Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2056/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Національної поліції України,-

встановив:

10 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність Національної поліції України.

Вивчивши зміст поданої скарги, слідчий суддя вважає, що вона підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано Главою 26, параграфом 1, статтями 303-308 КПК України.

Після надходження скарги слідчий суддя повинен встановити чи відповідає скарга вимогам процесуального закону, для чого, зокрема, необхідно встановити чи: 1) скарга була подана особою, що має право подавати скаргу; 2) скарга підлягає розгляду у Подільському районному суді міста Києва (підсудна цьому суду); 3) подана в строк, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК; 4) оскаржується рішення, дія чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, яка підлягає оскарженню (тобто належить до зазначених у ч. 1 ст. 303 КПК).

Згідно із ч.1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч.1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу статей глави 26 КПК України, положень ст.218 КПК України вбачається, що територіальна підсудність скарг не визначена, однак відповідно до норм чинного КПК України клопотання, заяви, скарги, подані до суду під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Отже, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, зазначене правило слід застосовувати і до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність, щодо яких прямо не визначена кримінальним процесуальним законом.

Тобто за правилом територіальної підсудності скарга на рішення слідчого подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Крім того, виходячи з приписів ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в ухвалі від 22 травня 2020 року у справі № 643/7609/20 (провадження № 51-2437впс20), встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права .

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

У вказаній ухвалі Верховний Суд наголосив, що за допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Такий висновок узгоджується й з позиціями Верховного Суду, викладеними в ухвалах від 22 квітня 2020 року у справі № 487/7605/19 (№ 51-1901впс20) та від 13 травня 2020 року у справі № 643/7208/20 (№ 51-2272впс20).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КПК України досудове слідство здійснюють: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Як вбачається зі змісту скарги, заявник стверджує, що 09 червня 2021 року ним було виявлено пошкодження замка у належній йому кімнаті в будинку по АДРЕСА_1 , про що ним двічі було повідомлено орган поліції. Однак після вказаних фактів заявник не отримав жодних повідомлень від нарядів поліції, здійснених за його викликом, а тому 05 серпня 2021 року він звернувся до Міністерства внутрішніх справ за скаргою на бездіяльність поліції. Розгляд звернення було доручено Національній поліції України, проте про результати такого розгляду його не повідомлено. Враховуючи наведене, заявник просить:

- зобов`язати Національну поліцію України невідкладно встановити осіб, які отримали від нього заяви щодо знищення його майна та систематично перешкоджають у користуванні його власністю;

- невідкладно зареєструвати його заяви про вчиненні злочини до ЄРДР;

- зобов`язати Національну поліцію України вчинити певні дії, в тому числі встановити осіб, які повинні відшкодувати вартість ремонту його пошкодженого майна та інші затрати.

Таким чином, зі змісту поданої скарги слідує, що заявник фактично оскаржує бездіяльність Національної поліції України, без зазначення окремого, конкретного слідчого підрозділу вказаного органу.

Водночас, обґрунтовуючи скаргу, заявник посилається на вчинення кримінального правопорушення за адресою АДРЕСА_1 , що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Козелецького відділення Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

Із урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 на бездіяльність Національної поліції України не підсудна Подільському районному суду міста Києва.

Відповідно до ч.2 ст.304 КПК Україна скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Національної поліції України повернути заявнику.

Копію ухвали разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Відповідно до ч.7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1