13.09.2021
Справа № 642/6009/21
Провадження №1-кс/642/3243/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні за №0000467 від 15.07.2021 року клопотання слідчого ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 13.05.2021 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2-х років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчим відділом ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000467 від 15.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Як зазначено у клопотанні, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочин у сфері обігу психотропних речовин, будучи засудженим 13.05.2021 вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі, згідно ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, за наступних обставинах:

14.07.2021, точний час досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_5 діючи умисно, маючи умисел на вчинення злочину у сфері обігу психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного придбання психотропної речовини, придбав у невстановленої досудовим слідством особи, через мережу Інтернет, «закладку» з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено «PVP», яка знаходилась в 9 (дев`яти) зіп-пакетах, яку забрав поблизу лісопарку по вул. Добродецького в м. Харкові та почав зберігати при собі з метою особистого вживання.

Протиправна діяльність ОСОБА_5 була припинена співробітниками поліції, які 14.07.2021 року, у період часу з 20 год. 10 хв. до 20 год. 35 хв., за адресою: м. Харків, пров. 2-й Таганський, біля буд. №6, під час огляду місця події вилучили у ОСОБА_5 , (дев`ять) зіп-пакетів з кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/121-21/16320-НЗПРАП від 12.08.2021 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», маса якої в складі наданої на дослідження речовини становить 0.1213 г, 0.2183 г, 0.2076 г, 0.0379 г, 0.0453 г, 0.3481 г, 0.0186 г, 0.1138 г, 0.0289 г, (загальною масою 1,1398 г), яку ОСОБА_5 , незаконно придбав та зберігав при собі з метою подальшого особистого вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_5 , всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживаючи ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», умисно, незаконно, придбав та зберігав без мети збуту «PVP», яка відносяться до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

06.09.2021 року слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 було складено та погоджено з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 слідчий підтверджує зібраними у кримінальному провадженні докази, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор послалися на наявність ризиків, передбачених

передбачених у п.1, п. 3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити нове кримінальне правопорушення, з огляду на тяжкість інкримінованого йому злочину, тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного стосовно нього обвинувального вироку за вчинення злочину, передбаченого вищевказаною статтею Кримінального кодексу України в зв`язку з чим не можна виключати можливість ухилитись від органів досудового розслідування і суду, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати більш мякий запобіжний захід.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозри кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначених у клопотанні.

За змістом положень ст. ст. 193, 194 КПК України, слідчий суддя на даній стадії кримінального судочинства не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

З огляду на вказані положення закону, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних ( фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в кримінальному провадження обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних звязків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно висунутої підозри ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, покарання за яке передбачено у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Таких відомостей матеріали клопотання не містять.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою., а також зазначені обмеження щодо можливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України слідчий суддя враховує наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також конкретні обставини події, той факт, що він раніше судимий, неофіційно але працює, має постійне місце проживання, та зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід домашній арешт, з забороною залишати житло у певний період часу. Такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та виконання ним додаткових процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1

у період з 21-00 до 07-00 години.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не виїжджати за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали до 05 листопада 2021 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу для виконання згідно до вимог ст. 181 КПК України направити до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1