ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/1009/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення

У Х В А Л А
іменем України

30 листопада 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 вересня 2021 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 21.02.2019 вироком Новокаховського міського суду Херсонської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

Початок строку: 31.08.2018, кінець строку: 30.11.2022.

в с т а н о в и л а:
Відмовляючи в задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 суд в ухвалі зазначив, що він за час відбування покарання має одне стягнення за порушення вимог відбування покарання, яке погашено, проте характеризує його особу, раніше він неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, зараз відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для застосування положень ст. 81 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 зазначає про те, що всупереч вимог ст.95 КПК України в судовому рішенні викладено обставини, які не досліджувались. Посилається на зміст положень ст.2 КПК України, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.3, 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.81 КК України і вказує про те, що засуджений довів своє виправлення, позитивно характеризується, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, розкаявся у вчиненні злочину, довів готовність до самокерованої поведінки.

Просить скасувати ухвалу першої інстанції та задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до усталеної судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді подання дотримано зазначених вище вимог закону в повному обсязі.

Згідно матеріалів провадження та наданої характеристики, в місцях позбавлення волі ОСОБА_8 знаходиться з 04.09.2018, в ДУ «Північна виправна колонія №90» відбуває покарання з 03.05.2019. На заходи виховного впливу реагує належним чином. З представника адміністрації установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Конфліктних ситуацій серед засуджених не створює. Приймає участь у програмі диференційно-виховного впливу "Духовне відродження". Зовнішній вигляд, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в належному стані. Офіційно не працевлаштований, але на добровільних засадах без оплати праці виконує обов`язки днювального речової комори відділення. Приймає активну участь у роботах з благоустрою установи. Соціальні зв`язки підтримує. Постанов про відкриття виконавчих проваджень до установи не надходило.
Дані довідки про заохочення та стягнення свідчать про те, що за весь час відбування покарання до засудженого ОСОБА_8 5 разів застосовувались заходи заохочення, 1 раз застосувалось стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку.

Ці обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі оцінки матеріалів справи і підтверджені під час перевірки матеріалів провадження, а тому доводи захисника про те, що судове рішення не ґрунтується на вимогам ст.95 КПК України, є безпідставними.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апелянта про те, що засуджений ОСОБА_8 підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання як особа, що довела своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Згідно із ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_8 є особою, раніше неодноразово судимою за вчинення злочинів. В місцях позбавлення волі перебуває з 04.09.2018, однак згідно наявної в матеріалах справи характеристики, заохочення почав отримувати у 2020-2021 роках лише напередодні заохочувальних норм у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що не свідчить про сумлінність його поведінки за весь час перебування в місцях позбавлення волі. 16.10.2020 ОСОБА_8 відмовлено в застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким як такому, що не став на шлях виправлення.

Раніше ОСОБА_8 6 разів притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання, проте це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочин, за який зараз відбуває покарання, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.
Посилання апелянта на позитивні відомості про особу засудженого ОСОБА_8 , що він довів готовність до самокерованої правослухняної поведінки, зважаючи на характеристику особи в цілому, не мають достатнього ступеня доведеності обставин, які мають бути прийняті до уваги для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Наведені вище обставини в їх сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до положень ст.81 КК України.

А тому процес змін в особистості засудженого ОСОБА_8 за весь час відбування покарання, ще не свідчить про його виправлення.

Отже висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення, є обґрунтованим, з яким погоджується і колегія суддів.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 , колегія судів не знаходить,

Керуючись ч.2 ст.376 ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 вересня 2021 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3