Дата документу 11.08.2021 Справа № 325/2548/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 325/2548/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/802/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянула 11 серпня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 та спільною апеляційною скаргою захисників підозрюваної ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 і ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Корніївки Веселівського району Запорізької області, громадянки України, не заміжньої, яка має па утриманні дитину, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та на підставі ч.3 ст.194 КПК України зобов`язано ОСОБА_8 прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000380 від 19.10.2020, відносно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000380 від 19.10.2020.

У ході досудового розслідування встановлено, що 22.03.2021 приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , у порушення вимог ст.ст.25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне виробництво та зберігання психотропних речовин, з метою подальшого збуту, діючи умисно, знаходячись у дачному будинку на земельній ділянці АДРЕСА_1 , при невстановлених слідством обставинах, шляхом змішування невстановлених інгредієнтів, незаконно виготовили психотропну речовину «метамфетамін», яку у рідкий формі перелили до полімерної пляшки та, з метою подальшого збуту, поклали до салону автомобіля «ВМW 320D», у кузові чорного кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який перебував під керуванням ОСОБА_8

22.03.2021 під час проведення санкціонованого обшуку, на передньому пасажирському сидінні у салоні автомобіля «ВМW 320D», в кузові чорного кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », було вилучено вищезазначену полімерну пляшку з рідиною, яка згідно висновку судової хімічної експертизи є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - метамфетамін, масою 41,7475 г, в перерахунку на основу, що відповідно до Наказу міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» є особливо великим розміром, яку вони діючи умисно, незаконно зберігали з метою збуту.

04.06.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування слідчим та прокурором встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики підтверджуються тим. що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, та за який передбачено покарання на строк від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі. ОСОБА_8 не заміжня, офіційно не працевлаштована, згідно даних інформації про перетин державного кордону України по системі «АРКАН», остання регулярно виїздить за межі України, а саме: 17.01.2021 перетинала угорську ділянку кордону на легковому автомобілі, повернулась 07.02.2021; перебувала на території Єгипту; 01.07.2021 виїздила на пасажирському літаку на о. Кріт. 05.07.2021 повернулась до України на мікроавтобусі; 08.07.2021 виїздила на легковому автомобілі через польську ділянку кордону, що думку слідчого та прокурора свідчить про те, що ОСОБА_8 з легкістю може залишати свою малолітню доньку, а отже може взагалі покинути країну.

Крім цього, перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі продовжити кримінальне правопорушення у якому вона підозрюється.

Жоден із більш м`яких запобіжних захотів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, оскільки у разі обрання особистого зобов`язання, підозрювана зобов`язується не відлучатися з населеного пункту, у якому вона зареєстрована, без дозволу слідчого, що дасть їй змогу вільно пересуватись по території Запорізької області.

Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_8 , у зв`язку з чим слідчий, за погодженням з прокурором, звернулась до суду із вказаним клопотанням.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 залишено без задоволення.

Залишаючи клопотання слідчого без задоволення та покладаючи на підозрювану обов`язок прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, слідчий суддя дійшов висновку, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, однак не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. А тому, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та його обставини, міцність соціальних зв`язків ОСОБА_8 , дані про особу підозрюваної, поведінку ОСОБА_8 протягом досудового розслідування, у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

В апеляційній скарзі прокурор, зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним і необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що слідчий суддя не надав належної оцінки доказам та обставинам, якими обґрунтовується наявність ризики, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий суддя не прийняв до уваги той факт, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення і послідуючого покарання, знаходячись на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Даний ризик підтверджується тим фактом, що ОСОБА_8 не заміжня, офіційно не працевлаштована, згідно даних інформації від 14.07.2021 про перетин державного кордону України по системі «АРКАН», остання регулярно виїздить за межі України. Вказана інформація свідчить про те, що ОСОБА_8 з легкістю може залишати свою малолітню доньку, а отже може взагалі покинути країну.

У зв`язку з цим, підозрювана усвідомлюючи тяжкість покарання, яке їй загрожує та вільно пересуваючись по території України може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що у свою чергу унеможливить проведення досудового розслідування у встановлений слідчим суддею строк та унеможливить прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Крім цього, перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може продовжити свою злочину діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі продовжити кримінальне правопорушення, в якому вона підозрюється, що є ризиком передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком до 22 серпня 2021 року включно.

В спільній апеляційній адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_12 вважають рішення слідчого судді незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування доводів зазначають, що слідчий суддя не взявши до уваги доводи сторони захисту, які беззаперечно вказують на необґрунтованість підозри, натомість прийнявши доводи прокурора, зробив невірний висновок про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.307 КК України, оскільки не має жодного допустимого доказу, який вказує на причетність до вчинення кримінального правопорушення і доказом цього є та обставина, що в клопотанні слідчий жодним чином не посилається на докази, які обґрунтовують підозру. Матеріали НСРД свідчать про те, що негласні слідчі дії проводились в період часу в який ОСОБА_8 перебувала за межами України, що підтверджується відповідними відмітками в закордонному паспорті. В інші дати, де абонент, який ідентифікований, як « ОСОБА_13 », яка веде розмови із ОСОБА_11 , взагалі не зрозуміло, що саме із тексту розмов між абонентом « ОСОБА_13 » та ОСОБА_11 може свідчити про виготовлення та збут ОСОБА_8 наркотичних засобів.

Звертає увагу суду, що всі протоколи НСРД були виготовлені ще в перші десять днів з моменту затримання ОСОБА_11 , тобто в період з 22.03.2021 року по 05.04.2021 року, обшуки проведені взагалі в день затримання останнього, експертиза була зроблена вже наступного дня після затримання останнього, тобто усі матеріали були зібрані ще в перші 2 тижні після затримання ОСОБА_11 , а от повідомлення про підозру ОСОБА_14 було вручено лише через 3 місяці після зібраних матеріалів, при цьому обставини, за яких було вручено повідомлення про підозру ОСОБА_8 , є очевидним доказам, який вказує на необґрунтованість підозри.

Повідомлення про підозру ОСОБА_8 було вручено без участі захисника, при цьому участь захисника в рамках даного кримінального провадження є обов`язковою, оскільки остання підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Зазначений факт грубо порушує права підозрюваної на захист, що тягне за собою недійсність процесуальної дії.

Крім того, в порушення ст.277 КПК України, повідомлення про підозру від 04.06.2021 року складено слідчим ОСОБА_15 та засвідчено його підписом, однак фактично повідомлення про підозру було здійснено слідчим ОСОБА_16 . Ці обставини дають можливість обґрунтовано вважати, що оскільки грубо порушено порядок здійснення повідомлення про підозру, то станом на теперішній час ОСОБА_8 вважається особою, яка не набула статусу підозрюваної.

Також зазначають про незаконність накладення арешту на грошові кошти підозрюваної, який був скасований ухвалою слідчого судді в порядку ст.174 КПК України та зобов`язано орган досудового розслідування повернути майно підозрюваної. Проте, частина грошових коштів була повернута слідчим, а частина до теперішнього часу не повернута.

Просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого у повному обсязі.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заперечував проти доводів та вимог спільної апеляційної скарги захисників.

Підозрювана та захисник висловились на підтримання апеляційної скарги та заперечували проти апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Слідчим суддею дотриманий порядок застосування запобіжного заходу, передбачений ст.194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання.

Так, відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Частиною 3 статті 194 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Згідно вимог ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідаючи на доводи сторони захисту щодо необґрунтованості висунутої підозри, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Так, згідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність передбачених ст.177 КПК України та зазначених у клопотанні підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Для з`ясування зазначених обставин судом вивчено матеріали справи, вислухано з цього приводу думку сторін кримінального провадження.

Висновок слідчого судді щодо обґрунтованості висунутої відносно ОСОБА_8 підозри підтверджуються наданими доказами, а саме: відомостями з протоколів обшуку автомобіля, будинку на території садового товариства «Аврора», будинку за місцем проживання ОСОБА_11 , висновком судової хімічної експертизи, відомостями з протоколів про результати аудіо-, відеоконтролю за особою, протоколів про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

Саме сукупність наданих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення вказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України на наступних етапах досудового розслідування та судового розгляду.

Отже, твердження сторони захисту про необґрунтовану підозру не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України доведена доданими до клопотання матеріалами, сукупність яких на даному етапі є достатньою для висновку про вірогідну причетність ОСОБА_8 до даного злочину.

Також не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту про те. що ОСОБА_8 не набула статусу підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні.

Так, повідомлення про підозру ОСОБА_8 вручене в день його складання 04.06.2021 року відповідно до вимог ст.278 КІІК України. В цей же день було вручено повідомлення про підозру її захиснику-адвокату ОСОБА_9 . При цьому, кримінальним процесуальним кодексом визначений порядок вручення повідомлення про підозру, проте цей кодекс не покладає обов`язку вручення повідомлення про підозру саме на слідчого, який його складав та не забороняє вручення підозри слідчим, який входить до складу групи слідчих у кримінальному провадженні. А тому доводи сторони захисту про те, що було грубо порушено порядок здійснення повідомлення про підозру, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_8 вручене слідчим ОСОБА_17 , який входить до складу групи слідчих у кримінальному провадженні, а не слідчим, який його складав, є безпідставними.

Доводи сторони захисту про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 вручене за відсутності захисника, що тягне за собою недійсність процесуальної дії також є безпідставними.

Статтею 52 КПК України визначено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_8 набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, 04.06.2021 року, в цей день її було повідомлено про підозру, та саме з цього моменту їй повинна бути забезпечена участь захисника, з урахуванням того, що вона підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що надані сторонами докази та встановлені у ході розгляду клопотання обставини, не доводять наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України відносно ОСОБА_8 . З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про можливість досягти дієвості даного кримінального провадження та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної шляхом зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою.

Зазначений висновок слідчого судді, з огляду на явки ОСОБА_8 до суду, відсутність даних про порушення останньою покладеного на неї обов`язку, слід визнати аргументованим та таким, що знайшов своє підтвердження і одночасно цими обставинами спростовуються доводи прокурора про неможливість забезпечити дотримання підозрюваною ОСОБА_8 належної процесуальної поведінки шляхом зобов`язання явки до слідчого, прокурора або суду.

Колегія суддів наголошує, що відомостей про порушення ОСОБА_8 покладеного на неї обов`язку, а саме ухилення від проведення слідчих, процесуальних дій, при апеляційному розгляді прокурором не надано.

Отже, посилання прокурора в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді на те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях прокурора щодо можливості такої поведінки підозрюваної в майбутньому і нічим об`єктивно не підтверджені.

З цього приводу, колегія суддів зауважує на вимогах ч.5 ст.132, ч.3 ст.184 КПК України щодо обов`язку слідчого, прокурора надати докази на підтвердження обставин, на які посилаються.

Натомість, ініціатором клопотання та прокурором до відповідного клопотання, при його розгляді слідчим суддею і у апеляційній інстанції такі докази не надані.

Доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_8 систематично виїжджає за межі України, не доводять існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, та спростовуються тим, що ОСОБА_8 працює за кордоном, проте прибула до суду для розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо неї та прибула в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження.

Також слідчим суддею цілком слушно враховані позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_8 , яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання на території України, за яким проживає разом сім`єю та характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, працює офіційно в Німеччині за трудовим договором, є волонтером, що свідчить про взяття слідчим суддею до уваги всіх обставин у їх сукупності.

Що стосується існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, то посилання на існування цього ризику є безпідставним, оскільки ОСОБА_8 є особою, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності і інших об`єктивних даних щодо цієї тези прокурора не надано.

Таким чином, залишаючи клопотання слідчого без задоволення, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 та спільну апеляційну скаргу захисників підозрюваної ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 і ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4