Справа № 544/1861/21
№ пров.1-кп/544/198/2021
Номер рядка звіту 98
В И Р О К
іменем України

13 грудня 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду на вул. Ярмарковій, 17 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000245 від 05.07.2021, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2005 року народження, не працюючого, зареєстрованого та мешканця: АДРЕСА_1 , фактично перебуваючого в умовах Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99,раніше судимого:

- 17.12.1996 Євпаторійським міським судом АРК Крим за ч. 3 ст. 140, ст. 44 КК України (1960 р.) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 14.12.1999 Орджонікідзевським районним судом м. Харків за ч. 2 ст. 17, ч. 2 141, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст.206, ч. 2 ст. 118, ч. 3 ст. 193, ст. 42 КК України (1960 р.) до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 13.02.2009 Орджонікідзевським pайонним судом м. Харків за ч. 4 ст. 296 до 5 позбавлення волі, на підставі ст. 75 звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 25.12.2009 Орджонікідзевським районним судом м. Харків за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 70, ч. 1 70, 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі;

- 09.12.2015 Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 186 КК У краї до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75. 76 КК звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 28.03.2017 Орджонікідзевським районний судом м. Харків за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК остаточно засуджений до 6 років позбавлення волі;

- 14.12.2018 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харків зараховано термін попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по 07.11.2017 у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 (день за два) (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). 03.09.2020 звільнений по відбуттю строку покарання,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК України), із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: прокурора Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , із боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в:

На початку червня 2021 у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_3 , через всесвітню мережу Інтернет замовив у TOB «Промінвест» комп`ютерний процесор Intel Core І9 9900К, не маючи на меті сплачувати за нього кошти. 02.06.2021 працівник TOB «Промінвест» з відділення TOB «Нова Пошта» в м. Київ відправив комп`ютерний процесор Intel Core і9 9900К посилкою до відділення № 2 TOB «Нова Пошта» в м. Пирятин зі зворотною оплатою за оголошеною вартістю 12790 грн. 03.06.2021 вказане відправлення за експрес-накладною №7148 було доставлено до відділення № 2 TOB «Нова пошта» в м. Пирятин по вул. Соборній, 13. 05.06.2021, приблизно о 15 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні вказаного відділення за адресою: Полтавська область, м. Пирятин, вул. Соборна, 13, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шахрайське заволодіння чужим майном, діючи повторно, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , яка є працівником відділення TOB «Нова пошта», попросив працівника відділення № 2 мережі відділень TOB «Нова пошта» ОСОБА_7 , надати йому комп`ютерний процесор Intel Core І9 9900К, для огляду, не маючи на меті його повертати. Упаковку відправлення відкрила ОСОБА_7 та комп`ютерний процесор Intel Core І9 9900К передала ОСОБА_8 для огляду, останній відволікши ОСОБА_7 здійснив підміну комп`ютерного процесора Intel Core І9 9900К на інший непрацюючий комп`ютерний процесор. Потім ОСОБА_9 відмовився від отримання товару та покинув приміщення відділення попередньо передавши ОСОБА_7 підмінений непрацюючий комп`ютерний процесор, а комп`ютерний процесор Intel Core І9 9900К залишив у себе, який в подальшому продав на ринку радіотоварів в м. Харків, а ОСОБА_7 як матеріально відповідальна особа змушена була оплатити відправлення, чим їй спричинено матеріальну шкоду на суму 12790 грн.

Позиція сторони захисту.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину не визнав, пояснив, що він ніколи не був у м. Пирятин, навіть незнає де географічно місто знаходиться. Йому шкода потерпілу, що з нею так негарно вчинив, якийсь чоловік. Крім того, вказує на те, що як на відео так і на фото таблиці впізнання не можна зрозуміти хто знаходиться, оскільки в цієї особа закрито обличчя медичною масукою. Злочин він не вчиняв, на нього працівники поліції повісили цей злочин. Просив виправдати його.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримав свого підзахисного в тій частині, що слідством не доведено вину ОСОБА_3 . Злочин вчиняла особа з одягненою медичною маскою, яку неможливо впізнати. Просив виправдати обвинуваченого ОСОБА_3 .

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що з 05.06.2021 близько 15 год у відділення нової пошти звернувася клієнт, зказав, що хоче отримати замовлення, назвав чотири останні цифри номера, вона видала посилку, яку останній почав оглядати та попросив допомогти її відкрити, оскільки у сам цього зробити не міг. Бачила, що обвинувачений отримав процесор, він був запакований у блістерну упаковку, яку не можна було розривати при огляді, проте він не послухав її і розірвав упаковку, сказавши? що товар йому підходить і він його буде забирати. Відкривши та оглянувши замовлення клієнт запитав у ОСОБА_5 про її вартість, яка складала 12790 грн., вона запитала про оспосіб оплати замовлення, обвинувачений відповів, що буде розраховуватися карткою, мабуть знав, що при розрахунку готівкою потрібен буде його паспорт. ОСОБА_3 сказав, що вартість повинна становити на 2000 грн менше. Коли ОСОБА_5 відволіклася, щоб уточнити ціну, замовник підмінив товар (процесор) у посилці. Потім повідомив, що посилку отримувати не буде, а буде телефонувати відправнику і уточнювати ціну, вийде на вулицю подзвонить і потім повернеться, але так і не повернувся. У цей день у відділення нової пошти зателефонували із служби безпеки установи та повідомили про можливі шахрайства з посилками. Оглянувши більш детально посилку, яку відмовилися отримувати, потерпіла запідозрила, що товар замінено, оскільки він виглядав не як новий, а мав характерні подряпини. Вийшовши на вулицю подивитися де отримувач товару ОСОБА_11 виявила, що станній пішов. У відділенні нової пошти ведеться відеоспостереження, підміну товару було видно на відеозапису з камер, видно як клієнт тримав у руці кошильок та старий процесор, узяв у руки новий процесор та підмінив його, повернувши у коробку старий. Після цього ОСОБА_5 повідомила про подію працівників поліції. Особа, яка заберала посилку на голову була одягнена бейсболка, а на обличчя маска, яка була приспущена. Особа, яка отримувала замовлення, і яку вона зараз баче на моніторі є однією і тією ж самою людиною. Потерпіла, щоб запобігти неприємностям на роботі і не втратити її, була змушена сама оплатити товар, сплачена сума, з урахуванням комісії становить 13000 грн. Щоб переконатися, що процесор замінений, вона написала листа на фірму відправника замовлення і відправила фого заміненого процесора та отримала відповідь, що процесор на фото не відповідає тому, що був надісланий клієнту у замовленні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що на початку червня 2021 року, дана особа прийшла у відділення нової пошти для отримання посилки, що у ній було вона не знає. ОСОБА_5 передала отримувачу посилку та допомогла її відкрити. Під час передачі ОСОБА_5 посилки отримувачу, вона знаходилася поруч з нами. Товар оглядався на стійці біля оператора. Обвинувачений почав обурюватися стосовно заявленої суми до сплати, сказав, що вона повинна бути не такою, як зазаначено у накладній. Як ОСОБА_3 зробив підміну товару свідок не бачила, лише помітила, що товар який залишився у віддленні не новий. Особою яка отримувала посилку була та, яку вона зараз бачить на екрані. Обвинуваченого вона бачила уперше, він знаходився у відділенні у масці, кепці та куртці темного кольору, вона його упізнала. Вартість речі, яку потрібно оплатити зазначається у накладжній на товар, інформація стосовно данлї посилки.

Розгляд справи по суті продовжено, досліджено зібрані по справі докази, закінчено з`ясування обставин справи й перевірки їх доказами.
Пояснення потерпілої та допитаного свідка є повними, логічними, такими, що доповнюють одне одного, жодних сумнівів у суду не викликають та відповідають змісту досліджених у судовому засіданні письмових доказів.

Положеннями ст. 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

- протоколом огляду предмету від 13.07.2021, а саме лазерного диску формату CD-R, без пошкоджень, оранжевого кольору з написами «VIDEX CD-R 700 mb». При вставленні диску в CD-ROM останній відкривається та на моніторі з 'являється зображення, а саме «вікно», в якому мається файл, типу МР4. При відкриванні файлу з назвою «сат- 122893143_120» оглядом встановлено, що на екрані з`являється зображення приміщення відділення із стійкою для операторів пошти, в напрямку входу в приміщення. В нижній частині екрана із зображенням мається напис «саm-107027537__ 120». На даному відео за стійкою знаходяться два працівники TOB «Нова Пошта», котрі виконують свою роботу. В цей час до відділення заходить ОСОБА_9 , худорлявої статури, середнього зросту як для чоловіка, смаглявий, з темним волоссям, незначна небритsсть на обличчі. Даний чоловік одягнутий у червону кофту, по типу світiта, світлі джинси, взутий в світле спортивного типу взуття. На голові мається чорна кепка - бейсболка, на якій сонцезахисні окуляри, а через плече вдягнута сумка чорного кольору. Крім цього на обличчі мається маска, візуально білого кольору, майже спущена.Оператор ОСОБА_7 шукає та подає посилку на стійку, однак потім сама починає її розпаковувати та подає ОСОБА_8 безпосередньо запакований товар. Останній його оглядає, потім кладе товар на свій гаманець та знімає зі стійки, в цей же час говорить з оператором. Інший працівник виходить до складського приміщення. ОСОБА_9 поза стійкою перекладає в руках та подає товар назад оператору ОСОБА_13 (а.с. 40-41);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 13.07.2021, відповідно до якого CD-R диск «VIDEX CD-R 700 mb із відоофайлом «cam-107027537__120» вилучений під час огляду предмету від 13.04.2021 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000245 та зберігається при матеріалах кримінального провадження (а.с. 42);

- довідками до протоколу про пред`явлення фотознімків для впізнання від 16.07.2021 (а.с. 43-44);

- експрес накладною № 7148 про направлення товару, а саме комп`ютерної техніки оголошеною вартістю 12790 грн та квитанціями (а.с. 46-49);

- протоколами пред`явлення особи до впізнання від 16.07.2021, відповідно до яких свідок ОСОБА_12 та потерпіла ОСОБА_5 впізнали особу на знімку під № 3, як таку, що вчинила шахрайські дії у відділенні Нової пошти, за кольором одягу, темним волоссям та очима, щетиною та загальними ознаками (а.с. 66-69);

- рапортом оперуповноваженого ЗС № 1 ВКП, де вказано, що було проведено обмін інформацією між підрозділами поліції суміжних районів щодо скоєння аналогічного роду злочинів та встановлено особу злочинця ОСОБА_3 ;

- відеозаписом з камер спостереження відділення № 2 ТОВ «Нова пошта» по вул. Соборна, 13, м. Пирятин.

У відповідності до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, як на досудовому слідстві, так і під час розгляду справи у суді клопотань від обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника щодо призначення будь-яких експертиз, проведення інших слідчих дій, чи відомостей про звернення до суду щодо скасування підозри, визнання недопустимими доказів, що містяться в матеріалах провадження не надходило.

Відповідно до ч. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Положення п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК у редакції Закону № 1261-VII спрямовані насамперед на забезпечення правильності кваліфікації кримінального правопорушення, за умови, що розмір шкоди є ознакою складу злочину або кваліфікуючою ознакою.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Суд зазначає, що при дачі показів потерпіла та свідок надавали суду покази під присягою та були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, в той час як обвинувачений не несе такої відповідальності.

Підстав ставити під сумнів покази потерпілої та свідка у суду немає.

Відповідно наданого суду Договору про повну матеріальну відповідальність укладеного потерпілою ОСОБА_5 , остання відповідно до п. 1 приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінносте (а.с. 50).

Наведені стороною обвинувачення докази в своїй сукупності спростовують показання обвинуваченого про не вчинення ним злочинного діяння за обвинуваченням.

У кримінальному переслідуванні тягар доведення вини поза межами розумного сумніву завжди покладається на сторону обвинувачення, а подані нею докази, за умови їх не спростування, є достатньо юридично обґрунтованими за законом для встановлення вини обвинуваченого. В свою чергу обвинувачений з власної волі може наражати себе на ризик у виді надання показань або відмові від їх дачі.

Суд вважає, що в даному випадку надання обвинуваченим ОСОБА_14 показань за своїм змістовним наповненням є очевидною спробою уникнути кримінальної відповідальності, адже обставини вчинення крадіжки вбачаються з пояснень потерпілої та свідків, які обвинувачений не зміг спростувати.

Оскільки будь-яких інших версій, для перевірки таких в судовому засіданні, обвинуваченим надано не було, суд вважає за істинне, саме сформульоване обвинувачення. Промова ОСОБА_3 на заключній стадії судового процесу про невинуватість не спростовують вище викладені висновки суду та свідчать про моделювання обвинуваченим позиції захисту.

З проведеного аналізу сукупності доказів, наданих сторонами по справі, та не надання стороною захисту будь-яких інших версій, які могли б бути піддані об`єктивній перевірці, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, що вчинене повторно.

Дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає за можливе постановити обвинувальний вирок у справі.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, що вчинене повторно правильна.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно пункту 1 ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який має молодий вік, вчинив злочин з обтяжуючою покарання обставиною, рецидив злочинів та те, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, вину не визнав, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз засуджено 28.03.2017 за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі, 03.09.2020 звільнений по відбуттю строку покарання. На даний час перебуває під слідством, утримується в Харківському слідчому ізоляторі відповідно до ухвали Московського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, наявність обставин, які обтяжують покарання та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, з метою виправлення ОСОБА_3 та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою він засуджується. Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи. Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, для застосування ст. 69 КК України не вбачається.

Обраний обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.
Цивільний позов заявлено не було.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Доля речових доказів вирішується згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 285, 349, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
До вступу вироку в законну силу обрати щодо засудженого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши під варту із залу суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу взяття під варту, тобто з 13.12.2021.

Речові докази по справі: CD-R диск «VIDEX CD-R 700 mb із відеофайлом «сап- 107027537J 622893143_120», квитанцію та товарно-транспортну накладну з набранням вироку законної сили, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1