СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1166/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року

м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00001094 від 12.04.2021 року стосовно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Знаменка Кіровоградської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 ККУкраїни раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:

На розгляді Святошинського районного суду м. Києва знаходиться зазначене кримінальне провадження, яке станом на 10.11.2021р. не розглянуто.
10.11.2021р. прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, яке мотивовано тим, що останній обґрунтовано обвинувачуэться у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1.ст.177 КПК України, на даний час не зменшились і не відпали, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.
Захисник , позицію якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , проти клопотання прокурора заперечив, зауважив, що тяжкість кримінального правопорушення не може слугувати підставою для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, ризики заявлені прокурором є надуманими, з місця злочину ОСОБА_4 не втікав, а матеріали кримінального провадження не містять доказів, що обвинувачений мав умисел на вбивство потерпілої, у останньої виявлені лише легкі тілесні ушкодження. Просив суд при вирішенні клопотання прокурора врахувати,що ОСОБА_4 до затримання винаймав кімнату у м. Києві, працював охоронником, мав офіційне джерело доходів,за місцем роботи характеризувався позитивно, алкогольними напоями не зловживає, у обвинуваченого є дитина, батьком якої він офіційно не зареєстрований, є особою раніше не судимою. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Вислухавши думку учасників судового провадження суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою суду від 08.06.2021р. до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 серпня 2021 року включно.
Ухвалою суду від 22.07.2021р. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 19 вересня 2021року.
Ухвалою суду від 14.09.2021р. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 12 листопада 2021року.
У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує практику Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого та передбачає покарання на строк до 15 років позбавлення волі.
Ризик переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що у разі доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкриміного йому кримінального правопорушення, до останнього буде застосоване реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на думку суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для переховування від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 не працевлаштований ( на посаді охоронника ТОВ «Сільпо - Фуд» він працював до 05 травня 2021р.), не одружений, утриманців не має ( суду не надано доказів, що у обвинуваченого є дитина), що в сукупності свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрований в Автономній Республіці Крим.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків зі сторони обвинуваченого, суд враховувує встановлену КПК Укрвїни процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). На даний час свідки судом не допитані.
Також суд бере до уваги те, що потерпіла неодноразово в судових засіданнях заявляла,що боїться за своє життя та життя та здоров`я своїх дітей.
Вищенаведене дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченого ОСОБА_4 на потерпілу та свідків з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні покази для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.
Таким чином, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України , а саме: ризик того,що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності; ризик здійснення обвинуваченим впливу на свідків, потерпілу, які на даний час не допитані судом, що були підставою для застосування стосовно ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати. Підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, судом не встановлено.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Тому клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Водночас, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 177, 181, 194, 331 КПК України,суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 08 січня 2022 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 15 листопада 2021р.

Суддя ОСОБА_1