24.11.2021 Єдиний унікальний № 371/122/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Миронівка

ЄУН 371/122/21

Провадження № 1-кп/371/89/21

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000039, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, має базову загальну середню освіту, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, не навчається, раніше не судимий,

за ст. 162 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Встановлені обставини кримінального правопорушення
За встановленими обставинами кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла чи іншого володіння, діючи умисно, без визначених законом підстав, не маючи дозволу власника домоволодіння, незаконно проник до житла ОСОБА_7 за таких обставин.

25 грудня 2020 року, близько 16 години, перебуваючи біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », приміщення якого розташоване по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 зустрів односельчанина ОСОБА_8 . В ході розмови з ним дізнався, що останній з дружиною ОСОБА_7 27 грудня 2020 року поїдуть до дачного будинку, що розташований в селі Малий Букрин Обухівського району Київської області.

27 грудня 2020 року, близько 10 години, перебуваючи за місцем проживання у будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 посварився зі своєю матір`ю ОСОБА_9 . В ході сварки ОСОБА_4 покинув місце проживання і пригадав, що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 мають бути відсутні за місцем проживання в будинку по АДРЕСА_1 .

27 грудня 2020 року, близько 15 години 05 хвилин, ОСОБА_4 прийшов до будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , який відповідно до договору купівлі-продажу серії HAT № 032163 від 19 січня 2016 року на праві власності належить ОСОБА_7 , та в якому проживають ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .

Прийшовши до подвір`я будинку по АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_4 відчинив металеву защіпку на хвіртці і зайшов на територію домоволодіння, де побачив, що вхідні двохстворчасті дерев`яні двері зачинені на навісний замок та почав стукати у вікна і двері для того, щоб переконатися, що в будинку нікого немає.

Впевнившись у відсутності мешканців будинку, не маючи дозволу на проникнення до вказаного житлового приміщення, ОСОБА_4 вирішив незаконно проникнути у приміщення будинку для того, щоб пожити там деякий час.

Реалізуючи вказаний протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, 27 грудня 2020 року близько 15 години 10 хвилин, ОСОБА_4 підійшов до вікна будинку та за допомогою викрутки, яку відшукав на стелажі, що стояв при вході до будинку, відчинив вікно та проник в середину будинку.

Позиції учасників судового провадження
Фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив, визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, на підтвердження встановлених в ході досудового розслідування обставин надав показання.

Прокурор, захисник, обвинувачений та його законний представник відмовилися від проголошення вступної промови.

Прокурор, захисник та законний представник обвинуваченого не заперечили встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, заперечень проти встановлених досудовим розслідуванням обставин суду не повідомила, подала заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності.

Згідно з приписами статті 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що з`ясувати всі обставини кримінального провадження під час судового розгляду можливо за відсутності потерпілої, тому, керуючись правилами ст. 325 КПК України, дійшов висновку про проведення судового розгляду без потерпілої.

Повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації своїх дій, усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, стали передумовами здійснення розгляду провадження в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України.

Роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Суд з`ясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального правопорушення в апеляційному порядку.

З показань обвинуваченого слідує наступне.

25 грудня 2020 року, після обіду, біля магазину «Вікторія» у селі Пустовіти Обухівського району Київської області, він зустрів знайомого ОСОБА_8 , від якого дізнався, що 27 грудня 2020 року вони з дружиною поїдуть до дачного будинку, що розташований в селі Малий Букрин Обухівського району Київської області.

Вранці 27 грудня 2020 року він посварився з матір`ю ОСОБА_9 та пішов з будинку, в якому проживає з нею по АДРЕСА_1 . Так зчиняє періодично після сімейних сварок. Покинувши місце проживання, пригадав, що ОСОБА_10 має бути відсутнім за місцем проживання, тому пішов до будинку, в якому він мешкає.

Близько 15 години 27 грудня 2020 року він прийшов до будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , відчинив металеву защіпку на хвіртці і зайшов на подвір`я. Вхідні двері до будинку були зачинені на навісний замок. Він постукав у двері, потім у вікна, щоб переконатися, що в будинку нікого немає.

Впевнившись у відсутності мешканців будинку, він відшукав на стелажі, який стояв на вулиці, викрутку, підійшов до вікна будинку та за допомогою викрутки відчинив вікно. Через вікно проник в середину будинку, де залишився і мешкав декілька днів, поки не приїхали власники.

У вчиненому щиро кається, повністю усвідомлює протиправність вчинених дій, пояснив, що сварок за місцем проживання не зчиняє.

Допит обвинуваченого здійснено відповідно до правил ст. 351 КПК України.

Мотиви суду

З показань обвинуваченого суд дійшов висновку про визнання ним всіх обставин, які встановлені досудовим розслідуванням, підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні.

Пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, це діяння полягає у незаконному проникненні до житла ОСОБА_7 , та містить склад кримінального проступку, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України.

Обвинувачений є винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене.

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст.ст. 36 - 43 КК України, виключають кримінальну протиправність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст.ст. 44 - 49 КК України.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусових засобів виховного чи медичного характеру, та обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Суд з`ясував дані про вік неповнолітнього обвинуваченого, стан його здоров`я та рівень загального розвитку, характеристику обвинуваченого, умови життя і виховання, його поведінку за попереднім місцем навчання та за місцем проживання, характер контактів з оточенням, обставини, що могли негативно впливати на виховання.

Неповнолітньому обвинуваченому виповнилося 17 років. До матеріалів кримінального провадження додано свідоцтво про його народження, видане 29 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського управління юстиції Одеської області.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують обвинуваченого.

Неповнолітній обвинувачений проживає в будинку по АДРЕСА_1 , у повній родині, в якій виховуються четверо дітей, умови проживання є задовільними. Сім`я не перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї як така, що потрапила в складні життєві обставини.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується як такий, скарг на поведінку якого не надходило, є схильним до бродяжництва, був помічений у стані алкогольного сп`яніння.

На час вчинення інкримінованих дій, обвинувачений навчався у Пустовітській ЗОШ І-ІІІ ступенів Миронівської районної ради Київської області. За місцем навчання, обвинувачений характеризується як такий, який не в повній мірі використовує свій потенціал, не вміє контролювати себе та не працює над собою. Поряд з цим, проявляє старанність у виконанні трудових справ та громадських доручень класу, є артистичним та товариським. Батьки приділяють увагу вихованню дитини, підтримують зв`язок зі школою.

Обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Такі фактичні обставини підтверджуються даними довідки про реєстрація місця проживання особи № 150, виданої Пустовітською сільською радою 16 квітня 2019 року, довідки Миронівської міської ради № 339 від 30 грудня 2020 року, акту обстеження умов проживання від 30 грудня 2020 року, характеристики з місця проживання, виданої Миронівською міською радою 30 грудня 2020 року, характеристики Пустовітської ЗОШ І-ІІІ ступенів Миронівської районної ради Київської області від 06 січня 2021 року, довідок Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради«Миронівська опорна Багатопрофільна лікарня» від 30 грудня 2020 року, вимоги УІП та координації поліції «102» ГУ НП в Київській області від 29 грудня 2020 року.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого його батько ОСОБА_5 пояснив у судовому засіданні, що син офвіційно не працевлаштований, проте працює, заробляє кошти на своє проживання, він не має впливу на нього, такий вплив має мама. Син в повній мірі усвідомив наслідки вчинених протиправних дій.

Судом встановлено, що обвинувачений міг повністю усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не мав дорослих підбурювачів та співучасників кримінального правопорушення.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Неповнолітньому обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом враховується, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у виді проступку, має добру характеристику, є дитиною, яка зростає у багатодітній родині, до вчинення даного кримінального правопорушення дотримувався правомірної поведінки, яка відповідає приписам правових норм та не суперечить основним принципам права, готовий до змін та самовдосконалення.

На підставі ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає можливим визнати вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння у його розкритті обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Враховуючи особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, офіційно не працевлаштований, проте має власний дохід, обставини, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого штрафу як найбільш м`якого і такого, який можливо застосувати до неповнолітнього, виду покарання, передбаченою санкцією ст. 162 ч. 1 КК України,

Статтею 99 КК України передбачено, що штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Обвинувачений та його законний представник повідомили про наявність у обвинуваченого доходу та можливість внесення певної грошової суми в прибуток держави як покарання за вчинене діяння.

Суд вважає, що таке покарання сприятиме досягненню цілей кримінального судочинства, оскільки є для засудженого важким, але реальним для виконання. Вказане покарання, яке пов`язане з обмеженням майнових прав обвинуваченого, суд вважає достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374, 485, 487, 490 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Штраф підлягає сплаті на розрахунковий рахунок (IBAN) UA0010748, , МФО 899998, отримувач коштів ГУК у Київ.обл/Миронівська міс/21081100, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.).

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку підлягає негайному врученню засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1