Справа № 740/6666/21
Провадження № 1-кс/740/1683/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 26 листопада 2021 року про відмову в задоволенні клопотання щодо ініціювання перед слідчим суддею клопотання про надання тимчасового доступу до записів відеокамери спостереження у кримінальному провадженні № 0000010 від 16 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України,

установив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з указаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.11.2021 року вона подала клопотання щодо ініціювання перед слідчим суддею клопотання про надання тимчасового доступу до записів відеокамери спостереження у вказаному кримінальному провадженні.

10 грудня 2021 року скаржниця поштовою кореспонденцією отримала копію постанови від 26.11.2021 року про відмову в задоволенні клопотання, яку вважає необґрунтованою, невмотивованою, незаконною та такою, що повністю порушує її права, як потерпілої у кримінальному провадженні. Вважає, що постанова підлягає скасуванню.

16.04.2021 року Ніжинською окружною прокуратурою внесено до ЄРДР за № 0000010 відомості за заявою скаржниці щодо порушення недоторканості приватного життя, що полягає в незаконному зберіганні шляхом проведення відеозйомки конфіденційної інформації про родину за ознаками кримінально правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України. Постановою керівника Ніжинської окружної прокуратури від 16.04.2021 проведення досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження доручено сектору дізнання Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області.

Тривалий час у вказаному кримінальному провадженні не проводяться слідчі дії, спрямовані щодо встановленої камери відеоспостереження у будинковолодінні ОСОБА_5 , навмисне покривається кримінальний проступок, ігнорується клопотання про проведення слідчих дій, які б сприяли ефективному розслідуванню та встановленню істини у справі.

На обґрунтування та підтвердження необхідності проведення слідчих дій потерпілою надано безліч доказів установки камери ОСОБА_5 на своєму будинку та направленням камери на її будинковолодіння, тому скаржниця вважає, що наявні підстави для задоволення поданого клопотання про ініціювання перед слідчим суддею клопотання про надання тимчасового доступу до записів із камери відеоспостереження.

Доводи, зазначені в оскаржуваній постанові, є надуманими, а підстави відмови в задоволенні клопотання необґрунтовані, оскільки жодних підтверджень того, що встановлені відеокамери здійснюють відеозапис тільки господарства Барчуків матеріали кримінального провадження не містять.

У судове засідання скаржниця не з`явилася. Представник скаржниці адвокат ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій просила розглянути скаргу за їхньої відсутності, скаргу підтримала та просила задовольнити.

Дізнавач ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила розглянути скаргу за її відсутності, просила відмовити, мотивуючи тим, що клопотання розглянуті та рішення направлене скаржниці.

Перевіривши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

За правилами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92 КПК України).

Відповідно до статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Разом з цим у ч. 5 цієї статті вказано, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, у п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011року у справі «Михалкова та інші проти України» вказано, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
За змістом ст. 93 КПК України метою проведення слідчих дій є виключно збирання доказів, а ст. 91 КПК України передбачає виключний перелік обставин, які підлягають доказуванню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на дізнавача, слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказуванню підлягає збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право заявляти клопотання.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.

Як указано у ч. 2 ст. 223 КПК України, підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

З аналізу змісту вказаної норми, вбачається, що має бути чітко визначена мета проведення слідчої (розшукової) дії, яка має значення для здійснення неупередженого, повного та всебічного досудового розслідування.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

При розгляді скарги на відмову слідчого, прокурора у проведенні слідчих (розшукових) дій слідчому судді належить оцінювати: дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій; дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органом досудового розслідування у кримінальному провадженні; доцільність здійснення слідчих (розшукових) дій про які просить сторона кримінального провадження та обґрунтованість внесеного клопотання.

Вимоги до форми та змісту постанови дізнавача наведені у ч. 5 ст. 110 КПК України.

Однак оскаржувана постанова не відповідає вказаним вимогам процесуального закону щодо зазначення мотивів та їх обґрунтування.

За змістом оскаржуваної постанови, підставою відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_3 зазначено те, що під час досудового розслідування встановлено, що на будинку АДРЕСА_1 встановлені камери відеоспостереження, які здійснюють відеозйомку території та майна власників указаного будинку; відповідно до показів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вони не заперечують встановлення відеокамери та здійснення відеозйомки виключно з метою захисту майна від незаконних посягань сторонніх осіб, а не збирання інформації стосовно сусідів.

Однак слідчий суддя вважає необґрунтованими такі аргументи дізнавача, оскільки з урахуванням правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 182 КК України вони не спростовують необхідність проведення слідчої дії, про яку йшлося в клопотанні від 25 листопада 2021 року.

Клопотання ОСОБА_3 про ініціювання перед слідчим суддею клопотання про надання тимчасового доступу до записів відеокамери спостереження містить мету проведення такої слідчої (розшукової) дії, яка має значення для здійснення неупередженого, повного та всебічного досудового розслідування.

На слідчого суддю відповідно до норм КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої дізнавачем постанови.
За таких обставин скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 2, 7, 110, 220, 303 - 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 26 листопада 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про ініціювання перед слідчим суддею клопотання про надання тимчасового доступу до записів відеокамери спостереження у кримінальному провадженні № 0000010 від 16 квітня 2021 року задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 26 листопада 2021 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про ініціювання перед слідчим суддею клопотання про надання тимчасового доступу до записів відеокамери спостереження у кримінальному провадженні № 0000010 від 16 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1