ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2786/21 Справа № 204/39/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотання про поновлення процесуального строку та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Нікополь Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України;

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Нікополь Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Нікополь Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України;

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Нікополь Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.121, ч.1 ст.186 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_10 ,

прокурора ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2021 року, відмовлено у клопотанні сторони захисту про зміну запобіжних заходів та, зокрема, задоволено клопотання прокурора й продовжено запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 (шістдесят) діб до 22 жовтня 2021 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції врахувавши, ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів, які є умисними нетяжкими та тяжкими, можливе покарання, яке їм загрожує в разі визнання їх винуватими, а саме, позбавлення волі до 10 років, спосіб життя та репутацію обвинувачених, їх вік та стан здоров`я, соціальні зв`язки, встановивши, що ризики, визначенні ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення в якому вони обвинувачуються, не зменшилися та продовжують існувати, дійшов висновку про необхідність продовження дії раніше обраного щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків. Разом з цим, суд врахувавши, що злочини, у вчиненні яких обвинувачуються, зокрема, ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , поєднані із застосуванням насильства, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, вирішив не визначати розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали та змінити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язанний з тримання під вартою - домашній арешт у період часу з 23-00 години до 06-00 години кожного дня або на цілодобовий домашній арешт за місцем мешкання обвинувачених, кожного окремо, із застосуванням електронних засобів контролю.

Разом з цим, захисник просить, в разі залишення міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін, визначити розмір застави у межах, визначених ч. 5 ст. 182 КПК України.

Обгрунтовуючи поважність пропущення процесуального строку на апеляційне оскарження, захисник посилається на те, що вказану ухвалу було постановлено за його відсутності, а її копію ним було отримано лише 08.09.2021, тому вважає, що строк ним пропущено з поважних причин й його необхідно поновити.

Вимоги скарги захисник обґрунтовує незаконністю судового рішення, яке постановлено з порушенням норм кримінального процесуального закону. Так, захисник вказує, що ні в клопотанні прокурора, ні в матеріалах кримінального провадження не міститься жодних доказів на підтвердженні існування ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливості застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Разом з цим, захисник наголошує на тривалості застосування такої міри запобіжного заходу, а саме понад 1 рік, з огляду на, що враховуючи практику ЄСПЛ навіть за наявності обгрунтованої підозри, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиною підставою для продовження застосування такого запобіжного заходу, а ризик впливу на потерпілих та свідків у провадження є надуманим та нічим не підтвердженим.

До того ж, на переконання захисника, суд не надав належної оцінки особам обвинувачених, зокрема, ОСОБА_13 , який перебуває в зареєстрованому шлюбі, має на утриманні 3х дітей, має місце реєстарції за яким і проживає, та особі ОСОБА_7 який має на утриманні малолітню дитину, яка має тяжкі вади зору та слуху й потребує постійного догляду та батька похилого віку, а також відсутності жодних відомостей щодо можливого переховування обвинуваченими та порушення, зокрема ОСОБА_6 умов попередніх застосованих до нього запобіжних заходів. Разом з цим, захисник наголошує і на тяжкості стану здоров`я підзахисних, зокрема наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 захворювання ВІЛ, яке потребує регулярного лікування та хвороб серця. З огляду на викладене, захисник вважає, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в повній мірі забезпечить виконання обвинуваченими, покладених на них обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та їх захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, колегія суддів виходить з того, що оскаржуване рішення суду було постановлено за відсутності захисника ОСОБА_5 , а копію рішення ним було отримано 08.09.2021, тому з метою не порушення законних прав та інтересів обвинувачених, колегія суддів дійшла висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого, зокрема щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд зазначає таке.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 4 ст. 331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, зокрема обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , були дотриманні в повній мірі.

Так, апеляційним судом встановлено, що в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000486 від 12 червня 2020 року, зокрема ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.127, ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст.186 КК України.

На стадії досудового розслідування, ухвалами слідчих суддей обвинувачених, щодо кожного окремо, було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено ухвалами суду.

Разом з цим, 25 серпня 2021 року, судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, зокрема щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

На переконання апеляційного суду, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим, кожному окремо, злочинів, які є умисними нетяжкими та тяжкими, можливе покарання, яке їм загрожує в разі визнання їх винуватими, а саме, позбавлення волі до 10 років, спосіб життя та репутацію обвинувачених, їх вік та стан здоров`я, соціальні зв`язки.

Суд, оцінивши характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим, кожному окремо, злочинів, а також, те, що в розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, дійшов висновку, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення в якому вони обвинувачуються, не зменшилися та продовжують існувати, й дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожному окремо, строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, зокрема ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожного окремо, та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожного окремо, під вартою.

Разом з цим, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожного окремо, більш м`якого запобіжного заходу, а стороною захисту доказів на підтвердження таких надано не було.

Доводи захисника про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 тяжких хвороб, які унеможливлюють його подальше утримання під вартою, є безпідставними, оскільки захисником не було надано жодних доказів на підтвердження того, що лікування вказаних хвороб неможливе в умовах ізоляції та неможливості установою виконання покарань забезпечити обвинуваченому належного лікування.
Посилання захисника на наявність у обвинувачених, кожного окремо, міцних соціальних зв`язків, є неспроможними, оскільки, враховуючи встановлені судом обставини, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної їх процесуальної поведінки.

Всі інші викладені захисником апеляційні доводи були предметом дослідження суду при продовженні обвинуваченим строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.

Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених, суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, врахувавши при цьому й практику ЄСПЛ.

Разом з цим, колегія суддів й зважає на тривалість строку застосування щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожного окремо, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який на цей час становить більше року, в той же час, на думку апеляційного суду, у цьому провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Водночас, враховуючи те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Твердження захисника про необхідність визначення розміру застави у провадження, на переконання колегії судді, також не заслуговують на увагу, а суд, з огляду на те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен окремо, обвинувачуються у вчинені злочинів із застосуванням насильства, правомірно, у відповідності з положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про поновлення процесуального строку апеляційного оскарження ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2021 року задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_5 процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4