Справа № 513/1214/21
Провадження № 1-кп/513/39/22
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001142 від 17 серпня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

установив:

ОСОБА_4 , 17 серпня 2021 року у невстановлений слідством час, він, який отримував посвідчення водія та достеменно знав, що керування транспортними засобами за його відсутності заборонено, приступив до керування автомобілем «Кіа Sporlage», державний номер НОМЕР_1 , порушивши пункт: 2.1. а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила), які зобов`язують водія: п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) «посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».

Того ж дня, приблизно о 04:30 годині, водій ОСОБА_4 , керуючи зазначеним автомобілем, здійснював рух з боку міста Одеси в напрямку смт Сарата Одеської області, в темну пору доби по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю автодороги «Одеса - Рені», яка є автомобільною дорогою загального користування міжнародного значення М-15, має відповідне обладнання дорожнього покриття та придорожньої зони.

Проїжджаючи, по ділянці проїзної частини на 106 км + 800 метрів цієї автодороги, в Білгород-Дністровському районі Одеської області, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі для руху у кожному напрямку, які розділені горизонтальною дорожньою розміткою 1.5., рухаючись, поза межами населених пунктів, на неосвітленій штучними джерелами освітлення ділянці, у смузі свого напрямку руху, ОСОБА_4 , діючи у порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), 12.3. Правил, якими передбачено: п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічнім станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; був неуважним, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, не стежив за дорожньою обстановкою, а при її зміні, а саме при виявленні вантажного автомобіля «ЗІЛ 431410», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , що рухався попереду, у попутному з ним напрямку, з меншою швидкістю руху та створював йому перешкоду для руху, ОСОБА_4 відповідно не відреагував на неї належним чином, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, легковажно розраховував на їх відвернення, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, тобто заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, та допустив зіткнення на попутних курсах передньою правою частиною керованого ним автомобіля «Кіа Sporlage», на задню частину автомобіля марки ЗІЛ 431410.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Кіа Sporlage» ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритої черепно-лицьової травми: множинні садна обличчя справа та зліва, по одній забійній рані в лобовій ділянці справа, на спинці носа в верхній третині, у правій виличній ділянці та у ділянці носо-губного трикутника по центру, крововиливи у м`які тканини волосяної частини голови з права і зліва, крововиливи в м`які тканини обличчя, багатоосколкові переломи кісток мозкового та лицьового черепа, крововилив під тверду мозкову оболонку, множинні розриви твердої мозкової оболонки в ділянці склепіння та основи черепа, крововиливи під м`які оболонки на випуклій та нижній поверхнях півкуль мозочка та в ділянці стовбурового відділу мозку, забій-розміжчення головного мозку; б) множинних садна передньої поверхні шиї справа та зліва; в) закритої травми грудної клітки: забої легенів; г) травми кінцівок: множинні садна правої верхньої кінцівки, садно в ділянці лівого плечового суглоба, садна лівого передпліччя, садна нижніх кінцівок, забійна рана задньозовнішньої поверхні правого стегна в нижній третині, забійна рана передньої поверхні в ділянці правого колінного суглоба, відкритий осколковий перелом нижньої третини та дистального кінця правої стегнової кістки з крововиливом у навколишні м`які тканини. Смерть ОСОБА_8 настала від розтрощення черепу отриманого під час дорожньо-транспортної події.

Допущенні водієм ОСОБА_4 порушення вимог п. 1.5., п/п б) п. 2.3., п. 12.3. Правил, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи фактичних обставин справи, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та показав, що 17 серпня 2021 року приблизно о 03:00 годині ранку виїхали з м.Одеса в напрямку м.Вілково. Перебуваючи на трасі Одеса-Рені біля смт Сарата, приблизно о 04:00 годині ранку, сталась дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_4 зазначає, що водій автомобіля марки ЗІЛ був неосвітлений, і він побачив останнього вже коли його наздогнав на підйомі, зачепивши своєю правою частиною автомобіля його ліву частину. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди втратив свідомість і прийшов до тями вже у Саратський ЦРЛ. Щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення судового розгляду за її відсутності, просила призначити ОСОБА_4 покарання не пов`язане із позбавленням волі. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілої ОСОБА_9 , суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без її участі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням висновку експерта №3313 від 17 серпня 2021 року, висновком експерта №3222 від 17 серпня 2021 року, висновком експерта №3223 від 17 серпня 2021 року, висновком експерта №21-4888/5917 від 22 листопада 2021 року, висновком експерта №21-4887 від 17 листопада 2021 року, висновком експертів №21-4889 від 15 листопада 2021 року, висновок експерта №21-6199 від 05 листопада 2021 року.

Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину обвинуваченого та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Також, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті передбачено, що при призначені покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчиненого злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стані правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Крім того, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення визначено як низький. Суд враховує висновок органу пробації, щодо можливості виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі оскільки він не становить високої небезпеки для суспільства.

Також, суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; усвідомлення обвинуваченим протиправності своєї злочинної поведінки, його поведінку після вчинення злочину та щире каяття, добровільне відшкодування завданного збитку, думку потерпілої, яка претензій матеріального характеру не має, ступінь тяжкості вчиненого, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, який віднесено до категорії тяжких, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, та застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Санкція ч.2 ст. 286 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_4 передбачає додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Так, судом встановлено, що злочин був вчинений обвинуваченим шляхом порушення правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, а наслідком його дій стало отримання потерпілим ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, які потягли смерть потерпілого, що значно підвищує суспільну небезпеку зазначеного кримінального правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті № 14 від 23 грудня 2004 року, слідує, що у кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами. Позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 отримав посвідчення на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 , з дозволеними категоріями А, В та з терміном дії два роки. Дата видачі 10 травня 2019 року. Термін дії зазначеного посвідчення водія закінчився 10 травня 2021 року.

Таким чином, призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування є неможливим з урахуванням відсутності такого права у обвинуваченого на дату вчинення кримінального правопорушення (злочину).

У зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням та відсутність ризиків, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, але існування ризику, в разі апеляційного оскарження вироку, неявки обвинуваченого до суду за першою вимогою, або зміни місця проживання без повідомлення суду, що може негативно вплинути на розумність строків апеляційного перегляду справи, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинувачуваного ОСОБА_4 змінити з нічного домашнього арешту, в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня, на особисте зобов`язання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси (єдиний унікальний номер справи 947/24983/21; провадження №1-кс/947/11637/21), слід скасувати, а майно, на яке накладено арешт слід повернути його власнику.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, у відповідності до ч.2 ст. 124 КПК України, стягнути на користь держави із обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді нічного домашнього арешту в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня, змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ у кримінальному провадженні вантажний автомобільний «ЗІЛ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває на спеціальному майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів, розташованого за адресою: м.Арциз, пров.Транспортний, 2Б, - повернути власнику.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 13042 (Три тисячі сорок дві) гривні 36 копійок.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси (єдиний унікальний номер справи 947/24983/21; провадження №1-кс/947/11637/21), а саме: з вантажного самоскида «ЗІЛ 431410», державний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1