимушена була шукати гроші для придбання ліків. Смерть брата стала емоційним ударом, спогади про загиблого брата по теперішній час продовжують її турбувати, вона страждає від неможливості спілкуватися з ним. Вважає, що така сума надасть їй можливість відновлення емоційного стану, відповідного лікування, психологічної адаптації, зміни оточення шляхом виїзду до санаторно-лікувальних закладів, в чому вона відчуває потребу.

Суд вважає доведеним, що потерпіла ОСОБА_5 зазнала страждань у зв`язку з зі смертю брата, яка стала емоційним ударом, непоправною втратою у її житті. Разом з тим, з урахуванням характеру спричинених потерпілій моральних страждань, доведеності їх тривалості, глибини, а також з урахуванням засад співмірності, розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що на відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілої 100000,00 грн. Відтак, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

В порядку ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_8 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 26500,00 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот грн. 00 коп.), моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. (сто тисяч грн. 00 коп.), а всього 126500,00 грн. (сто двадцять шість тисяч п`ятсот грн. 00 коп.). В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1