Провадження №: 1-кс/755/238/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2022 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0006051 від 31 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и л а :
прокурор Дніпровської окружної прокуратури м Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке обґрунтовано тим, що у разі незастосування даного заходу нерухоме майно може бути втрачене та з метою недопущення проведення подальших операцій з вищевказаною квартирою.
У провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0006051 від 31 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України щодо неправомірних дій ОСОБА_4 та шахрайських дій відносно прихожан церкви «Посольство Боже», які стали вкладниками створеної останнім компанії «Кінгс Кепітал», про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слідча суддя, дослідивши клопотання та матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Як вбачається з положень ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Між тим встановлено, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.
Зокрема, у клопотанні про арешт майна не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також не долучено оригіналів чи копій документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а саме мету арешту. Крім того, прокурором у клопотанні не конкретизовано, яким шляхом має бути накладено арешт на нерухоме майно.
За таких умов слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК, у зв`язку з чим воно підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. 131-132, 170-173, 309, 372-376 КПК України, слідча суддя
п о с т а н о в и л а :
клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0006051 від 31 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України- повернути прокурору Дніпровської окружної прокуратури м Києва ОСОБА_3 для усунення недоліків та встановити строк в сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: ОСОБА_1