Номер провадження:1-кп/521/580/22
УХВАЛА

10 лютого 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілих адвоката ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

у присутності обвинуваченого ОСОБА_7 .

адвокатів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001134 від 15.10.2020 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Росіянівка, Захарівського району Одеської області, українця за національністю, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду міста Одеси перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001134 від 15.10.2020 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину за ч.1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про істотне порушення прав і свобод ОСОБА_7 , в яких просив суд: 1) визнати перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в скляній клітці істотним порушенням прав і свобод ОСОБА_7 , а саме поводженням яке принижує гідність ОСОБА_7 , усунути порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наступним чином: звільнити ОСОБА_7 з скляної клітки і надати ОСОБА_7 дозвіл та реальну можливість перебувати під час судового розгляду разом зі своїми захисниками; 2) визнати відсутність визначення виду умислу в формулюванні висунутого ОСОБА_7 обвинувачення істотним порушенням прав і свобод ОСОБА_7 .. Клопотання обґрунтовані наступним. Відповідно до ст. З Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

При цьому, відповідно до правових позицій Європейського суду з прав людини послідовно вказується, що тримання обвинувачених чи підсудних навіть у скляній клітці є проявом катування та знущання над людиною.

Так, наприклад, у справі «Свинаренко і Сляднєв проти Росії» ЄСПЛ крім іншого розглянув питання сумісності перебування підсудних у залі судових засідань у скляній кабінці з вимогами ст. З (Заборона катування) та ст. 6 (Право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ЄСПЛ вказав, що скляні кабіни були призначені на заміну металевих кліток, проте обвинувачені, як і раніше, систематично розміщуються в металевих клітках та скляних кабінах, доки перебувають під вартою. Крім того, ЄСПЛ констатував, що розміщення підсудних за скляними перегородками або в скляних кабінах само по собі не виключає елементу приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня жорстокості, як у випадку з металевими клітками. Далі констатується, що міра тримання в залі суду може вплинути на справедливість слухання, гарантованого ст. 6 Конвенції, зокрема на можливість реалізації обвинуваченим права брати ефективну участь у розгляді його справи та отримувати практичну та ефективну правову допомогу (п. 134 рішення у справі «Свинаренко і Сляднєв проти Росії»). ЄСПЛ вважає, що той факт, що заявники були піддані цьому поводженню - триманню в клітці - публічно, повинно було підірвати їх репутацію і викликати у них страждання і почуття приниження, безпорадності, страху і неповноцінності. На підставі викладеного ЄСПЛ зроблено висновок про те, що «саме по собі тримання підсудного у клітці в залі суду з урахуванням його об`єктивно принизливого характеру не відповідає нормам цивілізованої поведінки в демократичному суспільстві, є приниженням людської гідності і порушує ст. З Конвенції». Не зважаючи на це, під час ознайомлення з матеріалами справи, а саме з записами повної фіксації судового розгляду у даній справі адвокат виявив, що протягом всього часу судового розгляду ОСОБА_7 тримається окремо від захисників у ізольованій скляній клітці. За ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: порушення права особи на захист. Знаходячись у статусі обвинуваченого ОСОБА_7 має в тому числі наступні право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього передбачене п.п. а) п. З ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод);

При цьому, з метою забезпечення даного права ОСОБА_7 має право знати, у вчиненні якого правопорушення його обвинувачують (ч.З ст. 42 КПК України) а обвинувальний акт має містити формулювання обвинувачення, висунутого проти ОСОБА_7 (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України). При цьому, формулою обвинувачення є як мінімум обов`язкова сукупність кваліфікаційних ознак конкретного складу злочину інкримінованого обвинуваченому.

Дана сукупність ознак визначається відповідною статтею особливої частини КК України та судовою практикою.

Так, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року N 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»: У справах про злочини даного виду суди зобов`язані установлювати вину... мають ураховувати... сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо)»

При цьому, відповідно до змісту Розділу V КК України умисел поділяється на прямий та непрямий.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Тобто, існує два кардинально різні види умислу.

При цьому, склад обставин які підлягають дослідженню під час судового розгляду та способи захисту відрізняються в залежності від визначеного в формулюванні обвинувачення виду умислу.

Не зважаючи на це, формулювання обвинувачення в висунутому у даній справі обвинуваченні взагалі не містить визначення виду умислу.

ОСОБА_7 досі не поінформований про характер висунутого проти нього обвинувачення в частині виду умислу, через що формулювання обвинувачення залишається не в повній мірі зрозумілим для адвоката ОСОБА_8 як захисника що обмежує практичну можливість надання ОСОБА_7 адекватного захисту.

При цьому, за ч.І ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Тому повна відсутність в висунутому відповідно до обвинувального акта обвинуваченні формулювання виду умислу позбавляє суд можливості належним чином досліджувати суб`єктивну сторону складу злочину в якому звинувачується ОСОБА_7 і виконувати Постанову Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року N 2. Оскільки зазначена проблема не була виявленою під підготовчого провадження до призначення судового розгляду, тому має бути вирішена судом у даному судовому засіданні.

Обвинувачений та адвокат ОСОБА_9 підтримали клопотання адвокат ОСОБА_8 ..

Прокурор, потерпілі та їх представник ОСОБА_4 заперечували проти його задоволення.

Суд вислухавши думки учасників судового провадження дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Свінаренко та Сляднєв проти Росії», «Лабіта проти Італії» та «В`ячеслав Білоусов проти Росії» зазначив, що тримання обвинувачених в певних випадках в металевій клітці, або навіть скляному боксі - є порушенням ст.3 та ст. 6 «Конвенції про захист прав людини».

Суд вважає за необхідне клопотання сторони захисту залишити без задоволення, при цьому судом звертається увага, що в рішенні Європейського суду зазначено «у певних випадках». У даному випадку при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1ст.115 КК України, судом приймається до уваги що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину за кваліфікуючим ознаками: вбивство тобто умисне, протиправне заподіяння смерті іншій особі, відповідальність за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7-ми до 15-ти років, в судовому засіданні присутні родичі загиблого.

Окрім цього суд зауважує, що перебування обвинуваченого у скляній огорожі не є перешкодою для надання можливості обвинуваченому отримувати якісну правову допомогу під час розгляду кримінального провадження, а також реалізовувати свої процесуальні права, а саме користуватися документами, що є у розпорядженні сторони захисту, робити необхідні нотатки.

Щодо клопотання про визнання відсутність визначення виду умислу в формулюванні висунутого ОСОБА_7 обвинувачення істотним порушенням прав і свобод ОСОБА_7 ..

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити у затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8,10 частини першої або частиною другої статті 284 цього кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Проаналізувавши вищенаведені вимоги процесуального закону суд приходить висновку, що вказане клопотання мало б бути заявлене на стадії підготовчого судового засідання, а тому враховуючи стадію судового розгляду вказаного кримінального провадження задоволенню не підлягає.

Суд також зауважує, що питання які поставлені у клопотанні адвоката ОСОБА_8 будуть вирішені судом у нарадчій кімнаті при прийняття судом рішення у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177,178,331, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_8 про визнання перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в скляній клітці істотним порушенням прав та свобод ОСОБА_7 та про визнання відсутності визначення виду умислу в формулюванні висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, істотним порушення прав та свобод ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1