ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/34/21 Справа № 690/12/19 Категорія: ч.ч.1,2 ст.125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 та його законного представника ОСОБА_12 , а також потерпілої ОСОБА_13 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 25 липня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ватутіне, Черкаської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, працюючого оператором пилорами ТОВ «Гален-1», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.125 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_11 залишено без розгляду.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Речовий доказ СД R диск вирішено залишити при справі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався,

в с т а н о в и л а :
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 02.04.2018 р. приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс тілесні ушкодження своїй матері ОСОБА_13 , поваливши її на підлогу, жбурнувши в неї купою складеного одягу, завдав останній не менше 7 ударів кулаками лівої та правої руки по всьому корпусу тіла, колінами обох ніг в область голови (не менше 2 разів), напруженими пальцями обох долонь в область живота, наніс не менше двох ударів її головою об поверхню тумбочки (не менше 2 разів), від чого ОСОБА_13 періодично втрачала свідомість. Відповідно до висновку експерта №05-9-01/127 від 15.05.2018 р. в ОСОБА_13 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синців на повіках лівого ока, на спинці носа, на лобі справа, які спричинені дією твердого тупого предмету (предметів) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Він же, 02.04.2018 р. приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс тілесні ушкодження своєму племіннику ОСОБА_11 , поваливши його на ліжко, придушив шию правим передпліччям, при цьому завдав останньому удар лівою рукою в нижню щелепу, наніс не менше 13 ударів кулаками правої та лівої руки у корпус тіла, що супроводжувалося штовханням голови ОСОБА_11 об цегляну стіну, крім цього правою рукою, яка стискалась в кулак, завдав не менше 4 ударів в область лобної частини голови останнього, бив головою об дерев`яні двері, які ведуть від кухні до кімнати, наносив удари кулаками правої та лівої руки по передпліччям - не менше 7 разів, удари лівою ногою зігнутою в колінному суглобі по ногах вище та нижче коліна - не менше 6 разів, від чого ОСОБА_11 періодично втрачав свідомість. Відповідно до висновку експерта №05-9-01/129 від 15.05.2018 р. в ОСОБА_11 має місце тілесне ушкодження у вигляді синця на лобі, який спричинено дією тупого твердого предмету і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 сторона обвинувачення кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження та за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_11 та його законний представник ОСОБА_12 , а також потерпіла ОСОБА_13 подали апеляційні скарги.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 25.07.2019 р. щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.125 КК України та призначити покарання: - за ч.1 ст.125 КК України у виді 100 годин громадських робіт; - за ч.2 ст.125 КК України у виді 170 годин громадських робіт. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 170 годин громадських робіт. Повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, а саме дослідити наступні матеріали: протокол прийняття заяви ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення від 02.04.2018 (а.п.77); протокол прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2018 (а.п.91); протокол проведення слідчого експерименту від 08.05.2018 за участі потерпілої ОСОБА_13 (а.п.78-83); протокол проведення слідчого експерименту від 08.05.2018 за участі потерпілого ОСОБА_11 (а.п.93-102); висновок експерта № 05-9-01/127 від 15.05.2018 (а.п.88); висновок експерта №05-9-01/129 від 15.05.2018 (а.п.105); CD-R диск з інформаційними файлами, наданого потерпілими, на яких наявне відео та фото зображення потерпілих з тілесними ушкодженнями; матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_8 ; допитати потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , та судово-медичного експерта ОСОБА_14 .

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що вирок суду є незаконним через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону, а висновки суду є передчасними та не ґрунтуються на нормах кримінального та кримінального процесуального закону.

Постановляючи виправдувальний вирок відносно ОСОБА_8 , безпідставно в порушення вимог кримінального процесуального закону та визначеного судом загального порядку розгляду цього кримінального правопорушення, місцевий суд упереджено поставився до показів потерпілих а також лише послався на письмові докази, які були дослідженні в судовому засіданні, проте будь-якої обґрунтованої у вироку правової оцінки їм не надав.

Також суд першої інстанції не виконав вимоги п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанови Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.2000 р. № 5, згідно з яким мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити підстави для виправдування обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, та, розглядаючи справу по суті, упереджено підійшов до перевірки доказів обвинувачення й побудував свій висновок про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень на суперечливих доказах та глибокому особистому переконанні.

Також, в ході розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції порушено вимоги ч.1 ст. 314 КПК України та під час підготовчого судового засідання не вирішив питання про надання доручення органу з питань пробації на складання досудової доповіді стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Також, вказує прокурор, судом безпідставно не взято до уваги висновки експерта №№ 05-9-01/127, 05-9-01/129 від 15.05.2018 р., у той же час допит судово-медичного експерта ОСОБА_14 в суді для роз`яснення указаних висновків, відповідно до вимог ч.1 ст.356 КПК України, не проведено, що є неповнотою судового розгляду.

Тому, прокурор вважає, що висновки суду щодо відсутності складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.125 КК України, є хибними та передчасними.

Крім цього, в порушення вимог ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку не зазначив строк і порядок набрання вироком законної сили.

Потерпілий ОСОБА_11 та його законний представник ОСОБА_12 в апеляційній скарзі просять вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 25.07.2019 р. щодо ОСОБА_8 скасувати Постановити новий вирок, яким визнати обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих правопорушень та задовольнити цивільний позов в повному обсязі. Міру покарання призначити на розсуд суду.

Вказують, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджені докази щодо вчинення ОСОБА_8 злочинів та не надано таким доказам належної оцінки, тому вважають рішення суду незаконним.

Потерпіла ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просила скасувати вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 25.07.2019 р. відносно ОСОБА_8 та визнати його винним, міру покарання призначити на розсуд суду. Крім того просила цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційні скарги прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 та його законного представника ОСОБА_12 , а також потерпілої ОСОБА_13 , просив залишити їх без задоволення, а вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 25.07.2019 р. стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Вказує, що під час судового розгляду були досліджені абсолютно всі письмові матеріали, які надав суду прокурор, допитані потерпілі і обвинувачений, досліджено записи фото і відео файлів, виготовлених ОСОБА_11 та наданих суду потерпілими. Будь-яких клопотань зі сторони прокурора і потерпілих та зі сторони захисту і обвинуваченого про допит свідків чи інших осіб, або про витребування чи приєднання доказів до суду не заявлялось.

Вказує, що вирок суду є законним, правомірним та неупередженим, ухвалений з дотриманням чинного законодавства України. Обвинувачення ґрунтується на припущеннях, доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування оскаржуваного вироку немає, тому апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

30.08.2021 р. до апеляційного суду електронною поштою надійшли зміни до апеляційної скарги прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ватутінського міського суду від 25.07.2019 р. в яких прокурор просив вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 25.07.2019 р. у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 за ч.ч. 1,2 ст.125 КК України - скасувати через неповноту судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Внесені зміни мотивував тим, що суд приймаючи рішення у справі не виконав вимог ст.ст. 7, 94, 370 КПК України, оскільки при прийнятті рішення в більшій мірі покладався на внутрішнє переконання, ніж на всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, без оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зазначає, що суд при прийнятті рішення у порушення вимог кримінального процесуального закону та визначеного судом загального порядку розгляду вказаного кримінального правопорушення, упереджено віднісся до показів потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , які не суперечать один одному, і які вказали, що їм тілесні ушкодження наніс саме ОСОБА_8 , і не надав їм належної оцінки, та послався лише на письмові докази, які були дослідженні в судовому засіданні, та не навів мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, не вказавши жодного обґрунтування того, чому вказані докази сторони обвинувачення не прийнято, а обмежився загальними фразами, витягами з чинного законодавства та посиланнями («вирваними» з контексту) на рішення ЄСПЛ.

Зазначає, що як підставу для винесення виправдувального вироку суд вказав недоведеність вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тобто суд визнав, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.ч.1,2 ст.125 КК України мало місце, проте відсутні, докази, які б вказували на його вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 , проте вважає, що такі, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, апелянт зазначив, що суд першої інстанції також допустив порушення вимог ч.1 ст.314 КПК України, оскільки не вирішив питання щодо надання доручення органу з питань пробації на складання досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , та зауважив, що суд не взяв до уваги висновки експерта №№ 05 - 9-01/127, 05-9-01/129 від 15.05.2018 р., та в порушення вимог ч.1 ст.356 КПК України не викликав в судове засідання та не допитав судово-медичного експерта ОСОБА_14 , чим допустив неповноту судового розгляду.

В судове засідання призначене на 14 год. 00 хв. 02.09.2021 р. потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , та представник потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_12 , не з`явилися, про дату час судового засідання були повідомлені належним чином, 01.09.2021 р. до апеляційного суду потерпіла ОСОБА_13 направила електронною поштою заяву в якій повідомила, що з`явитися в судове засідання не може у зв`язку зі станом здоров`я, та просила проводити розгляд кримінального провадження без її участі. Зазначила, що подану нею апеляційну скаргу підтримує частково, в частині скасування вироку Ватутінського міського суду. Копію змін до апеляційної скарги прокурора отримала, та підтримує їх в повному обсязі. 02.09.2021 р. до апеляційного суду від потерпілого ОСОБА_11 електронною поштою надійшла заява, в якій він просив задовольнити частково його апеляційну скаргу, скасувати вирок Ватутінського міського суду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Зміни до апеляційної скарги прокурора отримав та підтримав їх в повному обсязі.

Колегія суддів на підставі ч.4 ст.405 КПК України, вважає за можливе провести апеляційний розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілої ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_11 та представника потерпілого ОСОБА_12 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурорів які просили задовольнити всі подані апеляційні скарги у зміненому виді, як прокурора, так і потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та його законного представника ОСОБА_12 , з урахуванням заяв потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , в яких вони вказали про зміну своїх апеляційних скарг, та просили їх апеляційні скарги задовольнити частково, а саме в частині скасування вироку Ватутінського міського суду від 25.07.2019 р., і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, та повністю підтримали зміни до апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 які заперечували проти задоволення всіх апеляційних скарг у зміненому виді, а також з урахуванням думки учасників судового провадження, які у зв`язку із змінами всіх апеляційних скарг просили не проводити судове слідство у справі, оскільки, у цьому відпала потреба, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи всіх апеляційних скарг у зміненому виді, колегія суддів доходить висновку, що всі апеляційні скарги у зміненому виді підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку зазначається: 1) у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; 2) у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалося таке рішення, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Також у мотивувальній частині суд повинен описати результати оцінки доказів навести докази для підтвердження встановлених судом обставини, а також мотиви неврахування окремих доказів. Викладаючи підстави для прийняття рішення, суд повинен дати відповідь на аргументи сторін.

Таким чином кожний доречний важливий і вирішальний аргумент учасників судового засідання має бути проаналізований і одержана відповідь.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. При цьому висновки суду, зазначені у рішенні, мають прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто такими, що не допускають неоднозначного трактування. Суд при розгляді справи, має послідовно поєднувати закон із фактами у справі і наводити чіткі аргументи щодо прийняття рішення. Не дотримання зазначених вимог під час розгляду справи кримінального провадження є порушенням права на справедливий суд, гарантований ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Однак, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону під час ухвалення вироку, допустив істотні порушення, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Із змісту ст.415 КПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Перевіряючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та які неможливо усунути під час апеляційного розгляду, вирок суду є немотивованим та суперечливим.

Відповідно до ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» у мотивувальній частині виправдувального вироку належить викласти формулювання обвинувачення, за яким підсудного було віддано до суду; результати дослідження, аналізу і оцінки доказів як тих, що були зібрані на попередньому слідстві, так і поданих в судовому засіданні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність події злочину; відсутність у діях підсудного складу злочину чи недоведеність його участі у вчиненні злочину. Включати у виправдувальний вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинність виправданого, не допускається.

Проте, суд першої інстанції, зазначені вимоги закону не виконав. В свою чергу обмежився лише переліченням доказів, на які посилається сторона обвинувачення в обґрунтування вини ОСОБА_8 та, які були дослідженні в ході судового розгляду.

Так, суд у вироку, обґрунтовуючи прийняте рішення, вказав рішення Конституційного суду України №12рп/2011 від 20.10.2011 р. Проте, аналізом указаного нормативного акту встановлено, що воно стосується суб`єктів одержання доказів у кримінальній справі в результаті здійснення оперативно-розшукової діяльності. У вказаному провадженні докази, які б були отримані у ході оперативно-розшукової діяльності, - відсутні. Разом з цим, суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог та, розглядаючи справу по суті, упереджено підійшов до перевірки доказів обвинувачення та побудував свій висновок про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не на досліджених доказах.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні виправдувального вироку стосовно ОСОБА_8 , безпідставно, у порушення вимог кримінального процесуального закону та визначеного судом загального порядку розгляду вказаного кримінального правопорушення, упереджено віднісся до показів потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , при цьому лише послався на письмові докази, які були дослідженні в судовому засіданні (протоколу прийняття заяви ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення від 02.04.2018 р., протоколу прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2018 р., протоколу проведення слідчого експерименту від 08.05.2018 р. за участі потерпілої ОСОБА_13 , протоколу проведення слідчого експерименту від 08.05.2018 р. за участі потерпілого ОСОБА_11 , висновків експерта №№ 05-9-01/127, 05-9-01/129 від 15.05.2018 р., CD-R диску з інформаційними файлами, наданого потерпілими, на яких наявне відео та фото зображення потерпілих з тілесними ушкодженнями), проте будь-якої обґрунтованої у вироку правової оцінки їм не надав.

Відповідно до ч.1 ст.356 КПК України, виклик експерта для допиту для роз`яснення висновку, проводиться у тому числі й за власною ініціативою суду.

Однак, суд не взяв до уваги висновки експерта №№ 05 - 9-01/127, 05-9-01/129 від 15.05.2018 р., та не допитав в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_14 для роз`яснення указаних висновків, чим допустив неповноту судового розгляду.

Так, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК).

Разом з тим, судом, не зазначено чи визнані показання потерпілих об`єктивними та належними, чи прийняті вказані докази до уваги під час ухвалення вироку, чи відхилені з обґрунтованим вмотивуванням їх відхилення.

Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється лише при наявності однієї із трьох підстав у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

При винесенні виправдувального вироку, суд вказав підставу - недоведеність вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тобто суд визнав, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 2 ст.125 КК України мали місце, проте відсутні, докази, які б вказували на його вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 . Однак, такі, висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження допустив порушення вимог ст.314 КПК України.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні, суд має право доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. Також, у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді, що передбачено вимогами ч. 5 ст. 314 КПК України.

Згідно ч.1 ст.314-1 КПК України, складання досудової доповіді представником уповноваженого органу з питань пробації за ухвалою суду, має на меті забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

Частиною 2 ст.314-1 КПК України визначено те, що досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Однак, судом першої інстанції, в порушення вищезазначених норм кримінального процесуального законодавства, у підготовчому судовому засіданні, проведеного 18.02.2019 р., жодним чином не вирішилось питання про надання доручення органу з питань пробації на складання досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Проаналізувавши обставини провадження, колегія суддів вважає, що висновок суду щодо недоведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України є необгрунтованим.

Крім того, в ході розгляду даного кримінального провадження Ватутінським міським судом Черкаської області порушено вимоги ч.1 ст.314 КПК України щодо проведення підготовчого судового засідання.

Так, в підготовчому судовому засіданні, як передбачено п.6 ч.3 ст.314 КПК України, суд має право доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. Також, у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді, що передбачено вимогами ч.5 ст.314 КПК України.

Згідно ч.1 ст.314-1 КПК України, складання досудової доповіді представником уповноваженого органу з питань пробації за ухвалою суду, має на меті забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

Частиною 2 ст.314-1 КПК України визначено те, що досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Проте, судом першої інстанції, в порушення вищезазначених норм кримінального процесуального законодавства, у підготовчому судовому засіданні, проведеного 18.02.2019 р., жодним чином не вирішилось питання про надання доручення органу з питань пробації на складання досудової доповіді стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 .

За таких підстав, колегія суддів доходить висновку, що вирок першої інстанції не відповідає вимогам статей 370, 374, 420 КПК України В результаті розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції було порушено право учасників процесу на повний, всебічний та неупереджений розгляд кримінального провадження, порушено право на справедливий суд, а тому вирок суду підлягає скасуванню на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Врахувавши наведене, колегія суддів дійшла висновку, що дане кримінальне провадження розглянуто в суді першої інстанції із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду, порушеннями права на справедливий суд, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, і які неможливо усунути під час апеляційного розгляду, враховуючи принцип інстанційності, а тому апеляційні скарги у зміненому виді слід задовольнити, вирок суду першої інстанції слід скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції необхідно врахувати зазначене у даній ухвалі апеляційного суду, усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, повно, всебічно, неупереджено та об`єктивно дослідити всі зібрані докази по справі, вирішити всі заявлені клопотання сторонами, ретельно перевірити усі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, дати кожному зібраному доказу належну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України, перевірити усі доводи викладені в апеляційних скаргах та за результатами розгляду ухвалити мотивоване, законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційні скарги прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 та його законного представника ОСОБА_12 , та потерпілої ОСОБА_13 у зміненому виді, підлягають до задоволення, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 405, 409, 412, 415, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 та його законного представника ОСОБА_12 , та потерпілої ОСОБА_13 у зміненому виді - задовольнити.

Вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 25 липня 2019 року відносно ОСОБА_8 - скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: