Справа № 366/55/22
Провадження № 1-кп/366/103/22
В И Р О К
Іменем України

17 лютого 2022 року смт.Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків кримінальне провадження №0000434 від 04.12.2019 року, з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Казанське, Ленінградського р-ну, Кокчетауської області, республіки Казахстан, білоруса, громадянина Республіки Білорусь, з середньою освітою, одруженого, депутатом не обирався, не інвалід, на утриманні неповнолітніх осіб не має, раніше не судимого, працюючого оператором очисних споруд ДСП «ЦППРВ», зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ;
у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Іванківського районного суду надійшло кримінальне провадження №0000078 від 30.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України.
Згідно обвинувального акта встановлено, що ОСОБА_5 , в кінці жовтня місяця 2021 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), маючи умисел на збір об`єктів тваринного походження, а саме рогів лося, перебуваючи на території зони безумовного (обов`язкового) відселення з подальшим їх вивезенням за межі вказаної зони, з метою подальшого їх використання у господарських цілях, з корисливих мотивів, перебуваючи у лісі неподалік м. Чорнобиль, знайшов вісім фрагментів рогів лося.
Після цього ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, перемістив об`єкти тваринного походження, а саме роги лося до м. Чорнобиль, де вжив заходів до їх відмивання та чищення і у подальшому помістивши до полімерного мішка білого кольору, сховав до одного із нежилих будинків вказаного населеного пункту.
30.11.2021, близько 14:00 год., ОСОБА_5 з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на вивезення об`єктів тваринного походження за межі зони відчуження для подальшого їх використання у власних цілях без мети збуту, сховав полімерний мішок із восьма фрагментами рогів лося у багажному відділенні свого автомобіля «Аudi 100», червоного кольору, номерний знак « НОМЕР_1 » та почав переміщувати за допомогою вказаного автомобіля за межі зони безумовного (обов`язкового) відселення без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю, чим порушив п. 4 ст. 12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».
У подальшому, 30.11.2021, о 14:45., на контрольно-пропускному пункті «Паришів-1», поліцейськими у відповідності до ЗУ «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів № 106 від 23 липня 1991 р., під час огляду автомобіля ОСОБА_5 , а саме «Аudi 100», червоного кольору, номерний знак « НОМЕР_1 », було виявлено вісім фрагментів рогів лося загальною вагою 7,390 кг., які були сховані у вказаному автомобілі.
Отже, ОСОБА_5 вчинив з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.
Під час досудового розслідування 19 січня 2022 року між прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000078 від 30.11.2021, з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , відомості стосовно якого внесено до Єдиного реєстру адвокатів України, з іншої сторони, на підставі ст.ст. 52, 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури за адресою: вул. Івана Проскури, 40 смт. Іванків Іванківського району Київської області, уклали угоду про визнання винуватості.
Така угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості, містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України, узгоджують вид покарання у виді штрафу в розмірі 850,0 грн.
Сторони розуміють наслідки ст.ст. 394, 424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом (ст. 389-1 КК України).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання в виді штрафу в розмірі 850,0 грн., що складає п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1КК України.
Ч. 4 ст. 469 КПК України: даний злочин відповідно до вимог ч.3 ст.12 КК є нетяжким злочином.
Ч.8 ст. 469 КПК України: підозрюваним у злочині є одна особа, з якою досягнуто угоду про визнання винуватості.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, постільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Тому слід затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_3 та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання в виді штрафу в розмірі 850,0 грн., що складає 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Міра запобіжного заходу не обиралася.
Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду, укладену 19 січня 2022р. між прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України в кримінальному провадженні №0000078 яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.11.2021р.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,0 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.,
Речові докази, а саме:
-полімерний мішок білого кольору із фрагментами рогів лося передано до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення Київським апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1