Провадження №11-сс/801/571/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 серпня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2021 року за №001109, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Хмельницький, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 03.06.2021 Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.298 КК України та був звільнений на підставі ст.45 КК України, раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001109 від 08.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В ході проведення досудового розслідування установлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, яку незаконно зберігав при собі з метою збуту у згортках із клейкої полімерної стрічки.
Так, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, 08.08.2021 близько 19.00 год. проходячи по проїзду 3-му Максимовича, в місті Вінниці, незаконно зберігав при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP з метою її збуту.
Так, проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 був зупинений працівниками управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції та в подальшому затриманий працівниками Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області в порядку ст. 208 КПК України.
Під час затримання ОСОБА_7 предметах його одягу виявлено та вилучено: 9(дев`ять) запакованих згортків чорного кольору із порошкоподібною речовиною білого кольору та 10 (десять) запакованих згортків синього кольору із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, які останній зберігав при собі з метою збуту.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-21/11507-НЗПРАП від 09.08.2021 в наданій на експертизу кристалічній речовині білого кольору, масою 0,7933 г, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, масою 0,5452 г.
Відповідно до ст. 208 КПК України 08.08.2021 о 20:30 затриманий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та йому 09.08.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України; Протоколом огляду місця події від 09.08.2021; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; Повідомленням про підозру ОСОБА_7 ; Висновком експерта № СЕ-19/102-21/11507-НЗПРАП від 09.08.2021 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 житель іншої області, не одружений, у нього відсутнє постійне місце роботи та джерела доходів, отже відсутні соціально стримуючі фактори тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може продовжити свою протиправну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважав, що існують ризики передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 розуміючи те, що він вчинив умисний тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, з метою ухилення від відповідальності за вчинене може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а також маючи анкетні дані свідків у кримінальному провадженні незаконно впливати на них з метою зміни їх показів.

Також застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: особисте зобов`язання, є недостатньо дієвим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки; особиста порука, не може бути застосована, оскільки у ОСОБА_7 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу; домашній арешт, є недостатньо суворим запобіжним заходом, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.
А тому всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.
Слідчий в судовому засідання клопотання підтримав та просив задовольнити.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав позицію захисника.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 11 серпня 2021 року в задоволенні клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001109 від 08.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2021 року скасувати, та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, тобто до 09.10.2021, з визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 190 320 грн. та покладенням відповідних обов`язків.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, а висновки викладені судом є хибними і такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Зокрема, слідчим суддею не було враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування саме виняткового запобіжного заходу. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування. Також відповідно до матеріалів кримінального провадження та показань наданих ОСОБА_7 у нього відсутні соціально стримуючі зв`язки, так як він є жителем Хмельницької області, неодружений, відсутнє постійне місце роботи та джерела доходів, а тому існує ризик що останній може продовжити свою протиправну діяльність та вчинити інше кримінальне провадження. Існують ризики незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, так як йому відомі їхні анкетні дані, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки інкримінований йому злочин є тяжкий та за який передбачено покарання до 10 років. Зазначив, що слідчий суддя повністю проігнорував докази вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, які долучено до матеріалів клопотання та вийшов за межі висунутої останньому підозри за ч.2 ст.307 КК України, так як ОСОБА_7 підозру за зберігання та збут 20 запакованих згортків з невідомою речовиною, які вилучені під час огляду місця події на території «Лісопарку», і на місцезнаходження яких вказав сам ОСОБА_7 не повідомлялось і до відповідальності за вчинення даного правопорушення ОСОБА_7 не притягується. Звернув увагу суду на те, що усі слідчі дії з моменту затримання останнього, що лягли в основу доказової бази повідомленої підозри проводились за участю його захисника адвоката ОСОБА_8 . Зазначив, що більш м`які запобіжні заходи, окрім, як тримання під вартою не зможуть забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного на даній стадії досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, виступи прокурора, захисника та самого підозрюваного, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Вирішуючи питання щодо відмови в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що 08.08.2021 згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину було затримано ОСОБА_7 .
Згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі №002-0002221 від 08.08.2021, затриманому ОСОБА_7 було призначено захисника ОСОБА_8 .
Однак в подальшому слідчим ОСОБА_9 було проведено огляд місця події за участю ОСОБА_7 , проте для проведення даної слідчої дії не було запрошено захисника ОСОБА_8 . Слідчий ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_7 самостійно відмовився від участі захисника під час проведення огляду місця події, про що написав відповідну заяву.
За таких обставин слідчий суддя вважав, що проведення огляду місця події було проведено з порушенням права на захист підозрюваного, а тому даний доказ є недопустимим та не брав його до уваги при оцінці доказів наданих стороною обвинувачення в обґрунтування наявності підстав для застосування запобіжного заходу. Також в судовому засіданні адвокат зазначив, що поняті, які були залучені стороною обвинувачення при проведенні огляду місця події, та які в подальшому були допитані як свідки, являються наркозалежними особами, про що останні повідомляли на камеру під час фіксації слідчої дії, при цьому адвокату не надали документи, що посвідчують їх особи. Тому слідчий суддя також вважав, що покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 являються неналежними та не брав їх до уваги при оцінці доказів наданих стороною обвинувачення. А тому прийшов до висновку, що матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, не дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.
Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховував, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, раніше не судимий, має постійне місце проживання, являється ветераном війни - учасником бойових дій, неодноразово нагороджувався сумлінне виконання бойових завдань у Донецькій та Луганській областях, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.
За таких обставин слідчий суддя вважав, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися із такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, при розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Встановлено, що 09.08.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Слідчий в обґрунтування необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави та покладенням на останнього відповідних обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КК України послався на докази щодо причетності ОСОБА_7 до вказаного злочину, зібрані на даному етапі у кримінальному провадженні, зокрема: -протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст.208 КПК України, в ході якої вилучено 19 запакованих згортків з особливо небезпечними психотропними речовинами;
-протокол огляду місця події від 08.08.2021 за участю ОСОБА_7 в ході якого на території Лісопарку у м. Вінниці затриманий ОСОБА_7 показав місцезнаходження 20 запакованих згортків з психотропною речовиною, яку він на передодні затримання збув;
-показання ОСОБА_7 , які він дав під час слідчих дій, а також процесуальних дій проведених за його участі в присутності захисника, про що було зафіксовано в протоколах затримання та огляду місця події із застосуванням відеозаписуючої техніки;
-протоколи допитів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 поняті, які були присутні під час затримання ОСОБА_7 ;
-висновок експерта №СЕ-19/102-21/11507-НЗПРАП від 09.08.2021, відповідно до якого в наданій на експертизі кристалічній речовині білого кольору, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено РVР;
-інші матеріали кримінального провадження та вилучені речові докази.
Щодо наявності встановлених у ході здійснення досудового розслідування ризиків слідчий зазначив, що під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення ОСОБА_7 в подальшому судом реальної міри покарання, обмеження його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні або ж перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також відсутні соціально-стримуючі фактори, оскільки він є жителем іншої області, неодружений, у нього відсутнє офіційне постійне місце роботи та офіційні джерела доходів.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, колегія суддів вважає, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованим йому злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчим матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді щодо відсутності обґрунтованої підозри останньому не відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

У п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як було встановлено слідчим суддею суду першої інстанції, що також знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду та не заперечувалось самим підозрюваним, що він є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання в м. Хмельницькому Хмельницької області, неодружений, відсутнє постійне місце роботи та джерела доходів, є ветераном війни учасником АТО.

Тому колегія суддів не може погодитися з висновком слідчого судді щодо відсутності на даному етапі досудового слідства ризиків з числа передбачених ст.177 КПК України, оскільки враховуючи дані про особу підозрюваного, вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, беручи до уваги характер та обсяг висунутого звинувачення, вчинення умисного корисливого тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, поведінку підозрюваного у взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано слідчим, а також даними про особу підозрюваного,який своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи тяжке кримінальне правопорушення, пов`язане з порушенням Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», розуміючи суспільну небезпеку злочину, пов`язаного зі збутом наркотичних засобів, проявив самовпевненість у безкарності за свої вчинки, вважає, що все ж таки існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Разом з тим, у відповідності до положення ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що прокурором не доведено, що вказані в клопотанні ризики є достатніми для переконання, що в даному випадку жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам зазначеним в клопотанні.

Так, одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Частиною 7 ст.194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
З урахуванням викладеного на думку колегії суддів запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби в сукупності з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України в межах заявленого слідчим клопотання, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст.43 Конституції України.
Також вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у разі порушення підозрюваним визначених умов та обмежень домашнього арешту слідчий чи прокурор вправі ставити питання про зміну йому запобіжного заходу.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи і підстави, з яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді частково знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала слідчого судді суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 серпня 2021 року - скасувати та постановити нову ухвалу.
Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_13 задовольнити.
В задоволенні клопотання слідчого СВ Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 21:00 години до 07:00 години наступної доби.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки передбачені ст.194 КПК України, а саме:
-прибувати до слідчого, прокурора або до суду за першою вимогою;
-не відлучатися з місця свого проживання без дозволу прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання або роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають таке право.
Копію ухвали надіслати для виконання прокурору у кримінальному провадженні та органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4