УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000192 від 21.02.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000192 відомості про яке 21.02.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що до реалізації злочинної схеми залучено низку осіб, які займаються зберіганням, перевезенням та збутом, можуть бути причетні до виготовлення, з метою використання при продажу товарів, а також збуту підроблених марок акцизного податку, у тому числі використання таких марок при продажу підакцизних товарів.
Вказані особи можуть бути причетні до налагодженого незаконного виготовлення спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, з розміщенням у різних частинах території Одеської області потужностями для кожного циклу незаконного виробництва напоїв елітних марок, а також з незаконним транспортуванням з території Придністровської Молдавської Республіки.
Відповідно до даних, отриманих з УСР в Одеській області ДСР НП України, встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, може бути причетний ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено місце незаконного виготовлення, зберігання та збуту контрафактних підакцизних товарів, у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
27.11.2021, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук, за адресою: АДРЕСА_1 ,в ході проведення якого, було виявлено та вилучено:
- тютюнові вироби, цигарки марки «Астра» у кількості 750 пачок;
- тютюнові вироби, цигарки марки «Кредо» у кількості 500 пачок;
- тютюнові вироби, цигарки марки «Кредо» у кількості 500 пачок.
Враховуючи, що вказані матеріальні об`єкти, є об`єктом протиправних дій та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, постановою слідчого від 27.11.2021 зазначене тимчасового вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000192.
З метою запобігання можливості пошкодження, знищення, псування, перетворення, відчуження вищевказаного вилученого майна, яке є об`єктом протиправних дій та містить сліди кримінального правопорушення, з метою виконання завдань та дотримання загальних засад кримінального провадження, виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення за допомогою проведення відповідних судових криміналістичних експертиз, забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, а також те, що є достатні підстави вважати що вилучене набуте кримінально протиправним шляхом, в результаті чого зберігають на собі сліди кримінального правопорушення які мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, орган досудового розслідування звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
2. Позиції учасників в судовому засіданні при розгляді клопотання.
Від слідчого надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності.
Власник майна про дату та час судового засідання сповіщений належним чином, до судового засідання не з`явився.
3. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ст. ст. 107, 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
3.1.Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №№0000192 від 21.02.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
За результатом проведення слідчих (розшукових) дій встановлено до виготовлення, зберігання та збуту фальсифікованих підакцизних товарів може бути причетний ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який можливо зберігає, фасує та збуває підакцизні товари торгівельному кіоску, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 16.11.2021 року, відповідно до протоколу обшуку від 27.11.2021 року, того ж дня, за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений обшук, в ході якого було виявлено на вилучено речі, перелік яких міститься у клопотанні.
Вилучені речі мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вилучені речі можуть містити відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення, містять інформацію у тому числі про можливі інші епізоди аналогічних злочинів і підлягають детальному аналізу, а також необхідне проведення експертних досліджень та збереження речових доказів.
Тютюнові вироби можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення та набуті кримінальним протиправним шляхом.
Так, слідчим суддею встановлено, що вилучені речі і документи, відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені предмети, перелік яких міститься у клопотанні, є знаряддям та об`єктом протиправних дій, можливо набуті кримінальним протиправним шляхом, можливо зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення виявити які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій, а також містять в собі відомості щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення та законності перебування таких речей у власника майна.
Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого про визнання та приєднання речей та документів як речових доказів від 27.11.2021 року, та протоколом огляду речей та документів від 27.11.2021 року, відповідно до яких вилучені речі, перелік яких міститься у клопотанні, визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів якими є вищезазначені речі, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі, можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, проведення експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000192 від 21.02.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України задовольнити.
Накласти арешт на вилучене майно в ході проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: тютюнові вироби, цигарки марки «Кредо» у кількості 500 пачок; тютюнові вироби, цигарки марки «Кредо» у кількості 500 пачок; тютюнові вироби, цигарки марки «Астра» у кількості 750 пачок.
Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1