Провадження № 1-кп/734/179/21 Справа № 734/2037/21
В И Р О К

іменем України

11 листопада 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000004, відомості про яке внесені 02 квітня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової строкової служби, військове звання солдат, водія-санітара військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , згідно зі ст. 89 КК України не судимого,

із участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

20 липня 2020 року ОСОБА_3 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , та того ж дня відповідно до витягу з наказу № 10 тимчасового виконуючого обов`язки командира військової служби НОМЕР_1 із 16 січня 2021 року зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, а з обіду 16 січня 2021 року - на котлове забезпечення і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . За наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09 березня 2021 року № 49 військовослужбовцю строкової військової служби ОСОБА_3 , який знаходився у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , надано відпустку у зв`язку з сімейними обставинами строком на десять діб із 09 березня 2021 року до 18 березня 2021 року до АДРЕСА_3 (на підставі рапорту солдата ОСОБА_3 № 429 від 09 березня 2021 року (вх. № 429)).

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем строкової військової служби, конституційним обов`язком якого є захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України. Військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями. На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на солдата ОСОБА_3 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини. Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.ст. 4, 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань. Також ОСОБА_3 зобов`язаний зразково виконувати свої службові обов`язки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки, точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VII, із 17 березня 2014 року в Україні почав діяти особливий період, що діє до цього часу.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1-2, 4 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 4, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити строкову військову службу в умовах особливого періоду у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України став на шлях злочинної діяльності 19 березня 2021 року без поважних причин та відповідного дозволу командирів (начальників) не з`явився вчасно з відпустки до місця розташування військової частини та до моменту прибуття до військової частини НОМЕР_1 24 березня 2021 року незаконно перебував поза її межами, обов`язків військової служби не виконував, до органів державної влади не звертався, про свою належність до Збройних Сил України не повідомляв, час проводив на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав і показав, що є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить строкову військову службу. 09 березня 2021 року у зв`язку із сімейними обставинами вибув у відпустку строком на десять днів. До військової частини повинен був повернутися 19 березня 2021 року. Впродовж п`яти днів без поважних причин не перебував на військовій службі під час особливого періоду, причину цього пояснити не може. 24 березня 2021 року самостійно повернувся до військової частини для подальшого проходження військової служби. Висловив щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким із учасників кримінального процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При встановлених обставинах та оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, нез`явлення на службу військовослужбовця строкової служби з відпустки тривалістю понад три доби, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, зміст досудової доповіді, і вважає необхідним за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, на підставі ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, - у виді арешту з подальшим відбуванням покарання військовослужбовцем на гауптвахті (згідно з ч. 2 ст. 60 КК України). Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Із метою забезпечення виконання вироку щодо покарання у виді арешту, необхідно застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, з подальшим утриманням на гауптвахті відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ).

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 відраховувати з 12.15 години 11 листопада 2021 року, - із часу фактичного затримання.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із моменту проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя