ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.10.2021 Справа №607/17403/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000962 від 15 червня 2021 року стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2018 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст.81 КК України 12 лютого 2019 року умовно - достроково на невідбутий термін 10 місяців 1 день,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ;
захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

15 червня 2021 року у гр. ОСОБА_3 який, керуючи автомобілем марки «Лада» р.н. НОМЕР_1 був зупинений працівниками патрульної поліції, за порушення ПДР України, під час перевірки документів, виник умисел, спрямований на використання, а саме пред`явлення на законну вимогу працівникам поліції, завідомо підробленого посвідчення водія.

Реалізуючи свій умисел, 15 червня 2021 року в м. Тернополі, ОСОБА_3 , будучи зупиненим працівниками Управління патрульної поліції в Тернопільській області за порушення правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом марки «Лада» р.н. НОМЕР_1 ., під час перевірки документів працівниками Управління патрульної поліції в Тернопільській області, на місці події, на законну вимогу останніх, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що посвідчення водія є завідомо підробленим, діючи умисно, шляхом використання, пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 17 березня 2021 року, видане ТСЦ7141 на ім`я останнього.

Окрім цього, згідно інформації регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області стало відомо, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16 липня 2019 року отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 , категорії «В», яке знаходиться на зберіганні в Тернопільському сервісному центрі №6141 РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області, оскільки ОСОБА_3 позбавлений права керування транспортними засобами. А також, за результатами судової технічної експертизи документів стало відомо, що бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 , заповнений на ім`я ОСОБА_3 , виготовлений не на підприємстві, яке повинно здійснювати їх випуск.

Позиції учасників провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у скоєнні інкримінованого правопорушення визнав.
По суті провадження повідомив, що підроблене посвідчення водія було вилучено працівниками поліції в червні 2021 року, під час зупинки транспортного засобу за порушення Правил дорожнього руху. Коли надавав працівникам поліції посвідчення водія, розумів, що воно підроблене.
Придбав підроблене посвідчення водія через мережу «інтернет», оплатив за нього 7 000 гривень. Отримав поштовим відправленням через сервіс «Нової Пошти».
Попередньо, його було позбавлено права керування транспортними засобами та вилучено дійсне посвідчення водія 09 травня 2020 року, з причини керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Зауважив на тому, що усвідомлює те, що вчинив протиправно, у вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати.

Прокурор підтримав викладене обвинувачення, просив призначити ОСОБА_3 за ч.4 ст. 358 КК України покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа, доведена повністю.
Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються судових витрат.
При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин наведених у вироку.

Такі, покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

З огляду на наведене, виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки останній вчинив використання завідомо підробленого документа.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує повне визнання ним своєї вини, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, на диспансерних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що відносно останнього необхідно і доцільно призначити покарання у мінімальних межах, визначених санкцією ч. 4 ст. 358 КК України, у виді арешту.
При цьому, застосування арешту з визначенням мінімального строку - буде достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами та сприятиме загальній меті та цілям покарання.
Мотиви інших рішень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався. Клопотань про його обрання не надходило.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення експертиз необхідно стягнути із ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертизи на загальну суму 1029,72 грн. (одна тисяча двадцять дев`ять гривень сімдесят дві копійки).
Вирок може бути оскаржений в Тернопільський апеляційний суду суд через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1