Справа № 473/169/22
Номер провадження1-кп/473/107/2022
Категорія: ст.128 КК України
ВИРОК
іменем України

"11" березня 2022 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Таборівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працює, сімейний стан не одружений, на утриманні дітей не має, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1.28.01.2008 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 05 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування основного покарання з іспитовим строком випробування на 03 роки,

2.23.09.2008 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 05 років 06 місяців позбавлення волі,

3.24.03.2015 року Апеляційним судом Миколаївської області за ч.1 ст.187 КК України до 03 років позбавлення волі,

4.24.06.2021 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.286 КК України до 05 років позбавлення волі, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

Учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

31 грудня 2021 року близько 00 годин 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 перебував за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 , а саме в приміщенні житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де на грунті неприязних відносин, в ході виниклої між ними сварки, обвинувачений ОСОБА_3 , не маючи умислу на спричинення умисних тілесних ушкоджень середньої тяжкості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинний був і міг їх передбачати, маючи реальну можливість передбачити такі наслідки, діючи зі злочинною необережністю, підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та схопивши своєю правою рукою ліву руку потерпілої в області її кисті, відштовхнув потерпілу ОСОБА_5 від себе, внаслідок чого вона не втрималась на ногах та впала на землю. При падінні потерпіла ОСОБА_5 впала на свою ліву руку, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої променевої кістки в типовому місці та перелому шиловидного відростку лівої ліктьової кістки, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного кримінального правопорушення при викладених вище обставинах. Він визнає, що своїми діями вчинив не умисний злочин, та щиро розкаюється в скоєному.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Неумисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ст.128 КК України, як спричинення необережного тілесного ушкодження середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_5 .

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за обвинувальним актом не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він має базову загальну середню освіту, не працює, не одружений, на утриманні дітей не має, задовільно характеризується за місцем проживання, не перебуває на диспансерних обліках лікарів психіатрів та наркологів комунальних медичних закладів Миколаївської областей, є судимим як за скоєння умисних так і не умисних злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, наявність обставини, яка пом`якшує йому покарання та відсутність обставин, які обтяжують йому покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, його наслідки для потерпілої ОСОБА_5 , а також інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено основне покарання у виді позбавлення волі, в межах даного виду покарання, встановлених санкцією ст.128 КК України.

Суд вважає, що даний вид основного покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 буде необхідним та достатніми для його виправлення, та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України, а також із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд застосовує вимоги та приписи ч.1 ст.71 КК України, щодо призначення покарання за сукупністю вироків.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного основного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 підлягає частковому приєднанню невідбута частина основного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2021 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/2334/20, провадження №1-кп/473/71/2021/, яким його було визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та засуджено до 05 років позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому основне покарання в виді 01 /одного/ року 06 /шести/ місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2021 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/2334/20, провадження №1-кп/473/71/2021/ та остаточно до відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 призначити покарання в виді 05 /п`яти/ років 01 /одного/ місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили обрати в виді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Строк відбування основного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з 11 березня 2022 року, тобто з моменту ухвалення вироку, зарахувавши в строк відбування основного покарання тримання під вартою з 18 лютого 2022 року за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046 VIII від 18 травня 2017 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1