Провадження № 1-кп/643/630/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2022 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 23.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Московського районного суду м. Харкова на розгляді знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 23.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.191 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені КПК України.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке було підтримано обвинуваченою ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання зазначила, що всупереч вимог ч.1 ст.91 КПК України, в обвинувальному акті формулювання обвинувачення викладено без дотримання відповідності вимогам кримінально процесуального закону, оскільки у ньому не відображено у який саме спосіб та які саме службові повноваження та службове становище перевищила та/або використала ОСОБА_4 . Обвинувальний акт не містить даних яким чином посадова особа юридичної особи приватного права ОСОБА_4 , яка не є отримувачем коштів державного та/або місцевого бюджету мала можливість заволодіти грошовими коштами місцевого бюджету. В обвинувальному акті не визначено власника майна, яким за припущенням сторони обвинувачення заволоділа ОСОБА_4 . Крім того, обвинувальний акт містить неконкретність та суперечливість формулювання обвинувачення. Так, сторінка 6 обвинувального акту містить посилання на спричинення шкоди територіальній громаді м. Харкова, а абзацом нижче сторона обвинувачення посилається на факт завдання шкоди вже Державі. Також, в обвин6увлаьному акті зазначеного потерпілого державу в особі Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, тоді як в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутнє рішення про визнання вказаної юридичної особи потерпілим у даному кримінальному провадженні. Таким чином, в межах даного кримінального провадження відсутній залучений у встановленому порядку потерпілий, якому нібито були спричинені збитки. Крім того, не визначено анкетних даних потерпілого, що виключає можливості його виклику судом.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, передбаченими ст. 7 КПК України, таким як верховенство права і законність. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту. До обвинувального акту додаються реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Згідно ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

В пункті 2 постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 зазначено таке: «При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.»

Згідно положення п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас таке формулювання не повинно містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.

Згідно статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.

Судом встановлено, що обвинувальний акт не відповіда/ вимогам ст. 291 КПК України.

Суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченої знати в чому її обвинувачують, констатує, що воно є неконкретним і не містить, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, конкретного опису обставин вчинення обвинуваченою злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, що не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України, в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження викладені поверхово, з наявністю абстрактних юридичних формулювань, а обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, викладені неповно, без вказівок на час, місце та інші обставини злочину, які підлягають дослідженню при розгляді даної категорії справ.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великому розмірі за ч.5 ст.191 КК України

Заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службової особи своїм службовим, становищем має місце тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь чи користь третіх осіб, використовуючи при цьому своє службове становище. Його особливістю є те, що, на відміну від привласнення чи розтрати, предметом заволодіння чужим майном шляхом службового зловживання може бути і майно, яке безпосередньо не було ввірене винному чи не перебувало в його віданні. У зазначений спосіб винний може заволодівати майном, щодо якого в силу своєї посади він наділений правомочністю управління чи розпорядження майном через інших осіб. Тобто він має певні владні повноваження щодо впливу на осіб, яким це майно ввірено чи перебуває у їх віданні.

Предметом такого протиправного заволодіння може бути також майно, щодо якого ані сам винний, ані його підлеглі не були наділені певною правомочністю. На відміну від привласнення і розтрати для заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем основною ознакою є не наявність чи відсутність у винного певної правомочності щодо майна, яке є предметом злочину, а використання для заволодіння чужим майно офіційно наданих йому за посадою службових повноважень.

У конкретному провадженні мова йде про заволодіння обвинуваченою ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, грошовими коштами місцевого бюджету м. Харкова шляхом постачання опор ОКМ-12, які не відповідають ГОСТ та робочому проекту, та які були встановлені в ході виконання ремонту транспортних споруд.

Однак викладаючи фактичні обставини справи, які орган досудового розслідування вважає встановленими, у обвинувальному акті не міститься відомостей про час, місце, спосіб проведення таких дій, які спричинили, згідно до обвинувального акту, матеріальну шкоду територіальній громаді міста Харкова в особі Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, що є обов`язковими складовими доказування під час висунення обвинувачення в силу вимог ст. 91 КПК України, а отже не зазначено час та місце вчинення, спосіб дій з якими пов`язується завдання матеріальної шкоди та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Місце вчинення злочину з ідентифікацією вулиці, району, міста, тобто конкретної адреси, де були вчинені злочинні дії ОСОБА_4 в обвинувальному акті не викладені, а за такого, він не містить викладу фактичних обставин щодо закінчення виконання об`єктивної сторони злочину за ст. 191 КК України, що є порушенням п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Не зазначено і в акті про неможливість встановлення таких обставин.

Викладаючи фактичні обставини злочину, які орган досудового розслідування вважає встановленими, в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачена заволоділа бюджетними коштами шляхом зловживання службовим становищем, однак органом досудового слідства не розкрито, яким чином обвинуваченою було використане своє службове становище.

Зміст формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 за ч. 5 ст.191 КК України, об`єктивна сторона якого, в направленому на адресу суду обвинувальному акті, не розкрита, що є на думку суду неконкретним обвинуваченням і порушенням права на захист обвинувачених і встановлена судом невідповідність обвинувального акту вимогам КПК є суттєвою та такою, що унеможливлює призначити вказане кримінальне провадження до судового розгляду.

Крім того, згідно зі ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з чим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до п. (а) ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Як вбачається з обвинувального акта у даному кримінальному провадженні потерпілим зазначено Держава в особі Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради.

Від Харківської міської ради до суду надійшов лист За Вих.№10160/9-21 від 18.11.2021року, з якого вбачається, що Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради до органів досудового розслідування або прокуратури у кримінальному провадженні №0000436 від 23.03.2021 року не подавалось заяв про вчинення щодо нього правопорушення чи залучення до провадження в якості потерпілого, передбачена ч.7 ст.55 КПК України письмова згода на залучення Департаменту до провадження в якості потерпілого також не надавалась. У зв`язку з чим, визначених законом підстав для участі Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради в якості потерпілого у вищевказаному кримінальному провадження не вбачається.

Отже, органом досудового розслідування за відсутністю підстав, передбаченихст.55 КПК України, залучено Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради як потерпілого, оскільки Департамент не звертався із заявою про скоєння злочину, не звертався із заявою про залучення в якості потерпілого по даному кримінальному провадженню, та не надавало згоду на залучення в якості потерпілого, що виключає можливість залучення останнього в якості потерпілого.

Відсутність потерпілого в контексті ст.191 КК України, виключає процесуальну можливість призначення та подальший розгляд справи по суті.

За таких обставин обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 291, 314-316 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 23.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.191 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через районний суд протягом семи діб після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1