У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах третьої особи ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2021 року про накладення арешту на майно.

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

представника третьої особи адвоката ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0003037, про арешт майна: транспортного засобу - автомобілю марки «Volvo FH 12.420 12130» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , та причепу "LAMBERET LVFS-3F1R" номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 , та накладено арешт на зазначені транспортні засоби з метою збереження речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представник третьої особи адвокат ОСОБА_5 , просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки «Volvo FH 12.420 12130» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у зазначеній частині.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Апелянт зазначає, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні №0003037 від 17.11.2020 слідчим або прокурором почеркознавча експертиза не призначалась та не проводилась. Апелянт вважає, що посилання слідчого судді в ухвалі як на доказ на висновок експертизи є безпідставним, оскільки експертиза призначалася у іншому провадженні №0003051, яке закрито постановою слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 23.08.2020 на підставі ст. 284 КПК України.

Також апелянт зазначив, що постанова слідчого про визнання транспортного засобу «Volvo FH 12.420 12130» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , речовим доказом у кримінальному провадженні за матеріалами справи відсутні, а тому висновок слідчого судді про належність зазначеного транспортного засобу до речового доказу у кримінальному провадженні є безпідставним.

Встановлені слідчим суддею обставини.

До Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки "Volvo FH 12.420 12130" номерний знак НОМЕР_1 та причеп "LAMBERET LVFS-3F1R" номерний знак НОМЕР_3 , по кримінальному провадженню №0003037 від 17.11.2020 за фактом шахрайського заволодіння шляхом обману вантажним автомобілем та причепом, належними ОСОБА_9 (правова кваліфікація за ч.2 ст. 190 КК України).

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, дійшов висновку, що автомобіль марки "Volvo FH 12.420 12130" номерний знак НОМЕР_1 та причеп "LAMBERET LVFS-3F1R" номерний знак НОМЕР_3 є речовим доказом, оскільки відповідно до ст. 98 КПК України є об`єктом кримінально протиправних дій.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 , доводи поданої апеляційної скарги підтримав.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, позицію учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив таке.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно -автомобіль марки «Volvo FH 12.420 12130» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , а також на причеп "LAMBERET LVFS-3F1R" номерний знак НОМЕР_3 , по кримінальному провадженню №0003037 від 17.11.2020.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

При апеляційному розгляді встановлено, що в обґрунтування клопотання про арешт майна слідчий послався на показання потерпілої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_11 під приводом оренди, шляхом обману, заволодів автомобілем марки «Volvo FH 12.420 12130» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 та причепом "LAMBERET LVFS-3F1R" номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 .

Зазначено, що згідно довідки Регіонального Сервісного Центру МВС в Миколаївській області автомобіль марки «Volvo FH 12.420 12130» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 був зареєстрований на ОСОБА_9 , а в подальшому 15.05.2019 перереєстрований на нового власника ОСОБА_6 , який на момент подачі клопотання фактично знаходиться у власності ОСОБА_6 .

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 наразі є власником автомобіль марки «Volvo FH 12.420 12130» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0003037, жодній особі про підозру не повідомлено.

За таких обставин, власник майна, на яке слідчим суддею накладено арешт, а саме ОСОБА_6 , на даному етапі досудового розслідування у даному кримінальному провадженні має статус третьої особи.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003037 від 17.10.2020 до слідчого судді звернувся слідчий СВ ВП №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України.

З цих підстав рішення слідчого судді не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки клопотання подано не уповноваженою особою.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження №0003037 слідує, що за фактом незаконного заволодіння транспортними засобами (автомобілем марки «Volvo FH 12.420 12130» та причепу "LAMBERET LVFS-3F1R") проводилось досудове розслідування в рамках кримінального провадження за №0003051 від 21.08.2019. В рамках цього кримінального провадження проводилась судова почеркознавча експертиза №35 від 22.01.2020, з якої слідує, що підписи на договорі комісії та акті технічного стану транспортного засобу виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою.

Зазначене кримінальне провадження №0003051 постановою слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 від 23.08.2020 закрито, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, на підставі ст. 284 КПК України.

Між тим, після прийняття зазначеного процесуального рішення за тим же фактом до ЄРДР 17.11.2020 внесено відомості про злочин за ч. 2 ст. 190 КК України за №0003037, і в обґрунтування клопотання про накладення арешту слідчий послався на почеркознавчу експертизу, яка проведена в рамках іншого кримінального провадження, що є неприпустимим.

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні №0003037 від 17.11.2020 почеркознавча експертиза не призначалась, тобто посилання слідчого судді в ухвалі як на доказ на висновок експертизи є безпідставним.

За наведеного, слід вважати, що доводи наведені слідчим у клопотанні не мають належного обґрунтування.

Крім того, у рамках кримінального провадження № 0003037 зазначений транспортні засоби взагалі не були визнані речовим доказом.

Таким чином, клопотання слідчого є невмотивованим та необґрунтованим.

Апелянтом ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді лише в частині накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки «Volvo FH 12.420 12130» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , оскільки саме цей автомобіль придбала ОСОБА_6 .

Проте, зазначене рішення слідчого судді не можна вважати в цілому законним та обґрунтованим, враховуючи, що клопотання про арешт майна подано не уповноваженою особою.

Тому, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 404 КПК України щодо меж перегляду суд апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу про відмову у накладенні арешту як на автомобіль марки "Volvo FH 12.420 12130" номерний знак НОМЕР_1 ,так і на причеп "LAMBERET LVFS-3F1R" номерний знак НОМЕР_3 .

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах третьої особи ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2021 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0003037, про арешт майна: транспортного засобу - автомобілю марки «Volvo FH 12.420 12130» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 та причепу "LAMBERET LVFS-3F1R" номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3