ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 688/974/21

Провадження № 11-кп/4820/77/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 12 березня 2021 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 червня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тальне Черкаської області, громадянина України, без освіти, одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше судимого:
1) 31.03.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
2) 03.10.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 289, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
3) 02.06.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
4) 03.05.2018 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого з установи виконання покарання 15.11.2019 року по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів до 02 серпня 2021 року включно.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 12 березня 2021 року.

Зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 12 березня 2021 року по 04 червня 2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

Скасовано, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2021 року, арешт на мобільний телефон марки та моделі «ОРРО А5S-3GВ/32GВ», силіконовий чохол-бампер чорного кольору, балонову куртку у верхній частині темно-синього кольору, у нижній частині помаранчевого кольору з капюшоном марки «Protest», у вигляді заборони ОСОБА_8 та ОСОБА_6 розпоряджатися та користуватися ними.

Питання речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_6 , 10 березня 2021 року в період часу з 18 год. 00 хв. по 23 год. 35 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні магазину «Яна», по вул. 400 річчя Шепетівки, 1, в м. Шепетівка Хмельницької області, під час спільного вживання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_8 помітив у останнього мобільний телефон марки «Орро» у силіконовому чохлі-бампері чорного кольору, яким вирішив відкрито заволодіти.
З цією метою, ОСОБА_6 у цей же день близько 23 год. 40 хв., перебуваючи поблизу магазину «Яна» по вул. 400 річчя Шепетівки, 1 в м. Шепетівка, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна у потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, повторно з метою незаконного особистого збагачення, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у останнього його телефон марки та моделі «ОРРО А5S-3GВ/32GВ», ІМЕІ №1: НОМЕР_1 та 1МЕІ №2: НОМЕР_2 синього кольору, в силіконовому чохлі-бампері чорного кольору із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , пообіцявши повернути його після розмови, на що потерпілий погодився та надав зазначене майно ОСОБА_6 .
Заволодівши, за вищевказаних обставин майном потерпілого ОСОБА_8 , не маючи наміру у подальшому його повертати, незважаючи на прохання останнього повернути належний йому мобільний телефон, ОСОБА_6 із відкрито викраденим майном потерпілого, з місця події пішов у напрямку вулиці Старокостянтинівське шосе, в м. Шепетівка. При цьому, потерпілий йшов за ним та просив повернути належний йому мобільний телефон, проте ОСОБА_6 прохання останнього ігнорував. У подальшому ОСОБА_6 з відкрито викраденим у ОСОБА_8 майном пішов у двір будинку АДРЕСА_3 .
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 2659 гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 186 КК України на ст. 356 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 місяці. В решті вирок суду залишити без змін. Вказує, що обвинувачений вину в повному обсязі не визнав, а визнав лише факт добровільного надання йому потерпілим свого мобільного телефону та його подальше самоуправне вилучення і утримання з метою повернення, незадовго до цього виграних у спорі коштів, що підлягає кваліфікацією дій обвинуваченого за ст. 356 КК України. Потерпілий, під час допиту вказав, що дійсно ставить ставки на футбол через мобільний додаток у телефоні, зазначив який саме матч відбувався того вечора в присутності обвинуваченого, однак заперечив щодо спору на гроші з обвинуваченим, та підтвердив добровільне надання свого телефону ОСОБА_6 . Суд першої інстанції не взяв до уваги, що заявою від 12.03.2021 року, тобто через день після події, потерпілий просив притягнути до відповідальності невідому особу, яка шляхом обману заволоділа його телефоном. Також, не враховано, що інших свідків події немає, а лише показання потерпілого з власною версією. Вказує, що суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_6 злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом, що не є притаманним подіям того вечора. Обвинувачення прокурора є необ`єктивним, таким, що порушує право на захист, правова кваліфікація є неналежною. А відтак, сторона захисту вважає, що вирок суду підлягає зміні, в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Доводи захисника обвинуваченого про непричетність ОСОБА_6 до вчинення грабежу не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є безпідставними.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду показав, що 10.03.2021 року о 18 год. разом із двома товаришами перебував в магазині «Яна», де познайомився із потерпілим ОСОБА_8 , який прийшов туди подивитися футбольний матч та підсів до них. Запитав чи не робив він ставок, на що останній повідомив, що на «Парі матч» поставив 1000 грн. на виграш ОСОБА_9 . А тому запропонував йому усне парі на 300 грн. на результат першого тайму, вказуючи на те, що ОСОБА_9 не виграє. Сиділи пили пиво, спілкувались, дивились гру. Купував потерпілому за власні гроші пиво та шаурму. Потерпілий зазначене парі програв, а тому вимагав у нього віддати виграні гроші. З магазину пішли після 23 год. 30 хв. На вулиці, неподалік магазину, попросив у потерпілого мобільний телефон для здійснення дзвінка, вказуючи на те, що у нього на телефоні сіла батарея. Однак наміру нікому телефонувати не мав, фактично імітував розмову. В цей час ОСОБА_8 в банкоматі став невірно вводити пін-код та заблокував карту. Побачивши це зрозумів, що гроші він йому не віддасть. Після завершення ніби-то розмови, телефон ОСОБА_8 не повернув, вимкнув його, вийняв сім-картку та викинув її під ноги потерпілому. При цьому, повідомив, що телефон поверне завтра, лише після отримання виграшу. У свою чергу потерпілий декілька раз просив повернути йому мобільний телефон, але він пішов. Вказав, що два дні приходив на обумовлене місце, маючи намір повернути телефон потерпілому, де і був затриманий працівниками поліції. Не заперечує факту перебування в стані алкогольного сп`яніння та незаконного заволодіння майном потерпілого, однак не погоджується із кваліфікацією його дій, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_8 ствердив, що з 18 год. 10.03.2021 року відпочивав у магазині «Яна» по вул. 400 річчя Шепетівки, 1, в м.Шепетівка, дивився на власному телефоні футбольний матч. Пізніше до нього підсів обвинувачений. Разом з ним було ще двоє осіб ромської національності. З ОСОБА_6 про футбол не розмовляв. Після 23 год., коли він вийшов на вулицю та підійшов до банкомату, що знаходиться неподалік магазину, обвинувачений пішов за ним та просив у нього мобільний телефон, щоб викликати таксі, оскільки йому потрібно було їхати додому, а його телефон не працював. ОСОБА_6 просив у нього 200 грн. на таксі. Передав обвинуваченому свій телефон марки «ОРРО» в силіконовому чохлі-бампері чорного кольору із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_3 . Останній відійшов та на відстані декількох метрів від нього розмовляв по телефону, а він намагався зняти гроші з банкомату. Оскільки цифри на клавіатурі були стерті, неправильно ввів пін-код і карту заблокувало. Повернувшись від банкомату без грошей, попросив ОСОБА_6 повернути телефон, однак той відмовив, поклав його у кишеню своєї куртки і пішов у напрямку вул.Старокостянтинівське шосе. При цьому, він йшов за ним та просив повернути, належний йому, мобільний телефон, проте обвинувачений його прохання ігнорував. Зайшовши за зупинку, знову попросив повернути телефон, на що той повернувся та сказав йому: «хочеш проблем», при цьому тримав руки у кишенях. Розуміючи, що у кишені у нього можуть знаходитись колюче-ріжучі предмети, злякався за власне життя та до обвинуваченого більше не наближався. Він, в цей час, з викраденим у нього майном пішов у двір будинку АДРЕСА_3 . Після цього зрозумів, що обвинувачений лише імітував розмову по телефону і вирішив, таким чином, заволодіти його майном. Через день про викрадення телефону у поліції написав заяву. Телефон купував у магазині «КТС» за 3500 грн., а тому надав працівникам поліції документи та коробку від нього. Вартість та кількість викраденого не оспорює. Ствердив, що у будь-яких, в тому числі договірних, відносинах із обвинуваченим не перебував, до цього знайомим із ним не був. В той вечір він випив три пляшки пива, однак сильно п`яним не був, добре пам`ятає про усі події. Пиво та їжу купував виключно за власні кошти. Сім-карту обвинувачений йому не повертав та її перед ним не викидав. Обвинуваченого не пробачив, у визначенні міри покарання поклався на розсуд суду.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину, підтверджується іншими об`єктивними даними, а саме:

- заяви потерпілого ОСОБА_8 від 12.03.2021 року, у якій останній просив встановити та притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 10.03.2021 року близько 23 год., на вулиці, шляхом обману заволоділа його мобільним телефоном марки «ОРРО»;
- протоколу огляду місця події з фототаблицями до нього від 12.03.2021 року, згідно з яким місцем вчиненого кримінального правопорушення є територія поряд перехрестя вулиць 400 річчя Шепетівки та Судилківська, в м. Шепетівка, де в напрямку центру міста, по вул. 400 річчя Шепетівки, 1 знаходиться магазин «Яна», а в напрямку виїзду з міста, в сторону м. Хмельницький, знаходиться одноповерховий будинок, з розташованими у ньому магазином «АВС» та банкоматом «Ощадбанку», на яке також у своїх показаннях в судовому засіданні вказали потерпілий та обвинувачений;
- заяви потерпілого ОСОБА_8 від 12.03.2021 року про долучення до матеріалів кримінального провадження документів та коробки від викраденого мобільного телефону марки та моделі «ОРРО А5S-3GВ/32GВ», які згідно постанови слідчого від 12.03.2021 року визнані речовими доказами;
- протоколу огляду речових доказів та фототаблицями до нього від 12.03.2021 року, в ході якого оглянуто коробку від мобільного телефону марки та моделі «ОРРО А58-30В/320В» та документи на нього: гарантійний талон, чек про придбання телефону 25.04.2020 року за 3325 грн.;
- довідки вартості ФОП ОСОБА_10 від 12.03.2021 року, відповідно до якої вартість сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» станом на 10.03.2021 року становила 100 грн., вартість силіконового чохла-бампера чорного кольору - 150 грн., вартість мобільного телефону марки «ОРРО А5S-3GВ/32GВ» - 3000 грн, які обвинуваченим та потерпілими не оспорюються;
- протоколу пред`явлення особи для впізнання з фототаблицями до нього від 12.03.2021 року, згідно з яким якого потерпілий ОСОБА_8 , у присутності понятих, впізнав по чорному, не дуже коротко стриженому волоссю на голові, широких чорних бровах, широко розташованих очах, густій щетині на бороді, а також по куртці у верхній частині темно-синього кольору, а у нижній частині помаранчевого кольору особу під № 4 справа, що 10.03.2021 року близько 23 год. біля магазину «Яна», будучи одягненою у вказаний одяг, відкрито викрала у нього мобільний телефон марки «ОРРО», якою є ОСОБА_6 ;
- протоколу проведення слідчого експерименту від 13.03.2021 року та відеозаписом вказаної слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_8 , відтвореним у судовому засіданні, відповідно до яких потерпілий продемонстрував як поряд магазину «Яна», по вул. 400 річчя Шепетівки, 1, ОСОБА_6 відкрито викрав його мобільний телефон марки та моделі «ОРРО А5S-3GВ/32GВ» в силіконовому чохлі-бампері із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , показав банкомат «Ощадбанку», у якому він намагався зняти грошові кошти та неподалік якого відбулась подія, вказав напрямок, у якому йшов ОСОБА_6 з його телефоном, а він, наздоганяючи його, просив повернути телефон, та напрямок у якому зник обвинувачений із викраденим майном;
- заяви ОСОБА_11 від 13.03.2021 року власника магазину «Яна» по вул. 400 річчя Шепетівки, 1, в м. Шепетівка про приєднання відеозаписів із камер відеоспостереження в період часу з 10.03.2021 року по 11.03.2021 року, які постановою слідчого від 13.03.2021 року визнані речовим доказом;
- протоколу огляду речових доказів від 15.03.2021 року, в ході якого переглянуто відеозаписи та зроблено скірншоти за 10.03.2021 року та 11.03.2021 року з внутрішньої та зовнішньої камер відеоспостереження магазину «Яна», що по вул. 400 річчя Шепетівки, 1, в м. Шепетівка, з яких слідує, що 10.03.2021 року в період часу з 22 год. 53 хв. до 23 год. 35 хв. потерпілий ОСОБА_8 перебував в приміщенні магазину «Яна», до якого також прийшов обвинувачений ОСОБА_6 . Підсівши до потерпілого, останній почав із ним спілкуватись, час від часу вони виходили на вулицю, після чого повертались до приміщення. Потерпілий користувався своїм мобільним телефоном, а обвинувачений своїм. О 23 год. 38 хв. ОСОБА_8 востаннє виходить з приміщення магазину «Яна» і рухається по вул. Старокостнтинівське шосе, після чого із приміщення виходить обвинувачений ОСОБА_6 , дивиться по сторонах та рухається в сторону вул. Старокостянтинівське шосе за потерпілим. При цьому, з усіх відтворених відеозаписів також слідує, що потерпілий відео на власному телефоні переглядав сам, а ініціативу до спілкування щоразу проявляв саме обвинувачений ОСОБА_6 , підсідаючи до потерпілого;
- протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, відповідно до якого ОСОБА_6 було фактично затримано о 19 год. 00 хв. 12.03.2021 року, уповноваженою особою о 20 год. 12.03.2021 року, після затримання у останнього, вилучено мобільний телефон марки «ОРРО А5S-3GВ/32GВ» із встановленим на ньому блокуванням в силіконовому чохлі-бампер чорного кольору, без сім-карти;
- протоколу огляду речових доказів з фототаблицями до нього від 13.03.2021 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 , згідно якого вилучений у ОСОБА_6 мобільний телефон марки та моделі «ОРРО А5S-3GВ/32GВ» був синього кольору, скло не пошкоджене, телефон працездатний, сім-карта відсутня, знаходився у силіконовому чохлі-бампері чорного кольору. Потерпілий вказав, що це його майно та розблокував телефон, ввівши пароль та продемонструвавши на ньому фотографії із його зображенням;
- протоколу огляду речових доказів з фототаблицями до нього від 13.03.2021 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 , згідно якого було оглянуто балонову куртку у верхній частині темно-синього кольору, у нижній частині помаранчевого кольору з капюшоном марки «Protest», при цьому потерпілий ОСОБА_8 вказав, що саме в цю куртку був одягнений ОСОБА_6 під час його пограбування;
- висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/123-21/1544-ТВ від 19.03.2021 року, згідно якого ринкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону марки «ОРРО» моделі «А5S» 3GВ/32GВ ІМЕІ №1: НОМЕР_1 та ІМЕІ №2: НОМЕР_2 станом на 10.03.2021 року могла становити 2409 грн.

Зазначені докази узгоджуються з іншими наведеними письмовими і речовими доказами по справі, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав ставити їх під сумнів. При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного його вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_6 , під час судового розгляду, не встановлено.

Ці, та інші, наведені у вироку докази, переконливо свідчать про те, що ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, є правильною.

Доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.2 ст.186 КК України на ст. 356 КК України, оскільки пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_6 обвинувачення ґрунтується лише на показаннях потерпілого з власними версіями, є безпідставними, оскільки, сукупність зібраних та досліджених судом доказів підтверджує вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме грабежу.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 КК України, характеризується лише прямим умислом і корисливим мотивом, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Інтелектуальні ознаки умислу проявляються в тому, що винний, протиправно вилучаючи майно, чітко усвідомлює незаконний характер своїх дій, розуміє, що не має на майно, яке він вилучає, жодного права. Вилучаючи майно, винний усвідомлює той факт, що воно вибуде з володіння власника чи законного володільця майна, розуміє, що власник чи законний володілець будуть позбавлені можливості реалізувати свої правомочності щодо цього майна.
Вольова ознака прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків: винний бажає незаконно вилучити відповідне майно і позбавити власника чи законного володільця можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися відповідним майном.
У випадку звернення винним чужого майна у свою користь або в користь третіх осіб у діях винного є корислива мета, яку винний досягає самим фактом звернення майна.
Грабіж потрібно вважати закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
Таким чином, для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 186 КК України має бути встановлено і доведено, що особа усвідомлювала те, що майно, яким вона заволодіває, є чужим для неї, свої дії вона вчиняє у присутності потерпілого або інших осіб, її дії помічені й оцінюються іншими як протиправні, а також передбачала суспільно небезпечні наслідки своїх протиправних дій і бажала їх настання.

За змістом ст. 356 КК України, самоправство - це самовільне, всупереч установленому законом порядку вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина.
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що обман обвинуваченого потерпілим був лише способом отримання доступу до його майна.
Вилучення вказаного майна відбувалося відкрито, у присутності потерпілого, протиправно вилучаючи майно, обвинувачений чітко усвідомлював незаконний характер своїх дій, розумів, що не має на майно, яке він вилучає, жодного права та усвідомлював той факт, що, вилучаючи майно, воно вибуде з володіння власника.
Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , на що є посилання в апеляційній скарзі захисника, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України. Доводи захисника про зворотнє позбавлені підстав.

Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.
Оцінку доказам, в тому числі їх допустимості, суд, у відповідності до положень ст.89 КПК України, надає в нарадчій кімнаті, під час ухвалення судового рішення, що і було зроблено, так як вирок суду містить докладні мотиви на спростування доводів сторони захисту про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_6 .
Упродовж розгляду справи місцевий суд, з`ясувавши, передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмету доказування, встановив факт вчинення злочину й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину.
Всупереч твердженням апелянта, фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_6 отримані в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані, в силу ст.84 КПК України, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне, та про істотне порушення судом приписів ст.94 цього Кодексу, захисником не наведено.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, застосовуючи вказаний стандарт доказування, в цій справі, суд обґрунтовано врахував сукупність доказів у комплексі.
Необґрунтованими є доводи апелянта і щодо інших, допущених у кримінальному провадженні порушень кримінального процесуального закону, оскільки таких порушень, які могли б вплинути на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 , правильності кваліфікації його дій і поставити під сумнів законність та обґрунтованість вироку суду і відповідно до ст. 409 КПК України були б підставою для його скасування, колегією суддів не виявлено.
Покарання за злочини, у виді 5 років позбавлення волі, ОСОБА_6 призначено у відповідності до положень ст.ст.65, 70 КК України та у межах санкцій ч.2 ст.186 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, судом враховані фактичні обставини справи, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу винного, наявність обтяжуючої покарання обставини та відсутність пом`якшуючих обставин.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_6 одружений, без освіти, офіційно не працює, відсутні постійні джерела законного отримання грошових коштів, за місцем реєстрації та місцем відбування, останнього, покарання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, проте він неодноразово судимий за умисні тяжкі корисливі злочини, за які, в тому числі, реально відбував покарання, вчинив даний умисний тяжкий злочин менш ніж через два роки після відбуття покарання, в період не знятої та не погашеної судимості.
Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Обставин, які б пом`якшували йому покарання, судом встановлено не було, не вбачає таких і колегія суддів.
З огляду на викладене на думку колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

До такого висновку колегія суддів приходить з огляду на те, що

ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, продовжив злочинну діяльність, вчинив новий злочин після звільнення з місць позбавлення волі, в період не знятої та не погашеної судимості, який відносяться до тяжких, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, а також про те, що на шлях виправлення він не став.

Відтак, призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

Керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3