Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/192/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 307 (229-1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2022 року про продовження строку тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0000244 за обвинуваченням ОСОБА_10 , за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255-1. ч.2 ст.307 КК України. ОСОБА_11 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. ОСОБА_12 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 16 лютого 2022 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на 60 днів, тобто по 16 квітня 2022 року (включно). Також, для забезпечення виконання ОСОБА_8 обов`язків, визначених КПК України визначено запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 124050 грн.

Приймаючи вказане рішення, зокрема щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив з того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 необхідно продовжити, оскільки існують ризики його впливу на іншого обвинуваченого і свідків та продовжити злочинну діяльність, а запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , просить оскаржувану ухвалу змінити та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 194 КПК України.

Також, згідно ч.3 ст. 183 КПК України враховуючи обставини кримінального провадження вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути посильним для нього та його родини та може бути внесений у будь-який момент.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано заходи забезпечення кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ще на досудовому слідстві.

Він, як захисник заперечив проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 , оскільки обвинувачений має постійне місце проживання та зможе прибувати до суду за вимогою, а тому до нього доцільно було б застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У тому випадку, якщо суд дійде висновку про недоцільність зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, то до обвинуваченого було б доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Однак, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення дійшов до помилкового висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки існують ризики його впливу на іншого обвинуваченого і свідків та продовжити злочинну діяльність.

Хоча суду було надано належні докази про наявність житла у обвинуваченого, правоустановчі документи на житло власника цього житла та його згода на перебування під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_8 , довідку про сімейний стан, копії документів про родинні відносини між власником житла та обвинуваченим, що свідчать про стійкість соціальних зв`язків.

16.02.2022 року закінчувався строк (термін) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який в ході досудового розслідування застосований, як до підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, тобто до закінчення строків досудового розслідування, та під час судового слідства не однократно продовжувався без зазначення реальності ризиків, визначених КПК України, (стороною обвинувачення кожного разу висловлювалися усні припущення, без надання доказів реальності існування ризиків).

В ухвалах про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зазначено обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, та посилань на докази, які обґрунтовують ці обставини. Отже судом не забезпечено у межах своїх повноважень дотримання об`єктивного, безстороннього, неупередженого, незалежного та справедливого розгляду справ та конституційних засад судочинства.

Захисник ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції змінити обвинуваченому ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.
Свої вимоги мотивує тим, що суд суб`єктивно поставився до обставин справи і обрав занадто суворий запобіжний захід та не врахував, що ризики, які існують не значні, і дають можливість застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, як то домашній арешт в нічний час доби.
Захисник зазначає, що ОСОБА_8 має зареєстроване місце проживання, про що стороною захисту надано довідку з місця проживання. Місце проживання обвинуваченого є житло, власником якого є мати обвинуваченого, про що надані докази. Мати обвинуваченого ОСОБА_13 надала письмовий дозвіл на відбування домашнього арешту в її помешканні.
З наведених підстав захисник вважає, що за вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Заслухавши суддю доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали, надані місцевим судом та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само, як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Судом першої інстанції під час розгляду матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на два місяці.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що існують ризики його впливу на іншого обвинуваченого і свідків та продовжити злочинну діяльність, тобто наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою, як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду клопотання місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене, є безпідставними доводи захисника про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч.1 статті 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги те, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 статті 177 КПК України, які були враховані судом під час продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дані про особу обвинуваченого, а також серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 тримання під вартою, як про це просить захисник.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційних скарг.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4