Справа 357/8665/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1919/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
Іменем України

2 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Бикова Гребля, Білоцерківського району, Київської області, громадянку України, з середньою освітою, пенсіонерку, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,-

визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України , а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати пробаційні програми.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за вчинення кримінального проступку за наступних обставин.

Так, 15 серпня 2020 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та помітивши на нижній полиці каси гаманець, належний ОСОБА_9 , який не становить для потерпілої матеріальної цінності, в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 7200 гривень та 1 долар США (еквівалентно 27 гривням 40 копійок), умисно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, здійснила крадіжку даного гаманця, в якому знаходились вищевказані грошові кошти.

Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального проступку зникла разом із викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 7200 гривень та 1 долар США (еквівалентно 27 гривням 40 копійок) тобто на загальну суму 7227 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченої, просив вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватою за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадня, що становить 17000 гривень. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що вирок суду є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_7 є пенсіонером, а тому вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України суд першої інстанції не мав права призначати ОСОБА_7 покарання у виді обмеждення волі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, думку обвинуваченої, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 визнала винною себе у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційної скарги прокурора виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального проступку, за обставин зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, вчинила кримінальний проступок уперше, обставини справи, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, та встановив, що обставини, що обтяжують покарання відсутні.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважав за доцільне застосувати до неї положення ст. ст. 75, 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком і покладенням відповідних обов`язків.

Відповідно до ст. 413 КПК України, якою передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню: неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями, пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 являється особою, що досягла пенсійного віку, з огляду на що, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не вірно застосував вимоги ч. 3 ст. 61 КК України.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Враховуючи те, що обвинуваченій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді обмеження волі не може бути призначено, враховуючи, що перевиховання та виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу, яке буде необхідним та достатнім для перевиховання та виправлення ОСОБА_7 .

За даних обставин апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 - скасуванню в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 щиро розкаялась у скоєному, є особою похилого віку та пенсіонеркою, потерпілій відшкодовано заподіяну шкоду і вона не має претензій до обвинуваченої, колегія суддів, враховуючи наведені обставини, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,409, 413,419, 420КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Суддя Суддя Суддя