Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 491/482/21

Номер провадження: 1-кп/511/160/21

"18" жовтня 2021 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи по кримінальному провадженню №0000232 від 06.08.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України.
Під час підготовчого судового засідання по справі захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про призначення по даній справі стаціонарної судово-психіатричної експертизи з поміщенням обвинуваченого в медичний заклад для тривалого спостереження, на вирішення якої адвокат просила винести питання: 1) Чи хворів обвинувачений ОСОБА_4 якою-небудь психічною хворобою, недоумством чи на інший хворобливий стан психіки? 2) Чи перебував обвинувачений на момент вчинення злочину 09.03.2021 року у тимчасовому розладі психічної діяльності чи міг він усвідомлювати свої дії, керувати ними під час вчинення інкримінованих йому діянь? 3) Чи страждає обвинувачений ОСОБА_4 у даний час психічною хворобою, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, бути присутнім під час проведення судових засідань по розгляду обвинувального акту щодо нього, реалізовувати своє право на захист? 3) Чи потребує обвинувачений застосування до нього примусових заходів медичного характеру, якщо так, то яких саме?

Дане клопотання адвокат мотивувала тим, що у обвинуваченого під час перебування в слідчому ізоляторі стався значний розлад психічного здоров`я. Він поводив себе неадекватно, плутався в показах, неорієнтувався в місці та часі, спостерігалось порушення мислення. Також під час судового слідства постійно з кимось спілкується на ім`я « ОСОБА_6 », голос змушує його вчиняти певні дії та саме під дією цього голосу він вчинив злочин.

Крім цього, просила врахувати наведені в висновку судово-психіатричної експертизи від 20.04.2021 року, яка була проведена по даному кримінальному провадженню дані про стан здоров`я її підзахисного, який має клінічні ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості з мінімальними поведінковими порушеннями.

Враховуючи погіршення стану обвинуваченого та попередні висвновки експертизи, просила призначити йому стаціонарну судово-психіатричну експертизу.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання адвоката.

Прокурор проти призначення експертизи заперечувала , посилаючись на

Суд, вивчивши законність та обґрунтованість клопотання захисника, заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення заявленого клопотання про призначення по справі стаціонарної судово-психіатричної експертизи, допитавши експерта, приходить до висновку про відмову в задовленні клопотання.

Висновок суду обгрунтовується наступним.

Так на підставі постанови слідчого СВ ВП Подільського РУП ГУНП України в Одеській області від 06.04.2021 року на досудовому розслідуванні по вказаній справі було призначено обвинуваченому ОСОБА_4 амбулаторну судово-психіатричну експертизу для визначення його психічного стану.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експерта №207 від 15.04.2021 року, підекспертний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявляє прояви «органічного» та «симулятивного» патопсихологічних симптомокомплексів. Особистість підекспертного характеризується зниженими інтелектуальними можливостями (легка розумова відсталість), примітивністю, уповільненим темпом психічної діяльності, конкретністю мислення, недостатньою сформованістю системи інтересів, схильністю до застрягань на негативних подразниках, ригідністю, моральною занедбаністю та тенденцією до уникання вини та перекладення її на інших, що могло впливати на його поведінку, але не позбавляло можливості розуміти характер скоєних ним дій у досліджуваній у справі ситуації, усвідомлювати їх наслідки, в тому числі і правові.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу, що стосується вчиненню кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, хронічним психічним захворюванням, іншим хворобливим станом психіки, у тому числі тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв клінічні ознаки легкої розумової відсталості з мінімальними поведінковими порушеннями (F70.0 за МКХ-10), ступінь виразності та глибина якої не позбавляли його можливості повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_4 виявлено елементи симуляції (свідомої удаваної поведінки).

За своїм психічним станом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може приймати участь у слідчих діях та предстати перед судом, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.67-73 т.2).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Відповідно до ст.242 КПК України експертиза проводиться за зверненням сторони кримінального провадження, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Експертиза обов`язково проводиться у випадку, встановленому п.3 ч.2 ст.242 КПК України з метою визначення психічного стану обвинуваченого, за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Як роз`яснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

Частиною 2 статті 509 КПК визначено, що у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.

Тобто обов`язковою умовою проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи є необхідність здійснення тривалого спостереження за обвинуваченим в умовах стаціонару для надання висновку щодо його психічного стану.

Так по даному кримінальному провадженню, в установленому законом порядку на підставі ухвали слідчого судді було призначено по справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану обвинуваченого ОСОБА_4 , який звинувачується у вчинення особливо тяжкого злочину проти життя людини, згідно якої в умовах амбулаторного обстеження обвинуваченого експерти надали відповіді на всі поставлені перед ними запитання.

Висновків про необхідність тривалого спостереження за обвинуваченим ОСОБА_4 з метою визначення його психічного стану в експертизі не міститься.

Крім цього цього допитаний в судовому засіданні провідний експерт КНП «ООМЦПЗ» ООР ОСОБА_7 пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_4 не потребує проведення йому стаціонарної судово психіатричної експертизи, з тривалим спостереженням за його поведінкою в умовах судово-психіатричного стаціонару для визначення його актуального психічного стану, і повністю підтвердив надані комісією експертів висновки під час проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи.

Тому суд вважає, що оскільки експерти надали по справі висновок в умовах амбулаторного проведення експертизи, при допиті в суді підтвердили його, нових обставин, які б ставили під сумнів висновок експертів в судовому засіданні не встановлено, то відповідно необхідних даних та підстав для тривалого спостереження за обвинуваченим в умовах стаціонару у суду не має.

Відтак, підстав для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи обвинуваченому також не має.

Керуючись ст. ст. 101, 242, 332, 509 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1