Справа № 152/1470/21
В И Р О К
іменем України

30 листопада 2021 року м. Шаргород

Справа №152/1470/21

Провадження №1-кп/152/131/21

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні Шаргородського районного суду Вінницької області в порядку спрощеного кримінального провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт від 24.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новодмитрівка Великоолександрівського району Херсонської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, офіційно не працевлаштованої, щодо якої відсутні відомості про те, що вона є пенсіонером або особою з інвалідністю, раніше не судимої, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 14.03.2014 року Шаргородським РС УДМС України у Вінницькій області,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 12.11.2021 року,

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_2 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст.7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995 року, постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року та наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), маючи умисел на незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичного засобу для власного вживання без мети збуту у період між 14 вересня 2021 року та 18 вересня 2021 року на присадибній земельній ділянці біля нежилого домоволодіння по АДРЕСА_1 , зірвала рослину коноплі та таким чином придбала наркотичний засіб, перенесла її в житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , де висушила, подрібнила та незаконно зберігала для власного вживання без мети збуту.

12.11.2021 року за місцем проживання ОСОБА_2 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Шаргородського районного суду від 16.11.2021 року працівниками відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області проведено обшук житла та іншого володіння особи, в ході якого вилучено із підвіконня однієї з кімнат пакет із сухою речовиною зеленого кольору рослинного походження у подрібненому стані.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-21/16292-НЗПРАП від 18.11.2021 року, вилучена у ОСОБА_2 і надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 24,81 г.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» («Список №1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці 1»,) канабіс віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Згідно з наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 року, вага вилученого у ОСОБА_2 наркотичного засобу канабісу, становить невеликий розмір.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України встановлено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Частиною 2 ст.382 КПК України встановлено, що вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відтак, вищевказані обставини, які встановлені органом досудового розслідування у формі дізнання, у відповідності до ч.2 ст.382 КПК України, судом не досліджувалися з огляду на те, що такі обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Так, в обвинувальному акті прокурором у кримінальному провадженні прокурором Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 (а.с.20) викладено клопотання, в якому прокурор просить суд, враховуючи те, що під час досудового розслідування ОСОБА_2 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна на розгляд обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до ч.1 ст.302 КПК України, розглянути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а.с.6).

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву підозрюваної ОСОБА_2 , яка складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 на ім`я старшого прокурора групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , в якій ОСОБА_2 повідомила, що винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, беззаперечно визнає, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, а також ознайомлена та обізнана з обмеженнями права на апеляційне оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, її згода є добровільною (а.с.10).

Крім того, у цій заяві захисником адвокатом ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваною ОСОБА_2 , її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами та добровільність згоди підозрюваної на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за її відсутності (а.с.10, на звороті).

У кримінальному провадженні потерпілі особи відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , є кримінальним проступком.

Таким чином, при вивченні, згідно з частиною 2 ст.382 КПК України, у спрощеному провадженні обвинувального акту та доданих до нього матеріалів судом встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, у зв`язку із чим суд прийшов до переконання про розгляд обвинувального акту у порядку, встановленому ст.ст.381-382 КПК України, тобто без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження №0000114, оцінивши зібрані в ході досудового розслідування у формі дізнання докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку та діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , має місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Вина ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена поза розумним сумнівом.

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 ст.309 КК України як незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, і вона повинна нести кримінальну відповідальність за скоєне за ч.1 ст.309 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до обвинувального акту від 24.11.2021 року, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, зазначену у обвинувальному акті, оскільки упродовж досудового розслідування остання визнавала вину та в заяві до суду також зазначила про беззаперечне визнання винуватості у вчиненні кримінального проступку, що свідчить про належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки та готовність нести кримінальну відповідальність.

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 20.04.2021 року в справі №457/529/20 вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №288/1158/16-к вбачається, що під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.
Обвинувачена ОСОБА_2 щиро покаялася. До того ж доведеність винуватості ґрунтується, у тому числі, й на зізнавальних показаннях самої ОСОБА_2 , що також підтверджує наявність вищевказаної пом`якшуючої обставини.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_2 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як активне сприяння обвинуваченої розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до обвинувального акту від 24.11.2021 року, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_2 , не встановлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченій суд враховує обставини, встановлені органом досудового розслідування про те, що за зареєстрованим місцем проживання виконавчим комітетом Джуринської сільської ради ОСОБА_2 характеризується позитивно як особа, щодо якої не надходили скарги про неналежну поведінку, в громадських місцях та побуті поводиться добре (а.с.55), проживає у будинку своєї матері ОСОБА_5 з чотирма малолітніми дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , 26.03.2019 року, двоє з яких не досягли семи років (а.с.50, 51, 57-60); за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра Шаргородської МЛ та за наркологічною допомогою до лікаря-нарколога Шаргородської МЛ ОСОБА_2 не зверталася, відповідно до довідки за №1756 від 19.11.2021 року (а.с.63).

ОСОБА_2 раніше не судима, що вбачається із вимоги до УІПКП від 17.11.2021 року (а.с.61).

Крім того, за матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштована, разом з тим, відсутні будь-які докази, що остання не має протипоказання до працевлаштування за станом здоров`я, або що вона є пенсіонером, або особою з інвалідністю.

Таким чином, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи винної, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, є призначення покарання у виді штрафу.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ч.1 ст.309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Суд вважає, що ОСОБА_2 слід призначити покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.309 КК України, тобто в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з огляду на встановлені обставини кримінального провадження щодо вчинення нею незаконного виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту та з огляду на пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу винної, а також враховуючи, що остання обвинувачена офіційно не працевлаштована, але щодо неї відсутні протипоказання відповідних медико-соціальних експертних комісій щодо працевлаштування за станом здоров`я, та вона не є пенсіонером, чи особою з інвалідністю.

Інший вид покарання, передбачений санкцією ч.1 ст.309 КК України покарань, не може бути застосований щодо обвинуваченої з огляду на вимоги ч.ч.1, 2 ст.57, ч.3 ст.60, ч.3 ст.61 КК України.

Також, суд не вбачає правових підстав для застосування ст.69 КК України щодо ОСОБА_2 .

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 року у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Ця функція щодо призначення покарання за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням суду, оскільки при визначенні виду, розміру покарання потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, суспільної небезпечності і характеру кримінального правопорушення, ступеня його тяжкості, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання у виді штрафу, суд виходить із того, що воно буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити особистий надмірний тягар для особи та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, є достатнім для виправлення обвинуваченої, для запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідає її особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_10 у рамках цього кримінального провадження не застосовувався, а суд не вбачає підстав для його застосування.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи наркотичних засобів у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертами Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України проведено 18.11.2021 року експертизу наркотичних засобів і надано висновок за №СЕ-19/102-21/16292-НЗПРАП (а.с.41-46), вартість експертизи становить 1372,96 грн. (а.с.40).

Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 1372,96 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_2 .

За матеріалами кримінального провадження оглянуто лазерний диск формату DVD-R 16х VIDEX із відеозаписом обшуку, проведеного 12.11.2021 року в домоволодінні, в якому мешкає ОСОБА_2 , в АДРЕСА_1 . Вказаний диск з відеозаписом приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості електронного доказу документу (а.с.28).

Лазерний диск формату DVD-R 16х VIDEX із відеозаписом обшуку, проведеного 12.11.2021 року в домоволодінні, в якому мешкає ОСОБА_2 , в АДРЕСА_1 , який міститься у матеріалах кримінального провадження (а.с.28), слід залишити у цих матеріалах до закінчення строку зберігання кримінального провадження.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Речовий доказ целофановий пакет із сухою речовиною рослинного походження зеленого кольору у подрібненому стані, зовні схожою на сухі рослини конопель, суміш насіння оливкового кольору та сухої речовини рослинного походження, зовні схожої на сухі рослини конопель, які поміщені до спеціального пакувального пакету Національної поліції України SUD 3098533 та направлені на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП, підлягають знищенню, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.370, 373-374, 381-382, 394, 395 КПК України, на підставі ч.1 ст.309 КК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за якою засудити її до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_2 не застосовувати.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_2 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України: 1372 (одну тисячу триста сімдесят дві) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок за проведення експертизи наркотичних засобів 18.11.2021 року за №СЕ-19/102-21/16292-НЗПРАП.

Речовий доказ: целофановий пакет із сухою речовиною рослинного походження зеленого кольору у подрібненому стані, зовні схожою на сухі рослини конопель, суміш насіння оливкового кольору та сухої речовини рослинного походження, зовні схожої на сухі рослини конопель, які поміщені до спеціального пакувального пакету Національної поліції України SUD 3098533 та направлені на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП, знищити.

Лазерний диск формату DVD-R 16х VIDEX із відеозаписом обшуку, проведеного 12.11.2021 року в домоволодінні, в якому мешкає ОСОБА_2 , в АДРЕСА_1 , який міститься у матеріалах кримінального провадження, слід залишити у цих матеріалах до закінчення строку зберігання кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту отримання його копії, з урахуванням особливостей, встановлених ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини (ч.1 ст.394 КПК України).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_11