УХВАЛА

08 грудня 2021 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
До Рівненського міського суду з клопотання про часткове скасування арешту майна звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 , є власником транспортного засобу автомобіль VAZ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який був накладений арешт ухвалою слідчого судді, яка набрала законної сили 11.10.2021 у межах проведення Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області досудового розслідування кримінального провадження № 0001981 від 02.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.
02.10.2021 між 21:00 та 22:00 під його кермуванням автомобілем VAZ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Рівне по вул. Вербовій стався наїзд на пішохода ОСОБА_5 . Унаслідок ДТП ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження й була доставлена до лікарні.
Він здійснив оплату виробів медичного призначення (на загальну суму 7515 грн) і набору імплантатів (на суму 19200 грн.), необхідних для лікування та реабілітації потерпілої ОСОБА_6 , а також надав матеріальну допомогу (2000 грн.) у лікуванні травми ноги потерпілої ОСОБА_5 .
На день звернення із цим клопотанням до суду його транспортний засіб оглянутий експертом, проведені експертизи.
Оскільки усі експертні та слідчі дії із транспортним засобом проведені, необхідності утримувати його під арештом на майданчику, де він щодня псується, немає. Будь-якої інформації про необхідність проводити додаткові експертизи немає, також відсутня інформація про необхідність призначення додаткових експертиз.
Водночас накладений на автомобіль арешт обмежує його права як власника і законного володільця майна, а санкція частини 1 статті 286 КК України не передбачає можливості застосування покарання у виді конфіскації майна. Отже, правових підстав для неповернення зазначеного майна, а саме - транспортного засобу марки VAZ21063 д.н.з. НОМЕР_1 , не існує.
Повідомляє, що у разі задоволення цього клопотання я гарантую зберегти автомобіль у тому стані, в якому він перебуває після ДТП, і в разі необхідності проведення додаткових слідчих або процесуальних дій щодо його автомобіля, у тому числі експертиз, він не чинитиме жодних перешкод для їхнього проведення.
Вважає доведеним, що потреби у подальшому арешті його автомобіля немає, оскільки місцезнаходження вилученого майна не зашкодить досудовому розслідуванню та проведенню інших процесуальних дій. Він також відшкодував витрати потерпілої на лікування.
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, своє клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задоволити.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.
Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що слідчим суддею Рівненського міського суду ухвалою від 05 жовтня 2021 року накладено арешт на автомобіль марки VAZ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1984 року випуску, кузов НОМЕР_2 . Встановлено заборону власнику автомобіля VAZ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1984 року випуску, кузов НОМЕР_2 , чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися автомобілем, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.
Залишено автомобіль марки VAZ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1984 року випуску, кузов НОМЕР_2 , на зберіганні на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів що за адресою: м.Рівне, вул.Дворецька.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як встановлено в судовому засіданні, що крім того, у кримінальному провадженні підозра ОСОБА_4 не оголошувалась, а отже застосування арешту майна до даного майна є безпідставним та нічим не обґрунтованим.
Крім того, ОСОБА_4 здійснив оплату виробів медичного призначення (на загальну суму 7515 грн) і набору імплантатів (на суму 19200 грн.), необхідних для лікування та реабілітації потерпілої ОСОБА_6 , а також надав матеріальну допомогу (2000 грн.) у лікуванні травми ноги потерпілої ОСОБА_5 .
На день звернення із цим клопотанням до суду ОСОБА_4 транспортний засіб оглянутий експертом, проведені експертизи.
Оскільки усі експертні та слідчі дії із транспортним засобом проведені, необхідності утримувати його під арештом на майданчику, де він щодня псується, немає. Будь-якої інформації про необхідність проводити додаткові експертизи немає, також відсутня інформація про необхідність призначення додаткових експертиз.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому клопотання підлягає до задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна задоволити.
Частково скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 13.10.2021 на транспортний засіб VAZ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 та безоплатно передати транспортний засіб автомобіль марки VAZ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання, із правом користування, без права відчуження власнику - ОСОБА_4 .
Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1