Номер провадження: 11-кп/813/656/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23.11.2021 року про відмову у задоволені клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Одеса, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого 23.05.2019 року Київським районним судом м. Одеса за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.11.2021 рокувідмовлено у задоволені клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Рішення суду мотивоване тим, що хочу засуджений формально і підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув 2/3 строку покарання призначеного вироком, однак під час виконання покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому його необхідно залишити у місці позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисника засудженого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду необґрунтованою.
В обґрунтування своїх доводів вказує, що засуджений ОСОБА_8 для подальшого виправлення не потребує в повному відбуванні призначеного судом покарання, так як зробив для себе належні позитивні висновки, порушень режиму утримання не допускає, має 4 заохочення, є головою ради колективу засуджених відділення, приймає участь у роботі самодіяльних організацій установи, проявляє соціально-корисну активність, працює, під час проведення соціально-виховної роботи засуджений ОСОБА_8 реагує позитивно та робить для себе правильні висновки. Вважає, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення та став на шлях виправлення.
Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, звільнивши умовно-достроково на не відбутий строк покарання.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача; учасників судового провадження; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною третьою ст. 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснено, що судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи захисник засудженого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, посилаючись на відповідні підстави, наведені вище.

Відповідно до клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 засуджений 23 травня 2019 року Київським районним судом міста Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

26 листопада 2019 року ОСОБА_8 знов засуджений Суворовським районним судом міста Одеси за ст. 395 КК України до одного місяця арешту.

Початок строку: 29 січня 2019 року, кінець строку: 29 січня 2022 року.

Таким чином, на даний момент ОСОБА_8 відбув передбачені законом 2/3 частини покарання, про що вірно вказано в оскаржуваній ухвалі суду та формально має право на розгляд питання про умовно-дострокове звільнення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З наявної в матеріалах провадження характеристики вбачається, що ОСОБА_8 13 грудня 2019 року прибув до Одеської виправної колонії (№14), був працевлаштований у їдальню установи старшим кухарем, на даний час залучається до праці старшим днювальним відділення СПС №1. За час відбування покарання в період з 20 червня 2019 року по 08 травня 2020 року сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності з них один раз був поміщений в ДІЗО. На даний період часу ОСОБА_8 визнаний таким, що стягнень немає. В період з 23 жовтня 2020 року по 20 липня 2021 року ОСОБА_8 чотири рази заохочувався. У судовому засіданні представник установи, також повідомив, що за підсумками роботи за 3 квартал 2021 року 29.10.2021 року засудженому ОСОБА_8 оголошено подяку начальником ОВК-14. У відношенні до інших засуджених веде себе стримано, спілкується із засудженими які характеризуються як позитивно так і негативно. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування. Має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально, за що неодноразово заохочувався. З метою виявлення факторів, що спричинили протиправну поведінку засудженого ОСОБА_8 формулювання актуальних цілей соціально-виховної роботи 27 липня 2021 року із засудженим проведено оцінку ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення. В результаті проведеної роботи встановлено середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства.

З огляду на приписи ст. 6 КВК України, апеляційний суд вважає, що аналізу підлягають дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Апеляційний суд, всупереч доводів апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 не довів своє виправлення, а зазначені у характеристиці позитивні якості засудженого не конфліктний, дотримання правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, дбайливе ставлення до майна установи характеризують його ставлення до оточуючих, не свідчать про наявність обставин, визначених положеннями статей 50, 81 КК України.

Таким чином, на думку апеляційного суду, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово був засуджений за особливо тяжкий та тяжкі злочини корисливі проти власності і знову відбуває покарання за тяжкий аналогічний злочин, котрі характеризуються підвищеною суспільною небезпечністю, свідчать про те, що це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин, за який на теперішній час відбуває покарання.

При цьому, звертаючи увагу на чотири заохочення, апеляційний суд констатує, що існують на даний час дані, які свідчать про зміну ставлення засудженого до своєї поведінки, що у даному випадку є позитивним, однак вважає, що таке ставлення має носити постійний, систематичний характер та має оцінюватись у сукупності, за весь період відбування покарання.

Висновки апеляційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання засудженого, які вказували на необхідність скасування ухвали суду першої інстанції встановлено не було.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі, тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23.11.2021 року про відмову у задоволені клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4