Справа № 467/836/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000078, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за контрактом, який з 06 листопада 2020 року перебуває у розпорядженні військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні "сержант", зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що сержант ОСОБА_4 06 січня 2021 року о 08 год.00 хв., будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та перебуваючи у розпорядженні військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою невиконання наказу та мотивів небажання вибувати до нового місця проходження військової служби, всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про оборону України", ч. 1 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, не вдаючись до обману, відкрито, у присутності інших військовослужбовців, без поважних причин, відмовився виконати доведений йому письмовий законний наказ Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 29 грудня 2020 року № 108-РС відповідно до якого він зобов`язаний вибути до 40 окремої артилерійської бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " ІНФОРМАЦІЯ_5 для подальшого проходження служби.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення визнав повністю при викладених вище обставинах, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що з 21 грудня 2018 року є військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом. 06 листопада 2021 року йому офіційно було доведено до відома наказ про переведення до іншої військової частини, але за станом здоров`я не міг його виконати, готовий надалі проходити службу.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 погодився визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами, що встановлені під час досудового розслідування справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності його позиції, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України, за обставин, встановлених судом.

Так, судом у порядку ст. 358 КПК України були досліджені такі докази, подані стороною обвинувачення:

- контракт про проходження ОСОБА_4 військової служби у Збройних Сила України від 21.12.2021 року строком на три роки;

- довідка військово-лікарської комісії від 17.12.2018 року про придатність ОСОБА_4 до військової служби;

- витяг з наказу № 7-Рс від 20.12.2018 року про призначення сержанта запасу ОСОБА_4 водієм відділення забезпечення Арбузинського РВК Миколаївської області ОК "Південь" сухопутних військ Збройних Сил України;

- наказ ІНФОРМАЦІЯ_6 № 142 від 21.12.2018 року про прийняття на військову службу сержанта ОСОБА_4 за контрактом з 21.12.2018 року;

- витяг з наказу Командувача військ ОК " ІНФОРМАЦІЯ_4 " № 108-РС від 20.12.2020 року про призначення сержанта ОСОБА_4 водієм артилерійського взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону НОМЕР_1 окремої артилерійської бригади ВОС 790371А;

- витяг з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1 від 05.01.2021 року сержанта ОСОБА_4 вважати таким, що вибув до нового місця служби АДРЕСА_3 ;

- припис сержанту ОСОБА_4 від 05.01.2021 № 21 про вибуття до 40 окремої артилерійської бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " сухопутних військ Збройних Сил України та прибуття 08.01.2021 року;

- сержант ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні з метою визначення ступеню придатності до військової служби за період з 30.06.2021 по 14.07.2021 рік;

- свідоцтво про хворобу № 396 від 19.07.2021 року;

- з`явлення ОСОБА_4 до слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві 25.08.2021 року із зізнанням.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 3 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України щодо доказів і оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості й достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням показань потерпілого та обвинуваченого, який в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини його скоєння, що викладені в обвинувальному акті, зокрема, у частині часу, місця, способу вчинення і наслідків, що настали, у тому числі, й предмету злочину.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини його вчинення у даному, конкретному випадку, тобто форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, розмір спричиненої потерпілому матеріальної шкоди.

Так, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, одружений, має постійне місце проживання, добре характеризується за місцем роботи, особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, ставлення до вчиненого, та беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 402 КК України без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України в умовах контролю за його поведінкою згідно ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як наслідок, визначене судом покарання у виді позбавлення волі, за таких обставин, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, отже, несвавільним, і пропорційним, тобто, таким, аби не становити надмірного тягаря для особи.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази відсутні. Цивільний позов у справі не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1