Справа №639/4466/19
Провадження №1-кп/639/155/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілої та цивільного позивача адвоката ОСОБА_7 ,

цивільного позивача - ОСОБА_8 ,

представника ПАТ «Трест «Житлобуд-1» - ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000861 від 06.06.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буди Харківського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, працює майстром будівельних та монтажних робіт у ПАТ «Трест «Житлобуд-1», одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 05.06.2019 року приблизно о 13 год. 10 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Семінарській в м. Харкові зі сторони вул. Полтавський шлях в напрямку вул. Рубанівської в районі будинку № 14 в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України (далі Правила), згідно яких «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п. 12.1 Правил, відповідно до яких «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», діючи необережно, проявив необачність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не врахував дорожню обстановку, обрав таку швидкість руху та такі прийоми керування транспортним засобом, що допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого пасажиру автомобіля «БМВ Х5» ОСОБА_12 , 1929 р.н., спричинені тілесні ушкодження у вигляді внутрішньосуставного перелому лівої променевої кістки із зсувом та перелому лівої ліктьової кістки із зсувом.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/383/19 від 24.06.2019 тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_12 , відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 7/615СЕ-19 від 26.06.2019 в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Шевроле Лачетті» ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

Дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково. Не оспорюючи фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди в обсязі пред`явленого обвинувачення, зазначив, що 5 червня 2019 року рухався на власному автомобілі «Шевроле Лачетті» д.н. НОМЕР_1 по вул. Семінарській в м. Харкові з боку вул. Полтавський Шлях, в напрямку вул. В. Гончарівської, вікна в автомобілі були відчинені, почував себе добре. Раптом під час руху його несподівано вкусила в бік комаха (оса), через що він рефлекторно вчинив рух кермом, автомобіль вилетів на зустрічну полосу руху та відбулося зіткнення з автомобілем БМВ, який рухався по ній.

Після ДТП його було оглянуто лікарями швидкої допомоги, пасажирку автомобіля БМВ доправили до лікарні. Після оформлення події він поїхав у м. Мерефа з приводу укусу комахи, та йому було видано медичну довідку з цього приводу.

В подальшому частково погасив потерпілій витрати на лікування, моральну шкоду, в ході судового розгляду також майже щомісяця переводить по 1000 грн., більше надавати не може, оскільки його заробітна плата складає біля 10000 гривень, а на утриманні перебувають дружина, яка працює не півставки, та малолітня дитина. Не заперечуючи своєї винуватості, просить врахувати наведені обставини. Крім того, просив передати його на поруки трудового колективу ПАТ «Трест Житлобуд-1», а у разі визнання його винуватим не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки є майстром будівельних робіт, і його праця потребує постійного переміщення між об`єктами будівництва.

Водночас, обвинувачений частково визнав цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 щодо відшкодування моральної шкоди в межах суми 20000 гривень, повідомивши, що повністю оплатив витрати на її лікування (матеріальну шкоду) та частково визнав цивільний позов ОСОБА_8 , у зв`язку з недоведеністю, зокрема, стосовно розміру реально понесених витрат на ремонт автомобіля.

Потерпіла ОСОБА_12 у поданій до суду заяві просила розглядати кримінальне провадження за її відсутності, підтримала цивільний позов та просила застосувати до ОСОБА_11 , окрім основного, обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В ході допиту в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показав, що 5 червня 2019 року рухався на належному йому автомобілі «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_2 по вулиці Семінарській в м. Харкові в бік вулиці Полтавський Шлях. Його автомобіль перебував у справному стані, раніше до купівлі потрапляв у ДТП за межами України, після придбання ОСОБА_8 в ДТП не потрапляв. На передньому пасажирському сидінні перебувала його мати ОСОБА_12 . Швидкість була приблизно 40 км/год. Назустріч рухався автомобіль «Шевроле Лачетті» з дещо більшою швидкістю. Раптом зустрічний автомобіль занесло та він виїхав на зустрічну для нього полосу руху, вдаривши автомобіль свідка в ліву передню частину. І свідок, і його мати були пристібнуті пасками безпеки, в автомобілі спрацювали подушки безпеки. У матері боліла рука. Було викликано швидку допомогу, яка забрала її в лікарню швидкої та невідкладної медичної допомоги з переломом руки та струсом головного мозку. Мати перебувала на стаціонарному лікуванні 5-6 днів, а в подальшому ще біля місяця в гипсі. Вона до цього часу переживає стресовий стан, не може належно обслуговувати себе, побоюється сідати в автомобіль. Приблизно через 2 години після ДТП водій автомобіля «Шевроле» ОСОБА_11 повідомив, що безпосередньо перед зіткненням його вжалила оса, через що він втратив керування автомобілем.

Після події ОСОБА_11 добровільно сплатив на лікування матері 6300 гривень. Страхова компанія ОСОБА_11 сплатила свідку на відшкодування шкоди 100000 гривень. Отриману суму він використав для ремонту свого автомобіля, проте загальна сума ремонту склала біля 360000 гривень. До цього часу ОСОБА_11 періодично сплачує його матері по 1000 гривень щомісяця, проте більше допомоги не надає. Вони неодноразово намагалися прийти до консенсусу з питань відшкодування заподіяної як потерпілій, так і безпосередньо ОСОБА_8 шкоди, проте ситуація не змінюється. Просив з врахуванням наведеного призначити ОСОБА_11 покарання в рамках закону та задовольнити цивільний позов.

Судом також досліджено письмові докази, надані сторонами кримінального провадження.

Так, згідно рапорту слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 від 06.06.2019 р., останнім здійснено виїзд на місце ДТП за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, 14 (к/п, а.с. 6).

В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.06.2019 року зафіксовано обстановку на місці ДТП (к/п, а.с. 7-16).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/383-А/19 від 24.06.2019 р. у потерпілої ОСОБА_12 мали місце: синці і садна на гомілках; внутрішньосуставний перелом лівої променевої кістки із зсувом; перелом лівої ліктьової кістки із зсувом. Перераховані пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, могли виникнути в умовах ДТП при обставинах вказаних в ухвалі слідчого судді про призначення експертизи, в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я (к/п, а.с. 41-44).

В ході проведення 13.06.2019 р. слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 зазначені особи повідомили про обставини ДТП, відстань між в автомобілями в ході їх руку та в момент зіткнення (к/п, а.с. 72-77).

Згідно карт виїзду бригад екстреної медичної допомоги 06.06.2019 р., в ході виїзду зафіксовано тілесні ушкодження водіїв ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , надано медичну допомогу на місці (к/п, а.с. 79-81).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-805/19 від 26.06.2019 р., у ОСОБА_11 мали місце садна лівого передпліччя, що могли утворитися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані не пізніше дати звернення в лікувальний заклад, де і були виявлені, Інші встановлені діагнози: «забій потиличної ділянки, забій правого коліна» не можуть бути прийняті до уваги при визначенні ступеня тяжкості (к/п, а.с. 86-87).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/411-А-19 від 26.06.2019 р., у ОСОБА_8 в зв`язку з подією 05.06.2019 р. яких-небудь ушкоджень не виявлено (к/п, а.с. 92).

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 13916 від 26.06.2019 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «BMW X5» д.н. НОМЕР_2 внаслідок пошкодження при ДТП, що мало місце 05.06.2019, складає 314056,96 грн. (к/п. а.с. 99-115).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 7/615СЕ-19 від 26.06.2019 р., у даній дорожньо-транспортній обстановці водій автомобіля «БМВ Х5» ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. В його діях не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися б у причинному зв`язку з настанням даної пригоди. У вказаних дорожніх умовах ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України.

У даній дорожньо-транспортній обстановці водій автомобіля «Шевроле Лачетті» ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 10,1, 12.4, 12.9 б (згідно свідчень ОСОБА_8 ), п. п. 10.1, 12.1 (згідно свідчень ОСОБА_11 ) ПДР України. В його діях вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 (за свідченнями ОСОБА_8 ) п. п. 10.1, 12.1 (за свідченнями ОСОБА_11 ). Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної пригоди. У вказаних дорожніх умовах ОСОБА_11 мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог зазначених пунктів ПДР України, для чого у нього не було будь-яких технічних перешкод (к/п, а.с. 123-127).

Згідно медичної довідки (копія), виданої лікарем ОСОБА_14 (назва закладу на копії не читається) від 05.06.2019 р., у ОСОБА_11 встановлено діагноз: укус комахи (оса?) в області попереку зправа (к/п, а.с. 146).

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та підтверджується показаннями свідка, а також сукупністю зібраних письмових доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто Порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При цьому доводи захисту щодо необхідності врахування факту укусу ОСОБА_11 комахою безпосередньо перед подією ДТП, що змусив його різко змінити напрямок руху, через що сталося зіткнення, не спростовують висновків суду щодо кваліфікації дії обвинуваченого, оскільки в його діях в будь-якому випадку вбачається порушення вимог п. п. 10.1, 12.1 Правил Дорожнього руху України, а сам факт укусу комахою не спростовує його обов`язку додержуватися вказаних норм ПДР.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, офіційно працює, за місцем роботи характеризується позитивно, має зареєстроване місце проживання, за яким мешкає з дружиною та дитиною, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшували б покарання ОСОБА_11 , та які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б його покарання, судом в ході розгляду справи не встановлено.

На адресу суду 13.05.2021 р. надійшло клопотання трудового колективу підрозділу № 1 ПАТ «Трест Житлобуд 1» в особі Голови правління ПАТ ОСОБА_15 від 16.04.2021 року про передачу обвинуваченого ОСОБА_11 на поруки трудового колективу. За змістом матеріалів вказано, що ОСОБА_11 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин вчинив вперше, щиро покаявся. Трудовий колектив просить закрити провадження по справі на підставі ст. 47 КК України.

Суд заслухавши прокурора, цивільного позивача, представника потерпілої та циавльного позивача, які просили відмовити у задоволенні клопотання та обвинуваченого та його захисника, які підтримують зміст клопотання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Відповідно до ч.4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по справі справа № 166/1065/18 розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

За змістом Постанови Верховного Суду від 17 червня 2021 року по справі № 338/431/18 вказано, що щире каяття характеризує собою суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 вчинив злочин невеликої тяжкості та відносно нього може ініціюватись питання про звільнення його від кримінальної відповідальності, але разом з цим, враховуючи вищезазначені норми законодавства та практику Верховного Суду, суд вважає, що часткове відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків потерпілим у сумі 3000 та 6000 грн. не може вважатись щирим розкаянням. У ході розгляду справи в суді з боку обвинуваченого виникла версія про вплив на обставини ДТП укусу його комахою, не повневизнання цивільного позову, що свідчить про відсутність дійсного та відвертого каяття обвинуваченого.

Крім того, ухвалою Харківського апеляційного суду від 16.06.2020 р. скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.01.2020 р., якою задоволено клопотання голови правління ПАТ «Трест Житлобуд-1» ОСОБА_15 про звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки трудового колективу, та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Однією з підстав ухвалення такого рішення апеляційним судом став саме факт замалого у порівнянні з заявленими позовними вимогами відшкодування шкоди обвинуваченим на день розгляду клопотання.

Відповідно ж до ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

За час розгляду справи в даному складі суду ОСОБА_11 сплачено на користь ОСОБА_12 , відповідно до наданих платіжних доручень, додатково 7000 гривень, що в порівнянні з заявленими як нею, так і ОСОБА_8 позовними вимогами, не можна вважати співмірним розміром відшкодування для визнання каяття щирим.

З огляду на вказане, у задоволенні клопотання трудового колективу підрозділу № 1 ПАТ «Трест Житлобуд 1» в особі Голови правління ПАТ ОСОБА_15 про передачу обвинуваченого ОСОБА_11 на поруки трудового колективу необхідно відмовити через не встановлення факту щирості каяття з боку обвинуваченого.

Призначаючи покарання ОСОБА_16 суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, обставини скоєння даного злочину, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, ставлення до скоєного, думку потерпілої, її представника, цивільного позивача про призначення обвинуваченому покарання, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом призначення йому покарання у вигляді обмеження волі, проте, беручи до уваги особу обвинуваченого, його сімейний стан, позитивні характеристики, вважає необхідним звільнити його від відбування основного покарання зі встановленням іспитового строку.

Крім того, санкція ч. 1 ст. 286 КК України в редакції, що діяла на час вчинення інкримінованого ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбачала можливість призначення або непризначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Беручи до уваги, що характер роботи ОСОБА_11 пов`язаний з переміщеннями в межах Харкова, сам він проживає за межами міста, має на утриманні дружину та дитину, суд вважає, що застосування до нього такого додаткового покарання було б надмірним та суттєво обмежувало б його можливість виконувати свої трудові обов`язки та, відповідно, відшкодовувати спричинену шкоду.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід до ОСОБА_11 не обирався та підстави для його обрання відсутні.

Вирішуючи цивільні позови потерпілої ОСОБА_12 та цивільного позивача ОСОБА_8 , суд виходить з наступного.

В ході розгляду справи попереднім складом суду адвокатом ОСОБА_7 заявлено цивільні позови в інтересах потерпілої ОСОБА_12 та цивільного позивача ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Так, ОСОБА_12 заявлено позовні вимоги в уточненій редакції про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3187 грн. 61 коп., що були витрачені на її лікування, а також моральної шкоди в розмірі 63400 гривень (з врахуванням раніше добровільно сплаченої ОСОБА_11 суми). При цьому в ході судового розгляду ОСОБА_11 сплачено ОСОБА_12 7000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Моральна шкода спричинена внаслідок тривалого лікування, зміни умов життєдіяльності, фізичних та психічних страждань, а також подібних страждань її сина ОСОБА_8 , який проживає з нею

ОСОБА_8 заявлено позовні вимоги в уточненій редакції про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 268665 грн. 74 копійки, моральної шкоди в розмірі 15000 гривень та витрат на правничу допомогу в розмірі 7800 гривень. При цьому після подання уточненого позову ОСОБА_11 відшкодовано ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в повному обсязі.

Сума матеріальної шкоди складається з розміру шкоди, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи № 13916 від 26.06.2019 р., з вирахуванням суми, сплаченою страховою компанією, в розмірі 100000 гривень, а також з врахуванням розміру шкоди, встановленої згідно автотоварознавчого дослідження, проведеного за клопотанням ОСОБА_8 18.10.2019 р., а також витрат на проведення даного дослідження, транспортування автомобіля на майданчик тимчасового зберігання з місця ДТП та з майданчика на місце стоянки.

Моральна шкода визначена як така, що спричинена внаслідок порушення фізичної, психоємоційної та соціальної сфери існування позивача внаслідок заподіяння травм його матері, значних ушкоджень автомобіля, через що позивач змушений змінити свій спосіб життя, витрачання часу на допомогу матері та участь у слідчих діях та судових засіданнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Враховуючи ступінь душевних страждань, які зазнала потерпіла ОСОБА_12 , і які виразилися у відчутті фізичного болю та стражданнях у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок ДТП та лікуванням, а також того, що в результаті протиправних дій обвинуваченого стан здоров`я потерпілої на сьогоднішній день повністю не відновився, суд приходить до висновку, що моральна шкода, заподіяна потерпілій, відповідає розміру 20 000 грн, що, на переконання суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Зазначений розмір відшкодування моральної шкоди у грошовому вираженні є достатнім розміром для компенсації моральних страждань потерпілої і саме цей розмір суд вважає таким, що відповідає ступеню моральних страждань потерпілої та категорії злочину, вчиненого обвинуваченим, який за направленістю умислу відноситься до необережного. Таким чином, з обвинуваченого підлягає стягненню моральна шкода на користь ОСОБА_12 у розмірі 20 000 грн.

Суд бере до уваги фактичне повне відшкодування ОСОБА_11 матеріальної (майнової) шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди в загальному розмірі 7000 гривень ОСОБА_12 в ході розгляду справи даним складом суду, що є підставою для відмови в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Суд також вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8 . Так, розмір заподіяної йому ушкодженням автомобіля шкоди, що відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 13916 від 26.06.2019 р. складає 314056,96 грн., від якої необхідно відняти сплачене страховою компанією відшкодування в розмірі 100000 гривень, та не спростований стороною захисту. Разом з тим, суд не враховує розмір шкоди, визначеної за результатами автотоварознавчого дослідження, проведеного за клопотанням ОСОБА_8 18.10.2019 р., яке проводилося вже під час перебування справи на розгляді у суді, не було предметом досудового розслідування, в ході проведення зазначеного дослідження експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Проведення зазначеного дослідження було виключно ініціативою цивільного позивача поза межами кримінального провадження. Відтак, також не підлягає задоволенню і вимога щодо відшкодування вартості зазначеного дослідження.

Разом з тим, витрати, понесені ОСОБА_8 на послуги евакуатора задля транспортування його автомобіля після скасування арешту майна зі штрафмайданчику на місце стоянки в розмірі 1400 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням від 11.09.2019 р.

Враховуючи ступінь душевних страждань, які зазнав ОСОБА_8 у зв`язку з ушкодженням його автомобіля, спричиненням тілесних ушкоджень його близькій людині, зміну усталеного порядку життя у зв`язку з неможливістю користування транспортним засобом, суд приходить до висновку, що моральна шкода, заподіяна йому, відповідає розміру 10 000 грн, що, на переконання суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, з обвинуваченого підлягає стягненню на користь ОСОБА_8 моральна шкода у розмірі 10 000 грн.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого по справі.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 в разунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 215496 (двісті п`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто шість) гривень 26 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати на проведенні у кримінальному провадженні експертні дослідження:

на рахунок Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» в розмірі 3925 (три тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) гривень (к/п. а.с. 98),

на рахунок Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру в розмірі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривні 12 копійок (к/п, а.с. 122)

Речові докази: автомобіль «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити у володінні ОСОБА_11 , автомобіль «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_2 залишити у володінні ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1