19.11.2021
Справа №642/7464/21
Провадження №1-кс/642/4241/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМУКРАЇНИ
15 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді- ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
адвоката - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , діючий в інтересах ОСОБА_4 (яка постійно проживає в Князівстві Монако), звернувся до суду зі скаргою в якій зазначив, що 20.07.2021 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001376 від 03.09.2020 за ознаками складів кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 383 КК України. Кримінальне провадження закрито згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу злочинів. Заявник вважає зазначену постанову передчасною, незаконною та необґрунтованою, такою що суперечить ст. 2, 25, 110, 284 КПК України. В скарзі зазначено, що слідчим не зібрано належних доказів для об`єктивного встановлення достовірних обставин реєстрації кримінального провадження №0003550 від 07.09.2019 за ч. 1 ст. 382 КК України щодо ОСОБА_4 , не встановлені службові особи, що здійснювали реєстрацію цього кримінального провадження в ЄРДР, не досліджені матеріали, що стали підставою для такої реєстрації, не встановлено зміст повідомлення про злочин та особа, що повідомила про злочин, а отже висновки слідчого про відсутність складів злочинів за ч. 1 ст. 383 та ч. 1 ст. 365 КК України, є передчасними, такими що суперечать матеріалам кримінального провадження. Заявник зазначив, що постанова про закриття кримінального провадження винесена в умовах штучного обмеження прав ОСОБА_4 постановою слідчого від 14.06.2021 про відмову визнати її потерпілою в кримінальному провадженні №0001376, яка в наступному була скасована ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24.09.2021. Заявник просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження, зазначивши, що досудове розслідування здійснено формально, а висновки слідчого не відповідають обставинам справи та матеріалам кримінального провадження.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , діючий в інтересах ОСОБА_4 , вимоги скарги підтримав та просив задовольнити скаргу.
Слідчий до судового засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, просила суд відмовити в задоволенні скарги, в якій зазначила, що слідчий не може нести кримінальну відповідальність за реєстрацію в ЄРДР інформації про злочин, а ОСОБА_4 не є потерпілою.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В провадженні слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_5 знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001376 від 03.09.2020 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 383 КК України.

Досудове розслідування здійснювалось за заявами ОСОБА_4 , за якими були зареєстровані кримінальні провадження № 0001376 від 03.09.2020 за ч. 1 ст. 365 КК України та №0001764 від 15.11.2020 за ч. 1 ст. 383 КК України.

Постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури кримінальні провадження №0001376 та №0001764 об`єднані в одне провадження за №0001376 від 03.09.2020.

20 липня 2021 року постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_5 кримінальне провадження за №0001376 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 383 КК України.
В обґрунтування постанови зазначено, що ОСОБА_4 вважає протиправними та такими, що містять ознаки злочинів, передбачених ст. ст. 365, 383 КК України, дії посадових осіб щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, за яким розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003550, в ході якого проводяться слідчі дії.

В постанові зазначено, що в ході досудового розслідування допитаний в якості свідка начальник відділення СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області (яке з січня 2021 перейменоване на Харківське РУП № 3 ГУНП в Харківській області) ОСОБА_6 , який пояснив, що у нього в провадженні перебуває кримінальне провадження №0003550 від 07.09.2020 за ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 382 КК України. Він пояснив, що до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_4 та вчинення нею злочину, а саме невиконання рішення господарського суду 2003 року щодо ліквідації кооперативу «Інтеграл» та перевірки майна даного кооперативу. Спочатку дану заяву було списано до справи (ЖЕО № 36370 від 07.09.2020), а потім на підставі рапорту начальника СДОП Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 дані відомості за заявою були внесені до ЄРДР відповідно до діючого законодавства та інструкцій про ведення ЄРДР. В ході досудового розслідування в даному кримінальному провадженні направлялися повістки про виклик ОСОБА_4 в якості свідка, однак остання на виклики не з`являлась, як стало відомо, вона постійно мешкає за межами України.

В постанові також зазначено, що відповідно до відповіді з Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області планується проведення допиту ОСОБА_4 відповідно до норм міжнародного співробітництва, повідомлення про підозру їй не повідомлялось.

Про наявність інших доказів, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження №0001376, в оскаржуваній постанові не зазначено.

Також в постанові про закриття кримінального провадження слідчий зробила висновки, що за диспозицією ст. 365 КК України обов`язковою ознакою цього злочину є заподіяння істотної шкоди і, виходячи із змісту цієї статті, для визнання особи потерпілим необхідно встановити наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам відповідної особи. Водночас у заяві ОСОБА_4 , не вказано яка саме матеріальна та моральна шкода спричинена діями працівників поліції, в чому вона полягає та розмір такої шкоди, якими об`єктивними даними доводиться її існування. Сама по собі реєстрація кримінального провадження в ЄРДР та проведення слідчих дій в ході досудового розслідування не можуть свідчити про спричинення матеріальної та моральної шкоди, а є безпосереднім обов`язком слідчого, передбаченим ст. 214 та ст. 40 КПК України. В постанові зазначено, що жоден слідчий не здійснював завідомо неправдивого повідомлення про злочин, натомість вносили відомості до ЄРДР на підставі матеріалів за заявою іншої особи, а кримінальне провадження №0003550 розпочиналось не за заявою працівників поліції.

Статтею 25 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави для закриття кримінального провадження. Так, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Частиною 5 ст. 110 КПК України чітко визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В ч. 1 ст. 92 КПК України вказано, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до норм КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 20.07.2021 вищенаведеним вимогам процесуального закону не відповідає.

В заяві ОСОБА_4 про вчинення щодо неї кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 383 КК України зазначено, що вона з 1995 року постійно проживає за межами України і про рішення Господарського суду від 2003 року по справі №14/680-03 їй не було відомо до 2020 року. До справи № 14/6680-03 вона не залучалася, судове рішення для виконання їй не направлялось, виконавче провадження не відкривалось.

З витягу з ЄРДР виходить, що 07.09.20219 було зареєстровано кримінальне провадження №0003550 за ч. 1 ст. 382 КК України за такими обставинами: «07.09.2019 до Шевченківського ВП надійшов рапорт співробітника Шевченківського ВП за фактом невиконання ОСОБА_4 рішення Господарського суду Харківської області від 08.12.2003 щодо ліквідації Багатопрофільного науково-виробничого об`єднання «Інтеграл-кооператив».

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0001376, розпочатого за заявами ОСОБА_4 , слідчим не було об`єктивно і достовірно встановлено, які саме матеріали в дійсності стали підставою для реєстрації кримінального провадження №0003550 за ч. 1 ст. 382 КК України за «за фактом невиконання ОСОБА_4 рішення Господарського суду Харківської області від 08.12.2003 щодо ліквідації Багатопрофільного науково-виробничого об`єднання «Інтеграл-кооператив» та яка саме особа здійснила повідомлення про вчинення цього кримінального правопорушення саме ОСОБА_4 .

Без аналізу таких матеріалів неможливо зробити об`єктивний висновок про наявність або відсутність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України «завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення».

При цьому обставиною, що підлягала з`ясуванню слідчим, є підстави тривалого строку звернення відповідної особи з повідомленням про злочин, а саме через 16 років після ухвалення Господарським судом рішення по справі № 14/6680-03, враховуючи факт постійного проживання ОСОБА_4 за межами України та зміст її заяви щодо необізнаності про судове рішення, відсутність виконавчого провадження та незалучення до судової справи.

За відсутності таких даних слідчий явно передчасно зробила висновок, що кримінальне провадження №0003550 розпочиналось не за заявою працівників поліції, а тому відсутній склад злочинів, передбачений ст. 365, 383 КК України.

Такий висновок є помилковим, оскільки склад злочину, передбаченого ст. 383 КК України, не встановлює наявність спеціального суб`єкту службової особи, в тому числі працівника поліції, дізнавача, слідчого, прокурора. В разі, якщо буде об`єктивно встановлено, що повідомлення про злочин здійснено не працівником поліції, дізнавачем, слідчим (які діяли під час виконання своїх службових обов`язків), то це може стати підставою для вирішення питання щодо підслідності згідно ст. 216 КПК України. Проте така обставина не є підставою для закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім того, в оскаржуваній постанові від 20.07.2021 про закриття кримінального провадження наявні численні помилки щодо дати реєстрації кримінального провадження №0003550. В постанові зазначено, що це кримінальне провадження зареєстровано 07.09.2020, проте з витягу з ЄРДР виходить, що реєстрація була здійснена 07.09.2019. Внаслідок такої помилки слідчий зробила неправильний висновок, що під час реєстрації цього кримінального провадження були дотримані вимоги «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом ГПУ від 30.06.2020 № 298 (яке час реєстрації кримінального провадження не діяло).
Також слід врахувати, що в оскаржуваній постанові наведені висновки слідчого, що в заяві ОСОБА_4 , не вказано яка саме матеріальна та моральна шкода спричинена діями працівників поліції, в чому вона полягає та розмір такої шкоди, якими об`єктивними даними доводиться її існування, що сама по собі реєстрація кримінального провадження у ЄРДР та проведення у ньому слідчих дій в ході досудового розслідування не можуть свідчити про спричинення матеріальної та моральної шкоди, натомність є безпосереднім обов`язком слідчого, передбаченим ст. 214 та ст. 40 КПК України. Ці висновки наводилися слідчим в постанові від 14.06.2021 про відмову визнати ОСОБА_4 потерпілою особою в кримінальному провадженні №0001376. Проте такі висновки були визнані необґрунтованими ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24.09.2021 по справі № 642/6175/21, а постанова від 14.06.2021 про відмову визнати ОСОБА_4 потерпілою була скасована. Отже постанова про закриття кримінального провадження від 20.07.2021 винесена слідчим в умовах обмеження прав ОСОБА_4 , як учасника кримінального провадження.

Виходячи зі змісту вищенаведених обставин та кримінально-процесуальних норм, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування слідчим норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження №0001376 від 03.09.2020 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч.1 ст. 383 КК України, не є достатньо обґрунтованою. Слідчим не всебічно проведено перевірку по даному кримінальному провадженню, здобутим доказам, виконано не всі необхідні слідчі дії для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України.
Зокрема, слідчим не перевірені всі факти, які викладені в заявах ОСОБА_4 , не встановлені та не допитані всі особи, які мають відношення до даного кримінального провадження, внесеному до ЄРДР за заявами ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 365 КК України та ст. 1 ст. 383 КК України. Слідчим не наведені об`єктивні обґрунтування на спростування доводів заявника щодо наявності завідомо незаконного повідомлення невстановленою особою про вчинення ОСОБА_4 злочину у виді умисного невиконання рішення Господарського суду Харківської області 2003 року та щодо протиправної реєстрації в ЄРДР кримінального провадження №0003550 від 07.09.2019.
Підсумовуючи наведене слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова винесена слідчим без врахування всіх обставин справи та передчасно, під час досудового розслідування не проведений необхідний об`єм перевірочних дій, який був би достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому, зважаючи на вказане, вважає необхідним скаргу задовольнити.
Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, суд
ухвалив:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава про закриття кримінального провадження - задовольнити.
Постанову слідчого Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого в м. Полтаві ОСОБА_5 від 20 липня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001376 від 03.09.2020 - скасувати.
Направити копію ухвали до Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1