ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3051/21 Справа № 204/6669/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 та заперечення захисника ОСОБА_8 на вказану апеляційну скаргу, -
Встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування ст. 81 КК України відносно засудженої
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Руставі Республіки Грузія, громадянки України, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судимої:
- 17.07.2019 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 191 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 роки, із конфіскацією майна,
Звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року, умовно-достроково, на підставі ст. 81 КК України, на невідбутий строк покарання 01 рік 07 місяців 26 днів.
Приймаючи вказане рішення суд послався на те, що засуджена ОСОБА_7 була засуджена за умисний тяжкий злочин, відбула більш ніж 3/4 призначеного їй строку покарання, характеризується задовільно, виявляє корисну ініціативу щодо покращення санітарного стану відділення, відшкодовує шкоду завдану кримінальним правопорушенням, стягнень немає, усвідомлює протиправність вчиненого нею кримінального правопорушення, має стійкі соціально-корисні зв`язки, гарантоване місце проживання, є пенсіонеркою, а також на висновок ДУВП № 4, згідно якого ОСОБА_7 адміністрацією ДУВП № 4 оцінюється такою, яка може бути рекомендована на застосування до неї умовно-дострокового звільнення, та прийшов до висновку, що ОСОБА_7 довела своє виправлення та може бути звільнена від покарання умовно-достроково.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування ст. 81 КК України відносно засудженої ОСОБА_7 .
Вважає, що вказана ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неправільністю висновків суду.
Зазначає, що ОСОБА_7 вчинила тяжке корупційне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, а отже, на думку прокурора, застосування ст. 81 КК України до неї неможливе.
На думку прокурора, не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого не знятих або не погашених у порядку, встановленому ст. 134 КВК України, заходів стягнення, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженої особи.
На вказану апеляційну скаргу захисником засудженої ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 були подані заперечення.
Захисник просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а рішення суду, - залишити без змін.
Вважає, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, не містить підстав та доказів порушень чи недотримання судом норм матеріального чи процесуального права під час розгляду вказаного клопотання та ухвалення рішення, також доводи прокурора зводяться лише к припущенням та спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи, в матеріалах особової справи засудженої, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначає, що засудженою ОСОБА_7 здійснюється відшкодування завданого кримінальним правопорушенням збитку, шляхом відрахування 20 % від пенсії кожного місяця, окрім цього особисто засудженою було перераховано на розрахунковий рахунок 5 000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, окрім цього вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року після було звернуто суму застави на користь Дніпропетровської міської ради в рахунок відшкодування шкоди в сумі 103 230 грн.
На думку захисника, у своїй сукупності такі факти, як щиросердне каяття, ставлення засудженої до праці в умовах ізоляції від суспільства, її бажання відшкодувати спричинену державі шкоду та часткове відшкодування такої шкоди, її похилий вік, свідчать про те, що процес позитивних змін, які відбулися в особистості засудженої, створив у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки, досяг того рівня, за яким може бути застосовано, передбачену ст. 81 КК України пільгу.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка не підтримала вимоги апеляційної скарги та просила оскаржуване рішення залишити без змін, засуджену та її захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги та запереченнями на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Суд першої інстанції розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 , належним чином не врахував загальну характеристику засудженої та її поведінку за весь час відбування покарання яка є нестабільною.
Згідно наданих матеріалів встановлено, що вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року ОСОБА_7 було визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, та на підставі ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності на 3 роки, із конфіскацією майна. Відповідно до ст. 54 КК України ОСОБА_7 була позбавлена 9 рангу державного службовця.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року змінено: ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 роки, із конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 366 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності на 3 роки, з конфіскацією майна, яке є її особистою власністю.
Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 на ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України. На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України закрито. Застосовано до ОСОБА_7 додаткове покарання за ч. 5 ст. 191 КК України у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 роки та ухвалено вважати засудженою ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 191 КК України у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 роки із конфіскацією майна. Виключено з резолютивної частини вироку рішення щодо позбавлення відповідно до ст. 54 КК України ОСОБА_10 9 рангу державного службовця. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, строк її попереднього ув`язнення в період з 17 листопада 2012 року по 10 червня 2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін.
Відповідно до розпорядження про виконання ухвали, що набрала законної сили, ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року набрала законної сили 12 жовтня 2016 року.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2019 року засуджена ОСОБА_7 була тимчасово залишена в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 11 квітня 2013 року, що знаходиться в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року було затверджено угоду від 16 липня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000181 від 11 квітня 2013 року про визнання винуватості між прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 та обвинуваченою ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 роки із конфіскацією майна.
Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року набрав законної сили 17 серпня 2019 року.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року було тимчасово залишено засуджену ОСОБА_7 в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на час ознайомлення її з матеріалами кримінального провадження № 0000181 від 11 квітня 2013 року.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 , який діяв в інтересах засудженої ОСОБА_7 , про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України в редакції № 838-VIIIвід 26 листопада 2015 року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року було скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою було зараховано засудженій ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, за період з 02 червня 2014 року по 31 липня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 07 травня 2019 року. Кінець строку відбування покарання засудженою є 17 травня 2023 року.
Згідно характеристики, наданої адміністрацією Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», ОСОБА_7 за період перебування в установі характеризується задовільно, стягнень від адміністрації не має. Виявляє корисну ініціативу з наведення належного санітарного стану корпусного відділення, чим забезпечила належний санітарний стан цього відділення. Безпосередньо приймала участь у здійсненні відновлювального ремонту камерного приміщення, де утримувалась під вартою. У відношенні до представників адміністрації установи ввічлива, тактовна, виконує їх законні вимоги. ОСОБА_7 у відношенні до засуджених не конфліктна, підтримує рівні стосунки. Будь-яких порушень які б характеризували останню з негативного боку не допускала.
Згідно довідки Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» засуджена ОСОБА_7 перебуває під вартою в установі з 08 травня 2019 року та по теперішній час. До праці не залучається з незалежних від неї обставин. Заробітну плату не отримує. Знаходиться на повному державному забезпеченні.
Згідно витягу з протоколу № 21 ДНП від 13 травня 2019 року засудженій ОСОБА_7 було визначено для відбування призначеного їй покарання виправну колонію мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання для жінок, уперше засуджених до позбавлення волі. Однак, як вбачається з матеріалів особової справи засуджена ОСОБА_7 не була направлена для відбування покарання у визначену для неї виправну колонію, оскільки відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року вона була тимчасово залишена для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000181 від 11 квітня 2013 року.
Крім цього, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року позов Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди було задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7 та інших відповідачів на користь Дніпровської міської ради у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 196650 грн. Стягнуто з відповідачки ОСОБА_7 на користь Дніпровської міської ради у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 163800 грн. 27 січня 2021 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська набрало законної сили.
Засудженою ОСОБА_7 здійснюється відшкодування завданого кримінальним правопорушенням збитку, шляхом відрахування 20 % від пенсії кожного місяця, окрім цього особисто засудженою було перераховано на розрахунковий рахунок 5000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, окрім цього вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року після набрання вказаним вироком законної сили було звернуто суму застави на користь Дніпропетровської міської ради в рахунок відшкодування шкоди в сумі 103230 грн.
Станом на 21 вересня 2021 року засуджена ОСОБА_7 відбула більш ніж 3/4 частини призначеного покарання у виді позбавлення волі. Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 вчинила тяжке корупційне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, невідбута частина покарання є досить значною, з наданих характеристик вбачається, що ОСОБА_7 характеризується задовільно, не має заохочень.
Враховуючи викладене, дані про особу засудженої, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_7 на даний час ще немає, хоча і існують в її поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що вона дійсно своєю поведінкою довела своє виправлення.
В матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі. Факт відсутності у засудженої заходів стягнення, не свідчить про її виправлення, та готовність до самоконтролю та правослухняної поведінки.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання є передчасними та не відповідають обставинам провадження, даним про особу і поведінку засудженої за весь період відбування покарання.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла до висновку, що засуджена ОСОБА_7 не довела свого виправлення, що виключає можливість її умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора є слушними та підлягають задоволенню, оскаржувану ухвалу слід скасувати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, з постановленням нової на підставі п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, якою слід відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженої ОСОБА_7 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 , - задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4