Справа № 526/2237/21
Провадження № 1-кс/526/732/2021
У Х В А Л А
іменем України

07 жовтня 2021 року слідчий суддя Гадяцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

володільця майна ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000417 від 16.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України про арешт майна,

встановив:
Слідчий СВ відділу поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 16.09.2021 року звернувся з клопотанням про арешт майна, мотивуючи тим, що 15.09.2021 о 16:44 до ВП №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що у лісозахисній смузі, яка належить залізниці поблизу с. Гиряві Ісківці, Миргородського району, Полтавської області, невідомою особою, без відповідних документів, було здійснено незаконну порубку деревини дуб об`ємом близько 4 м3, яка намагалася вивезти на вантажному автомобілі марки «ГАЗ-53», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказаний автомобіль було зупинено працівниками О/У ВКП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області на відстані близько 2 км від місця порубки на автодорозі Т1705 сполученням «Заводське-Млини», встановити особу водія не вдалося. В ході огляду місця події було виявлено три пня породи дуб з явними ознаками недавньої порубки, та за розмірами в діаметрі схожі на дрова, які містилися у кузові виявленого автомобіля «ГАЗ-53», ЖЄО №3184 від 15.09.2021.

За даним фактом 16.09.2021 відомості внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000417, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Виїздом слідчо-оперативної групи 15.09.2021 на місце події та проведеним оглядом встановлено, що перед селом Гиряві Ісківці, Миргородського району, по автодорозі Т1705 у напрямку руху сполученням «Млини-Заводське», з правої сторони знаходиться захисна лісосмуга, з`їзд до якої являє собою ґрунтову двоколійну дорогу, ліворуч від якої знаходиться поле, по вказаній ґрунтовій дорозі вздовж лісосмуги на відстані близько 100 метрів від краю автодороги знаходиться в`їзд до місця з виявленою порубкою, яке являє собою галявину, в центрі якій знаходиться велика кількість гілля, виявлено опилки, а також пеньки деревини дубу у кількості 3 штук різного діаметру. Пень №1 діаметром 38 см., пень №2 діаметром 26 см., пень №3 діаметром 21,5 см. На проїзній частині дороги на правому узбіччі в сторону руху до м. Заводське, близько 2 км від місця вищевказаної порубки виявлено вантажний автомобіль марки ГАЗ-САЗ 3507, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , задній борт якого закритий, в кузові якого знаходиться в пиляному вигляді деревина породи дуб загальним об`ємом близько 4 м3. Також, поряд з даним автомобілем, знаходилися ОСОБА_6 , який від будь-яких пояснень відмовився, але є підстави вважати, що він являється водієм вказаного автомобіля, та що він завантажив дерево в кузов даного автомобіля у лісосмугі поблизу с. Гиряві Ісківці, Миргородського району, де його було зупинено працівниками поліції та ОСОБА_3 яка пояснила, що являється власницею вказаного вантажного автомобіля, та надала товарно-транспортну накладну, яка виписана олівцем сірого кольору, під час огляду цього документу виявлено ознаки підроблення, а саме у графі «Автомобіль» затерто д.н.з., та змінено на інший.

В ході досудового розслідування, 29.09.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 24 вересня 2021 року (справа №526/2237/21, провадження №1-кс/526/711/2021), за адресою: Миргородський район, місто Лохвиця, вулиця Гоголя, буд. 19, було проведено обшук транспортного засобу ГАЗ-САЗ 3507, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (Далі ТЗ), у кузові якого знаходилася вказана деревина. Обшук проводився за участі слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 та слідчого СВ ОСОБА_5 , а також ОСОБА_3 , яка являється користувачем транспортного засобу та двох запрошених понятих. Під час проведення обшуку було встановлено, що у кузові вищевказаного ТЗ знаходяться деревина попиляна на дрова, а саме породи дуб, клену американського та бересту. В подальшому, об`єм вказаної деревини було виміряно на кузові ТЗ за допомогою рулетки. За результатом виміру було встановлено, що у кузові ТЗ перебуває деревина трьох різних порід, яка попиляна на дрова загальним об`ємом 4,99 м3 . Вищезазначену деревину породи дуб, клену американського та бересту в ході проведення обшуку було вилучено з кузову ТЗ та 29.09.2021 року визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженні.

В ході обшуку ОСОБА_3 пояснила походження вказаної деревини, а саме факт того, що існує рішення виконавчого комітету Гиряво Ісковецької ОТГ про дозвіл на вирубку деревини, але надати такі підтверджуючі документи до теперішнього часу остання не змогла, що унеможливлює перевірку законності походження деревини, яка знаходиться у кузові ТЗ. За даним фактом виникають сумніви щодо правомірності здобування та перевезення вказаної деревини, а тому, це є підставою вважати, що вилучена деревина, яка перебувала у кузові ТЗ здобувалася у незаконний спосіб, злочинним шляхом та являється предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України .

Таким чином, у відповідності до ч.1 ст.170, ч.5 ст.171 КПК України, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучену в ході проведення обшуку деревину породи дубу, клену американського та бересту загальним об`ємом 4,99 м3, для їх подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину, а також встановлення обставин, при яких було здобуто вказану деревину, перевірку правомірності її перевезення.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, для збереження речових доказів, а також у зв`язку з необхідністю проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину, а також встановлення обставин, при яких було здобуто вказану деревину, перевірку правомірності її перевезення є потреба накладення арешту на майно, а саме на деревину породи дубу, клену американського та бересту, які попиляні на дрова загальним об`ємом 4,99 м3.

У судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі та підтримав заявлене клопотання .

Особа, у володінні якої перебуває майно ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували, мотивуючи тим, що вона мала товарно-транспортну накладну для перевезення деревини, в якій зазначено пункт навантаження Лохвицьке лісництво «Франко-Трель», а вантажоодержувач ОСОБА_3 , деревина дров`яна НП дуб в кількості 1850 м. кв.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0000417 16.09.2021 року внесено відомості до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Під час проведення обшуку було встановлено, що у кузові вищевказаного ТЗ знаходяться деревина попиляна на дрова, а саме породи дуб, клену американського та бересту. В подальшому, об`єм вказаної деревини було виміряно на кузові ТЗ за допомогою рулетки. За результатом виміру було встановлено, що у кузові ТЗ перебуває деревина трьох різних порід, яка попиляна на дрова загальним об`ємом 4,99 м3 . Вищезазначену деревину породи дуб, клену американського та бересту в ході проведення обшуку було вилучено з кузову ТЗ та 29.09.2021 року визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженні.

Згідно пояснень майстра Лохвицького лісництва ОСОБА_8 , які містяться в протоколі обшуку від 29.09.2021 року, дана деревина має розпил з давністю близько шести місяців. Також, в протоколі зазначено, що при розвантаженні деревини на ній виявлено плісняву та сліди тривалого за лежання, що не співпадає у часі з виявленим порубом деревини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що метою арешту майна є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Вказаний перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.
Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України цього Кодексу.
Однак вищевказані вимоги слідчим дотримані не в повному обсязі.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.
Згідно до вимог ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, аналізуючи дане клопотання про арешт майна та пояснення слідчого, останній посилається на те, що вилучені пиломатеріали є речовими доказами та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому метою застосування такого арешту є збереження речових доказів.
Однак, слідчим не обґрунтовано відповідність майна, на яке він просить накласти арешт, критеріям статті 98 КПК України, а саме не конкретизовано належність майна до провадження, тобто, часова невідповідність здійснення порубу деревини, які саме сліди кримінального правопорушення зберегли на собі ці об`єкти.
Зазначаючи обставини, якими слідчий обґрунтовує свої доводи, останній не наводить підставу для накладення арешту на вказане ним майно та обґрунтування необхідності такого арешту, яке ґрунтується лише на припущенні ймовірної незаконної порубки дерев.
Обов`язок подачі таких даних лежить саме на слідчому, який звернувся з клопотанням про арешт майна.
У судовому засіданні слідчим не доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому, у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170 -173 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000417 від 16.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України про арешт майна відмовити .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 11.10.2021 року .

Слідчий суддя: ОСОБА_1