Справа № 486/72/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

потерпілого ОСОБА_12

представника потерпілого ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000567, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Доманівка Миколаївської області, громадянина України, освіта середня - спеціальна, не працюючого, не одруженого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Підгородня Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, працюючого будівельником в ПП « Реалбудсервіс Транс», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 17 серпня 2019 року близько 02:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не установлено, у ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , які в цей час перебували в стані алкогольного сп`яніння на АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , під час розмови із ОСОБА_15 , яка переросла в конфлікт, виник умисел, на спричинення смерті останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений за спричинення смерті потерпілому, 17 серпня 2019 року близько 02:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , перебуваючи на бульварі Шкільному між будинками №1 та АДРЕСА_5 , діючи узгоджено та конклюдентно, за попередньою змовою між собою, в ході конфлікту із ОСОБА_15 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання останніх, використовуючи заздалегідь заготовлені ними фрагмент дерев`яної палиці (держака) та дерев`яної ніжки від стола, а також за допомогою рук і ніг, нанесли ОСОБА_15 не менше трьох ударів а область голови, не менше семи ударів в область тулуба та кінцівок, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження у виді крововиливів в м`які покрови голови, забійних ран голови, перелому кісток склепіння та основи черепа, субдуральних (під тверду мозкову оболонку) та субарахноїдальних (під м`яку мозкову оболонку) крововиливів з ділянками забою та розтрощення речовин мозку, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 .

Крім цього, 17 серпня 2019 року близько 02:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не установлено, у ОСОБА_8 , який в цей час разом із ОСОБА_14 перебували на алеї біля будинку АДРЕСА_6 , де спричинили ОСОБА_15 тілесні ушкодження, виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна належного ОСОБА_15 мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , 17 серпня 2019 року близько 02:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не установлено, перебуваючи разом із ОСОБА_14 на алеї біля будинку №8 по бульвару Шкільному в м. Южноукраїнську Миколаївської області, де спричинили ОСОБА_15 тілесні ушкодження, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи настання останніх, керуючись корисливими мотивами, з метою обернення чужого майна на власну користь, діючи непомітно для ОСОБА_15 , підняв із землі належний ОСОБА_15 мобільний телефон марки «Sony Xperia Z3», який випав з його кишені в ході нанесення йому тілесних ушкоджень, тим самим таємно викрав цей телефон, розпорядившись у подальшому ним на власний розсуд і спричинивши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду у розмірі 800,00 грн.

Висновків щодо доведеності висунутого ОСОБА_8 та ОСОБА_14 обвинувачення суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Так, допитаний в судовому засіданні у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_8 показав, що точної дати не пам`ятає, однак того вечора він познайомився із братом своєї дружини ОСОБА_14 .

Спочатку вони знаходились вдома у ОСОБА_14 , а потім відпочивали в барі «Дублін», вживали алкогольні напої, зокрема, 0,5 літра пива.

Якоїсь миті, коли йому стало зле, він пішов до парку, а ОСОБА_14 купувати воду.

В парку він зустрів ОСОБА_15 , який разом із своїм товаришем почали вимагати в нього цигарки. На таке він сказав, що якщо їм треба, то нехай підуть і куплять їх собі. Однак, товариш ОСОБА_15 вдарив його в щелепу, розбив сонцезахисні окуляри та вибив декілька зубів. Після цього він впав на землю, але поки піднявся, то їх вже не було.

При цьому, вони обидва перебували в стані алкогольного сп`яніння, у них в руках було 0,5 літрова пляшка коньяку чи то горілки та пачка цигарок «Кемел».

Повернувшись після цього до бару, він розповів ОСОБА_14 що сталось і сказав, що треба знайти цих чоловіків аби розібратись в ситуації та поговорити з приводу відшкодування моральної шкоди, так як конфлікт не було вичерпано.

Після цього вони пішли до ОСОБА_14 додому, де він знайшов дерев`яну палицю, яку взяв їз собою для самозахисту, перевзув кросівки та переодягнувся, а через тридцять сорок хвилин вони разом повернулись до парку, де він раніше бачив ОСОБА_15 та його товариша, однак їх там не було.

Дещо пізніше, знайшовши ОСОБА_15 біля магазину «Везунчик», ОСОБА_14 почав з ним розмовляти, проте, ОСОБА_15 агресивно відреагував, почав вживати нецензурну лайку, сказав, що нікого відшкодування не буде, не хотів розмовляти. При цьому, намагався вдарити ОСОБА_14 в голову, але той встиг відвернутись.

Побачивши це, він, схопивши ОСОБА_14 за куртку та відтягнув від ОСОБА_15 і в цей час між ним та ОСОБА_15 зав`язалась бійка.

Проте, ОСОБА_15 почав тікати із криком: «Допоможіть!», але він наздогнав його посеред алеї, де бійка між ними продовжилась.

При цьому, ОСОБА_14 ударів ОСОБА_15 не наносив, стояв на повороті алеї і кричав, щоб вони припинили, але йому під дією адреналіну вже важко було зупинитись.

Зокрема, наніс ОСОБА_15 три удари палицею, після чого вона зламалась і він викинув її. Декілька ударів він наніс ногою та рукою. При цьому ОСОБА_15 бив його по тулубу.

Куди саме наносив удари не пам`ятає, так як було темно, однак, наносив їх хаотично. Зупинився лише коли потрапив ОСОБА_15 рукою в ніс, після чого він заспокоївся і впав на місці, яке він в подальшому показав в ході слідчого експерименту, між школою та будинком.

Після цього ударів він ОСОБА_15 не наносив.

Після бійки із кишені ОСОБА_15 випав мобільний телефон, на що він сказав, що забирає його собі в рахунок відшкодування моральної шкоди. Чи чув ОСОБА_15 це чи ні не чув, він не знає. В подальшому він залишив телефон за місцем своєї роботи, де його й знайшли поліцейські.

Коли бійка припинилась, а він забрав телефон, ОСОБА_15 лежав на спині, намагався встати і щось бурмотав, мабуть про телефон, але точно не знає.

Після цього вони пішли до бару «Манго», де продовжили свій відпочинок.

По дорозі з бару «Манго», близько 03:30 він зустрів патрульних, які, задавши йому декілька запитань, відпустили його. ОСОБА_14 в цей час біля нього вже не було. Палки у нього в руках також не було, оскільки він її викинув ще після третього удару, після того, як вона зламалась.

Обвинувачений вказав, що наміру позбавити ОСОБА_15 життя не мав, хотів лише поговорити із ним про відшкодування моральної шкоди за інцидент, що мав місце в парку, однак, той відреагував неприйнятно, не хотів розмовляти, сказав, що нічого відшкодовувати не буде, вживав нецензурну лайку та образливі слова. Бійку спровокував ОСОБА_15 .

Допитаний згідно із положеннями ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_14 суду показав, що того дня він познайомився з ОСОБА_16 , після чого вони разом пішли відпочивати до бару «Дублін», де сиділи на вулиці за столиком.

Коли ОСОБА_16 стало зле, він пішов купити мінеральної води, а коли через 10-15 хвилин повернувся, той тримаючись за щелепу, сказав, що якісь два мужика вибили йому зуби за цигарки.

Після цього вони з ОСОБА_8 пішли до нього додому, де він дав йому перевдягнути свої кросівки, а потім пішли шукати тих чоловіків.

Коли знайшли ОСОБА_15 біля магазину «Везунчик», він почав із ним розмовляти з приводу відшкодування ОСОБА_8 моральної шкоди, на що ОСОБА_15 почав вживати нецензурну лайку і замахнувся на нього.

Проте, ОСОБА_8 в цей час відтягнув його і почав битись із ОСОБА_15 .

Тоді ОСОБА_15 побіг по алеї, але ОСОБА_8 наздогнав його і там знову зав`язалась бійка.

Він же в цей час йшов по алеї позаду. Коли підійшов, то в ОСОБА_8 в руках вже був мобільний телефон.

Після цього вони разом пішли в бар «Манго», однак він сказав, що йде додому. В цей час вони зустріли патрульних, тому він звернув в сторону і побіг додому. Тікав тому, що мала місце бійка.

Дещо пізніше до нього додому прийшов ОСОБА_8 .

Обвинувачений вказав, що ОСОБА_8 взяв палицю у нього вдома, однак, для чого він її брав не цікавився. ОСОБА_8 наніс ОСОБА_15 три удари палицею, яка після цього зламалась, також руками і ногами, однак, куди саме не знає, бо було темно. При цьому, свідомість ОСОБА_15 не втрачав.

Спочатку бійка зав`язалась біля магазину «Везунчик», а потім продовжилась на алеї, що йде в бік другої школи.

Він же знаходився на відстані 4- 5 метрів від них, кричав, аби вони припинили бійку, але вони не реагували.

Коли той впав, ОСОБА_8 припинив наносити йому удари. Мельник намагався встати, щось бурмотав собі під ніс, але він не розібрав що саме.

Після цього вони розвернулись і пішли. Бачив кров на носі ОСОБА_15 .

Потерпілий ОСОБА_12 , батько ОСОБА_15 , допитаний в суді відповідно до ст.353 КПК України показав, що в ніч з 16 на 17 серпня 2019 року зателефонувала сусідка і повідомила про те, що його син знаходиться в реанімації.

Коли він з дружиною приїхали до лікарні, там вже були слідчі, а ОСОБА_17 знаходився під апаратом штучного дихання.

Слідчі сказали, що ОСОБА_17 зухвало побили два молодики, яких вже затримали.

Коли він з дружиною прибули до відділку поліції, то побачили там ОСОБА_8 , який на запитання чи знає він їх сина, мовчав, нічого не відповідаючи. Ніяких тілесних ушкоджень на ньому він не бачив.

Наступного дня у відділку поліції побачили ОСОБА_14 , який йому добровільно в присутності чергового та інших співробітників все розповів, зокрема, про те, що вони попросили у нього закурити, однак, ОСОБА_17 сказав, що в нього немає цигарок.

Розповів, як ОСОБА_8 бив ОСОБА_17 по голові, а він вирвався і побіг в сторону другої школи, де вони збили його з ніг.

Сказав, що били ОСОБА_17 вдвох у різній мірі палками з металевими частинами, ОСОБА_8 командував цим, а в кінці ОСОБА_8 стрибнув ОСОБА_17 на голову. Потім розповів як ОСОБА_8 заліз ОСОБА_17 в карман і забрав телефон та кредитні картки.

Сказав, що їм треба було відомстити за їх побиття якоюсь компанією.

Потерпілий вказав, що того дня син був на роботі, а він з дружиною на дачі.

Пізніше сусідка розповідала, що бачила, як о 22:00 вечора ОСОБА_17 вийшов з дому і пішов у напрямку другої школи. Цього дня він повинен був нагодувати кота, який живе в квартирі ОСОБА_18 , яка в цей час перебувала за межами міста.

Подія ж трапилась по дорозі від будинку ОСОБА_18 до їх будинку, але ОСОБА_17 міг піти з друзями на пиво, так як в його крові було знайдена алкоголь.

Син знаходився в лікарні без тями з 17 по 22 серпня 2019 року, у зв`язку із чим необхідно було купувати ліки.

Лікар сказав, що такого ще не бачив, ребра були поламані, а череп був відірваний. При цьому, мозок був неживий, а тому лікарі сказали, що надії немає.

Тож, показання обох обвинувачених і потерпілого, отримані судом згідно положень КПК України і сприймались ним безпосередньо, а тому є допустимими і одночасно належними доказами у справі, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів і є оціненими у сукупності із іншими доказами у справі, зокрема, показаннями свідків сторони обвинувачення.

Так, свідки, будучи допитаними відповідно до вимог ст. 352 КПК України та попередженими за завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань з непередбачених законом підстав, кожен окремо, дали суду такі показання.

Так, свідок ОСОБА_19 суду показав, що на запрошення поліцейських він був учасником слідчого експерименту з участю ОСОБА_14 , так як в цей час проходив повз гаражів, поруч із місцем, де він проводився.

Слідчу дії проводив слідчий, хтось знімав її на відеокамеру, все проходило спокійно, адвокат був присутній і ніяких заперечень не висловлював.

Свідок вказав, що є членом громадського формування з охорони громадського порядку, ОСОБА_15 був його сусідом доти, допоки проживав в квартирі батьків. Відносини із ОСОБА_15 та його батьками у нього сусідські, добрі, конфліктів ніколи не було.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що приймала участь у проведенні слідчого експерименту в якості понятої. Однак, з ким із обвинувачених проводилась ця слідча дія не пам`ятає, впізнати не може. Коли це було також не пам`ятає.

Зокрема, пам`ятає, що знаходилась в кабінеті слідчого, де був також хтось із підозрюваних. На його тілі ніяких тілесних ушкоджень вона не бачила, слідчий відносився до всіх коректно і з повагою.

Крім неї, там був ще один понятий, але чи був присутній адвокат вона не знає, так як було багато людей чоловічої статі.

Спочатку слідчий роз`яснив права, а потім усі поїхали на місце пригоди.

На місці пригоди все проходило спокійно, ніякого тиску не чинилось, підозрюваний все показував добровільно.

Свідок вказала, що проживає із потерпілим в одному будинку, ОСОБА_15 був її сусідом, чому викликали у якості понятої саме її не знає.

Свідок ОСОБА_21 дав показання про те, що точної дати не пам`ятає, десь у грудні 2019 року, приймав участь у слідчому експерименті із ОСОБА_8 .

Обстановка була спокійною, ніхто ні на чому не наполягав.

Коли виїхали на місце події, то ОСОБА_8 показував на манекені як все було.

Чи був адвокат він точно сказати не може, однак, був конвой, слідчий та ще одна жінка в якості понятої.

Чи заявляв ОСОБА_8 про залучення йому адвоката він не знає, однак підозрюваний поводив себе спокійно.

Свідок ОСОБА_22 показав, що точної дати не пам`ятає, у 2019 році він був на добовому чергуванні.

Близько 03:00 04:00 ранку вони службовим автомобілем їхали по проспекту Незалежності в м. Южноукраїнську в бік відділку поліції.

На перехресті бульвару Соборності та проспекту Незалежності він побачив двох осіб, які перебігали дорогу від магазину «АТБ» в бік магазину «Кристал».

Один біг попереду, другий за метрів двадцять позаду із прямою палицею в руках довжиною близько одного метра.

Однак, побачивши їх, той, що біг позаду з палицею, втік. У чому він був одягнений не знає, але пам`ятає, що в нього було довге волосся.

Підійшовши до другого молодика, вони запитали його чому той біжить, на що він відповів, що побачив друга в машині.

При цьому, ця особа перебувала в стані алкогольного сп`яніння, сказав, що працює будівельником і вказав, де проживає.

На запитання хто за ним біг, відповів, що не бачив і не знає.

При цьому, на кросівках світлого кольору він побачив плями, які були несвіжі і не червоні. На запитання про це, особа повідомила, що це робочі кросівки.

Тілесних ушкоджень та плям крові на одязі у цієї особи він не бачив.

Так, які черговий не повідомляв про те, що щось трапилось, то вони відпустили молодика.

Пізніше вони зустріли ГБР, які повідомили, що в місті побили чоловіка.

Після цього вони поїхали в гуртожиток №3, де з`ясовували місцезнаходження особи, яку зустріли раніше.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показав, що минулого току, точної дати не пам`ятає, він знаходився в добовому наряді, так як працює молодшим інспектором групи реагування Управління поліції охорони в м. Южноукраїнську.

Проїжджаючи про проспект Незалежності в м. Южноукраїнську, вони побачили двох осіб, які бігли в бік магазину «Кристал». При цьому, один із них був з палкою, інший без.

Коли вони почали їх наздоганяти, той, що був з палицею, побіг в темряву між будинками.

Наздогнавши іншого, що був без палки, вони запитали куди він біжить. Нащо він відповів, що побачив друга в машині та хотів, щоб той його підвіз. Хто за ним біг, сказав, що не бачив.

Тоді він пішов в бік магазину «АТБ», що знаходиться по проспекту Незалежності, 7, але там було все спокійно.

Повернувшись, він записав анкетні дані молодика, зокрема, місце його проживання.

Вже вранці вони дізнались, що цих осіб розшукують.

Свідок ОСОБА_24 дала показання про те, що в ніч з 17 на 18 серпня 2019 року вона знаходилась вдома. Вікна її квартири виходять на алею та дитячий садок.

Близько 24:00 години, коли вийшла на балкон, то побачила як якийсь чоловік пробіг на півзігнутих ногах, а потім став на коліна і обперся на дерево. Вона подумала, що він п`яний.

Згодом до нього підійшли ще два чоловіки і вели розмову про якісь окуляри. Так як розмова була спокійною, вона чула їх п`яні голоси, то подумала, що це звичайні хулігани.

Однак, повернувшись до кімнати, почула звуки двох «хлопків», неначе від удару палицею, які доносились з боку магазинів « ОСОБА_25 » та « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Повернувшись на балкон вона побачила трьох чоловіків, один із яких, а саме: ОСОБА_14 , дістав палку, схожу на біту. Де він її взяв не знає.

Через хвилини півтори дві потерпілий побіг, а вони пішли за ним. При цьому, від потерпілого було чути якісь нерозбірливі звуки, однак, він не кричав і про допомогу не просив.

Чи наздогнали вони потерпілого, вона вже не бачила, так як заважали крони дерев.

Свідок вказала, що добре запам`ятала обвинувачених, так як вони підійшли до ліхтаря, який знаходиться над її балконом, що розміщений на четвертому поверсі будинку, у той час, як дерев там нема і оглядовість хороша.

Вона розгледіла їх, побачила, що потерпілий був старшого віку, а обвинувачені молодші.

Один із них був в джинсових шортах, однак, в чому був одягнений інший не пам`ятає. Деталі одягу згадати не зможе, однак, за загальним виглядом вона впізнає обвинувачених.

Потім вона пішла в поліцію і розповіла, що бачила.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показала, що вона працює фельдшером швидкої допомоги.

В ніч з 17 на 18 серпня 2019 року близько 02:00 години надійшов виклик про те, що біля шкоди №2 на алеї лежить чоловік.

Коли приїхали на місце, вона побачила чоловіка, який лежав на землі в калюжі крові в неприродній позі.

Їй стало зрозуміло, що він знаходиться в глибокій комі через тяжку черепно мозкову травму, так як голова була деформована і повністю в крові. Чоловік не реагував і не розмовляв. Запаху алкоголю від нього вона не чула.

Вона разом із фельдшером ОСОБА_27 та водієм погрузили чоловіка на ноші і відвезли в приймальне відділення Южноукраїнської лікарні. Вона особисто зателефонувала до поліції, так як травма було явно «кримінальною».

Свідок ОСОБА_28 показала, що в ніч 17 серпня 2019 року вона знаходилась в себе вдома в квартирі АДРЕСА_7 . Прокинулась від того, що почула голосні звуки та удар об асфальт.

Вона підійшла до вікна та побачила лежачого на спині чоловіка, коло якого знаходилось ще двоє молодих людей, одягнутих в футболку і шорти. Чи тримали вони щось в руках, вона не звернула увагу. Чи перебували вони в стані алкогольного сп`яніння їй також невідомо.

Спочатку вона подумала, що вони допомагають йому піднятись, але приблизно через секунд десять вони втекли. Вона почула, як хтось із них сказав, що треба тікати.

Оскільки вона бачила, що з його голови текла кров, і він намагався піднятись, то о 02 :38 викликала швидку медичну допомогу.

По приїзду швидкої, через хвилин п`ять, вона чула, як лікарі говорили до чоловіка, але він не реагував. Тоді вони поклали його на ноші і відвезли.

Свідок вказала, що проживає на дев`ятому поверсі, вікна її квартири виходять саме на те місце, де відбулась подія, однак, трохи правіше. Їй було чітко видно, що відбувається, оскільки дещо лівіше від вікон її квартири знаходиться ліхтар, а дерева не заважають бачити.

Зокрема, свідок впізнала обвинуваченого ОСОБА_14 , однак, у якого на той час було довге волосся.

Свідок ОСОБА_18 , тітка ОСОБА_15 , в суді показала, що у серпні 2019 року вона знаходилась у с. Вишняківка Вінницької області.

16 серпня 2019 року вона зателефонувала ОСОБА_17 аби той погодував кота, який залишився в квартирі, що в м. Южноукраїнську, на що він погодився.

Невдовзі їй зателефонувала сестра і розповіла, що сталось.

Свідок вказала, що місце пригоди знаходиться далеко від її будинку, однак, на шляху до нього.

Свідок ОСОБА_29 показала, що вона виховувала спільну із ОСОБА_15 доньку, якій наразі чотири роки.

17 серпня 2019 року їй зателефонувала медична сестра ОСОБА_30 та повідомила, що ОСОБА_17 знаходиться в реанімаційному відділенні Южноукраїнської лікарні.

В цей день близько 18:15- 18:20 він телефонував їй, однак вона не взяла трубку і того дня з ним не спілкувалась.

Осіб, які вчинили правопорушення, вона не знає.

Свідок ОСОБА_31 показала, що вона проживає по сусідству із ОСОБА_15 16 серпня 2019 року близько 22:00 години вона стояла на балконі і бачила як він вийшов з під`їзду і пішов по ліву сторону від будинку.

Наступного дня вона йшла на базар і знайшла калюжу крові. А коли повернулась додому, то до неї прийшли поліцейські, запитували номер телефону ОСОБА_17 батьків, які в цей час були на дачі.

Свідок ОСОБА_32 показав, що ОСОБА_15 у нього на лікуванні не пам`ятає. Цей випадок йому не взагалі запам`ятався.

Свідок ОСОБА_27 показав, що працює фельдшером в Центрі екстреної медичної допомоги.

В серпні 2019 року, точної дати не пам`ятає, десь опівночі, надійшов виклик, після чого він разом із фельдшером ОСОБА_33 виїхали до місця, що знаходиться в районі другої школи.

По приїзду вони побачили лежачого на асфальтованій доріжці біля школи чоловіка, який був без свідомості, але він дихав і його серце працювало. Він був в крові, а на голові були пошкодження. При цьому, він нічого не говорив і не реагував.

Він разом із водієм поклали його на ноші, відвезли до лікарні, де передали лікарям.

Тоді вони зателефонували до поліції, а наступного дня він дізнався прізвище цього чоловіка.

Свідок ОСОБА_34 , мати ОСОБА_15 , в суді показала, що сина бачила 16 серпня 2019 року. В цей день він був на роботі, а вона з чоловіком поїхали на дачу, де залишились ночувати.

Ще 16 серпня 2019 року близько 16:00 години вона розмовляла із сином по телефону, однак, він їй не казав, що збирається кудись йти ввечері.

Проте, вона йому нагадала, що він має погодувати кота.

Близько 19:00 години він хотів прогулятись з дітьми, але його дружина не відповіла на телефонний дзвінок.

Сусідка бачила, що близько 22:00 години він вийшов з будинку і пішов в бік будинку її сестри, так як мав погодувати її кота.

Наступного дня 17 серпня 2019 року дня їй зателефонувала сусідка і сказала, що ОСОБА_17 знаходиться у важкому стані.

Тоді вони з чоловіком відразу поїхали до приміщення швидкої допомоги, де її пустили в палату, однак, ОСОБА_17 знаходився в комі, був весь побитий.

З лікарні вони з чоловіком поїхали до відділку поліції писати заяву. Там побачили когось із обвинувачених, але кого точно не пам`ятає. Хтось із них розповів все як було, казали, що ОСОБА_17 просив у них цигарки, але він не палив.

Свідок вказала, що мати ОСОБА_14 пропонувала їй гроші, але вони з чоловіком відмовились. Вона просила вибачення за свого сина.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні показав, що він працює лікарем хірургом в Южноукраїнській лікарні.

17 серпня 2019 року близько 03:00 години у відділення доставили особу із вкрай важкою черепно мозковою травмою, яка була поміщена до реанімаційного відділення.

З міста Миколаєва було викликано нейрохірурга, який зробив трепанацію черепа.

На тілі була обширна підшкірна гематома, забійні рани, садна, однак в яких саме місцях не пам`ятає. Пальпаторно було виявлено перелом черепа.

Свідок ОСОБА_36 показав, що 16 серпня 2019 року близько 03:00 години він йшов до магазину «Авоська», що на проспекті Соборності в м. Южноукраїнську.

Неподалік магазину він зустрів обвинувачених, при цьому бачив, що ОСОБА_8 тримав в руках дерев`яну палицю світлого кольору.

ОСОБА_8 запитав його чи не бачив він чоловіка, який щойно вибив йому зуби, на що він сказав ОСОБА_8 прибрати палицю і пішов далі до магазину.

Наступного дня він дізнався, що вбили його колегу ОСОБА_15 .

В ході допиту заявлених стороною обвинувачення свідків обставин, визначених ст. 87 КПК України установлено не було, а так само як і будь-яких інших даних, передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України щодо свідків, як то, показання або документи, що підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, які підтверджують нечесність останніх.

Відповідно, суд сприймає показання свідків як допустимі і належні докази у розумінні положень ст.ст. 85,86 КПК України, і вважає, що в сукупності із показаннями обвинувачених і потерпілого вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, як то, щодо часу, місця, способу учинення правопорушення, безпосередньо перебігу події і причетності обвинувачених до неї, наявності і спрямованості їх умислу і наслідків, що настали.

Однак, усі отримані в суді показання, слід оцінити в сукупності з іншими джерелами доказів, що надані сторонами, зокрема, протоколами слідчих дій і висновками експертів.

Так, у порядку ст. 358 КПК України судом досліджені надані стороною обвинувачення документи у їх розумінні згідно ст.ст. 84, 99 КПК України, що розцінені як фактичні дані, отримані у передбаченому указаним Кодексом порядку, на підставі яких, як кожного окремо, так і в сукупності, належить установити наявність чи відсутність фактів і обставин, що мають значення для цього кримінального провадження і підлягають доказуванню у ньому.

Зокрема, протоколом огляду місця події від 17 серпня 2019 року, складеного старшим слідчим СВ Южнуокраїнського ВП із додатком фототаблицею, зафіксовано наявність на земельній ділянці, вкритій асфальтобетонним покриттям, що розташована по АДРЕСА_6 біля території ЗОШ №2, а саме : між сходами, що ведуть до ЗОШ №2 та сходами, що ведуть до будинку АДРЕСА_8 , плями бурого кольору неправильної форми зовні схожою кров діаметром близько 30 50 см, поруч із якою наявні численні аналогічні плями діаметром до 1 см.

Протоколом огляду місця події від 17 серпня 2018 року із додатком фото таблицею (зображення №1- № НОМЕР_1 ) , що складений слідчим СВ Южноукраїнського ВП в присутності двох понятих та з участю спеціаліста зафіксовано наявність плями бурого кольору на земельній ділянці по АДРЕСА_6 , у тому числі діаметром до 0,5 см, які ведуть по пішохідній алеї в напрямку АДРЕСА_5 .

На відстані 1,5 метра від стіни магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » знаходиться фрагмент дерев`яної палки (держака), на якому наявні плями бурого кольору.

Під час огляду пішохідної алеї в торці будинку по проспекту Собороності блія входу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » виявлено ще один фрагмент дерев`яної палиці (держака).

Далі по алеї на відстані близько семи метрів виявлено окуляри для зору в пошкодженому та деформованому вигляді.

Оглядом місця події з участю підозрюваного ОСОБА_8 та в присутності двох понятих, оформленого протоколом від 18 серпня 2019 року із додатком фото таблицею (зображення №1- №14), що складений слідчим СВ Южунокраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області встановлено місце, на яке ОСОБА_8 вказав добровільно, де він сховав належний ОСОБА_15 мобільний телефон марки «Sony» червоного кольору. Мобільний телефон було виявлено в обмотці утеплювача системи вентиляції в технологічному приміщенні будівлі комунальної власності, що знаходиться по АДРЕСА_9 та яка передана у використання НКП «Южнуокраїснький міський центр медико санітарної допомоги».

В ході огляду встановлено IMEI, виявлено відсутність сім карти та вилучено телефон.

Протоколом огляду від 17 серпня 2019 року старшим слідчим Южноуркаїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області в присутності двох понятих у приймальному відділенні КЗ «Южноукраїснька міська лікарня» оглянуто та вилучено належний ОСОБА_15 одяг, а саме: чоловічі черевики з тканини сірого та синього кольору, чоловіча футболка сірого кольору, чоловіча білизна синьо сірого кольору, джинси чоловічі сірого кольору з ременем, виготовленим з матеріалу чорного кольору, зовні схожого на шкіру, та металевою бляшкою.

Із протоколу огляду місця події від 18 серпня 2019 року слідує, що слідчим СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області в присутності та за добровільної згоди ОСОБА_14 з участю двох понятих оглянуто квартиру АДРЕСА_10 .

В ході огляду виявлено та вилучено дерев`яну палицю темно коричневого кольору довжиною близько 60 см з надламаним кінцем; металеву сапу, до якої приєднана дерев`яна палка: кросівки білого кольору марки «Adidas» із плямами рожевого кольору на лицьовій стороні; джинсові шорти світло блакитного кольору з напівпрозорими плямами невідомого походження; еластичний бинт білого кольору.

Два фрагменти еластичного бинта, що вилучені з квартири ОСОБА_14 , були оглянуті слідчим Южноукраїнського ВП Первомаського ВП ГУНП в Миколаївській області в присутності двох понятих та з участю інспектора криміналіста. В ході огляду на фрагментах еластичних бинтів виявлено плями бурого і темно бурого кольору.

В сукупності ці докази вказують на місце вчиненого кримінального правопорушення і його обставини, зокрема, щодо предмету крадіжки, знаряддя умисного вбивства та у цілому причетності обвинувачених до події, у той час, як виявлені і зафіксовані у протоколах відомості будуть у подальшому використані в рамках кримінального провадження для встановлення інших обставин, що підлягають доказуванню у ньому, у тому числі й експертами.

Порушень вимог ст.ст. 223, 237 КПК України при проведенні огляду місцевості, приміщень та речей судом установлено не було.

Згідно висновку експерта № 921 від 06 грудня 2019 року на кросівках виявлено клітини з ядрами з домішками крові та встановлено їх генетичні ознаки. При цьому, генетичні ознаки клітин з ядрами крові, виявлені на кросівках, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_15 .

Отже, вказаний висновок говорить про наявність крові потерпілого ОСОБА_15 на кросівках, що були вилучені за місцем проживання ОСОБА_14 .

У решті ж висновок не є належним для цього кримінального провадження.

Згідно висновку експерта № 615 від 20 листопада 2019 року фрагмент дерев`яної палиці (держака), на якому мається пляма бурого кольору, фрагмент дерев`яної палиці, вилучених в ході огляду місця події від 17 серпня 2019 року та металева частина господарської сапки із фрагментом відламаного в ній дерев`яного руків`я, вилучені в ході огляду місця події 18 серпня 2019 року, до розділу складали єдине ціле.

Дане джерело вказує на знаряддя умисного вбивства, ураховуючи й то факт, що обвинувачені не заперечували його використання при вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно висновку експерта №538 від 17 вересня 2019 року ринкова вартість смартфону марки «Sony Xperia Z3» моделі D5803, червоного кольору, який був у використанні, станом на 17 серпня 2019 року, могла становити 800,00 грн.

Цей висновок стосується предмету інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, у тому числі й даних щодо його вартості, які дають змогу кваліфікувати діяння за відповідної статтею КК України.

Щодо наслідків інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 115 КК України, то судом досліджено протокол огляду від 22 серпня 2019 року із додатком фото таблицею (зображення №1- №10). Згідно якого слідчим СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області в присутності двох понятих та лікаря реаніматолога в приміщенні реанімаційної зали КЗ «Южноукраїнська міська лікарня» оглянуто труп ОСОБА_15 , на якому виявлено післяопераційна рана правої надбрівної дуги, підшкірна гематома правого та нижнього повіка, садно синього кольору, післяопераційна рана потиличної області, садна лівої надбрівної дуги, садна лівого надпліччя, підшкірна гематома в правій поясничній ділянці з переходом на передню бршчну стінку, післяопераційна рана в правій скроневій ділянці.

Згідно висновку експерта №2081 від 27 вересня 2019 року при судово медичному дослідження трупа ОСОБА_15 виявлені наступні тілесні ушкодження: в області голови та шиї численні крововиливи та садна на обличчі, рани в області правої брови та тім`яної області голови, перелом кісток основи та склепіння черепа, субдуральний (під тверду мозкову оболонку) крововилив по зовнішній поверхні правої лобно скронево тім`яної частки,ділянки забою речовини головного мозку в лобній частці справа та в тім`яній частці зліва, розтрощення речовини мозку в правій частці, субарахноїдальні (під м`яку мозкову оболонку) крововиливи по зовнішній поверхні правої лобної та лівої тім`яної частки, рана верхньої губи справа; в області тіла та кінцівок численні синці та садна переважно на правій передній та лівій задній поверхнях тіла та кінцівок, крововиливи в м`язах передньої черевної стінки справа.

Всі вищевказані тілесні ушкодження мають ознаки прижиттєвих, на що вказують крововиливи в місцях їх утворення.

Характер та розташування тілесних ушкоджень у вигляді численних синців та саден, в тому числі й на обличчі, тілі та кінцівках, забійної рани губи, крововиливів в м`язи бршчної стінки, утворились від численних (щонайменше семи) ударних впливів тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, якою могла бути поверхня кулака руки або взутої ноги.

Характер та розташування тілесних ушкоджень у вигляді забитих ран голови, крововиливу в м`які тканини голови, перелом кісток основи та склепіння черепа з утворенням субдурального та субарахноїдалього крововиливів з ділянкою забою та розтрощення речовин мозку та крововиливи на зовнішній поверхні правої і верхньої кінцівки та черевної стінки справа утворились від неодноразового ударного впливу тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, вірогідніше за все поздовжньої форми.

Тілесні ушкодження у вигляді численних синців, саден та забитої рани верхньої губи справа носять ознаки легких тілесних ушкоджень та в прямому причинно наслідковому зв`язку з настання смерті не знаходяться.

Тілесні ушкодження в області голови, а саме: крововиливи в м`які покрови голови, забійні рани голови, перелом кісток основи та склепіння черепа, субдуральні та субарахноїдальні крововиливи з ділянками забою та розтрощення речовин мозку у своїй сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинно- наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_15 настала від відкритої черепно мозкової травми у вигляді забійних ран голови, переломів кісток склепіння та основи черепа, субдорального (під тверду мозкову оболонку) та субарахноїдального (під м`яку мозкову оболонку) крововиливів з ділянками забою та розтрощення речовин мозку з вклиненням його стовбурових відділів у великий потиличний отвір.

Малоймовірно, що ОСОБА_15 після спричинення йому тілесних ушкоджень міг здійснювати самостійно активні дії: чинити опір (самооборону), пересуватися та кричати.

При судово медичному дослідженні трупу ОСОБА_15 знайдені тілесні ушкодження в області кінцівок у вигляді численних саден та синців, які характерні для боротьби та самозахисту та свідчать про здійснення ним фізичного супротиву в момент посягання на його здоров`я.

Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, в момент їх спричинення взаємне розташування потерпілого та нападаючого (нападаючих) змінювалось.

Виявлені при судово медичному дослідженні трупу ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді синців поздовжньої форми на кінцівках та правої бокової поверхні передньої черевної стінки свідчать про те, що вірогідніше за все травмуючий предмет був повздовжньої форми, не виключено округлої.

Кількість ударних впливів в область голови в результаті яких утворились виявлені тілесні ушкодження не менше трьох.

Сила прикладення, з якою наносились удари ОСОБА_15 , дула достатня для утворення тілесних ушкоджень.

Маловірогідно отримання ОСОБА_15 тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи.

Не виключено, що при наданні своєчасної спеціалізованої кваліфікованої медичної допомоги життя потерпілого могло бути збережене.

Дата та час смерті, вказані в історії хвороби 22 серпня 2019 року о 18:50 годині не суперечать судово медичним даним.

Ці джерела доказів дають змогу визначити характер, локалізацію та кількість тілесних ушкоджень, їх тяжкість, а так само і причини смерті ОСОБА_15 , як то, наслідки, що настали в результаті протиправного діяння обвинувачених.

Із протоколу слідчого експерименту від 18 вересня 2019 року, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, за участю підозрюваного ОСОБА_14 , в присутності його захисника та двох понятих, вбачається, як ОСОБА_14 на місці події вказує, де знаходився потерпілий, де саме і як він намагався вдарити ОСОБА_14 , місце, де ОСОБА_8 почав наносити потерпілому удари рукою та палицею, у якому напрямку після цього побіг потерпілий та де саме ОСОБА_8 після того, як наздогнав потерпілого продовжив наносити йому удари. Зокрема, показав, як ОСОБА_8 стрибнув на голову потерпілого, коли той вже знаходився в положенні лежачи лицем донизу.

Тож, вказаний доказ дає повне уявлення щодо місця вчинення кримінального правопорушення, механізму та перебігу подій у частині спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілому.

При цьому, суд відхиляє твердження обвинуваченого ОСОБА_14 про його участь у слідчому експерименті в результаті застосування відносно нього незаконних методів слідства, позаяк, таке спростовується даними постанови слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого в м. Миколаєві від 15 грудня 2020 року, якою кримінальне провадження №0000411 від 08 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України закрите у зв`язку з відсутністю у діях працівників Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області складу цього правопорушення.

Водночас, протокол слідчого експерименту від 12 грудня 2019 року суд вважає належним, проте, недопустимим доказом у справі через проведення цієї слідчої дії з участю підозрюваного ОСОБА_8 за відсутності захисника.

Так, згідно ч.1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Станом на 12 грудня 2019 року ОСОБА_8 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні , а тому участь захисника у проведенні цієї слідчої дії є обов`язковою. І будь яких виключень із цього правила закон не визначає.

Згідно ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист (п.3 ч.2 ст. 87 КПК України).

Тому, ураховуючи, що обов`язкова участь захисника при проведенні слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_8 згідно положень ч.1 ст. 52 КПК України забезпечена не була, суд має визнати таке порушенням права на його захист, що в силу ч.1 ст. 87, п.3 ч.2 ст. 87 КПК України має насідком визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим і непридатним для використання в процесі доказування.

Разом із цим, визнання цього доказу недопустимим не перешкоджає суду встановити дійсні обставини справи, ураховуючи те, що обвинувачені дали показання з приводу перебігу подій, що мали місце, у тому числі й щодо механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Протоколи отримання зразків для експертизи у підозрюваного ОСОБА_9 від 19 серпня 2019 року, протоколи отримання зразків у підозрюваного ОСОБА_14 для експертизи від 18 серпня 2019 року суд визнає неналежними доказами у розумінні положень ст. 85 КПК України, так як вони не містять у собі відомостей щодо обставин, які підлягають доказуванню чи то інших обставин, які мають для нього значення, ураховуючи, що суду не надано висновків експертних досліджень, у яких використовувались ці зразки.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2019 року та довідки до нього свідок ОСОБА_36 на фотознімку №1 впізнав ОСОБА_8 , якого бачив 17 серпня 2019 року близько 03:40 години на пішохідній алеї навпроти БК «Енергетик».

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2019 року та довідки до нього свідок ОСОБА_24 на фотознімку №2 впізнала ОСОБА_14 , який дістав биту і був одягнений в куртку, який ще з одним чоловіком кричали «відповіси за окуляри», та який побіг за невідомо чоловіком в напрямку ЗОШ №2, що в м. Южноукраїнську.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2019 року та довідки до нього свідок ОСОБА_24 на фотознімку №4 впізнала ОСОБА_16 , якого 17 серпня 2019 року в нічний час бачила на бульварі Шкільному, який ще з один чоловіком з криком «відповіси за окуляри» побіг в напрямку ЗОШ №2 в м. Южноукраїнську.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2019 року та довідки до нього свідок ОСОБА_28 на фотознімку №1 впізнала ОСОБА_14 , якого 17 серпня 2019 року близько 02:30 години бачила біля потерпілого ОСОБА_15 , який лежав на спині неподалік ЗОШ №2, що по бульвару Шкільному в м. Южнуокраїнську.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2019 року та довідки до нього свідок ОСОБА_28 на фотознімку №2 впізнала ОСОБА_8 , якого 17 серпня 2019 року близько 02:30 години бачила біля потерпілого ОСОБА_15 , який лежав на землі неподалік ЗОШ №2 по бульвару Шкільному в м. Южноукраїнську.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2019 року та довідки до нього свідок ОСОБА_22 на фотознімку №3 впізнав ОСОБА_8 , якого 17 серпня 2019 року близько 04:00 години на проспекті Незалежності в м. Южнуокраїнську.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2019 року та довідки до нього свідок ОСОБА_23 на фотознімку №4 впізнав ОСОБА_8 , якого 17 серпня 2019 року приблизно о 04:00 годині бачив на проспекті Незалежності в м. Южноукраїнську.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2019 року та довідки до нього свідок ОСОБА_23 на фотознімку №2 впізнав ОСОБА_14 , якого 18 серпня 2019 року приблизно о 04:00 годині бачив на проспекті Незалежності в м. Южноукраїнську з палицею в руках.

Крім цього, в судовому засіданні досліджено ряд речових доказів, наданих прокурором для підтвердження висунутого ним обвинувачення.

Тим самим, усі досліджені у цьому провадженні докази сторони ,обвинувачення, як кожен окремо, так і у їх сукупність, з урахуванням показань обвинувачених, підтверджують обставини, що регламентовані ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення ( його часу, місця, способу, обставин його вчинення, у тому числі й перебігу події), причетності обвинувачених до учинення інкримінованих їм діянь, їх винуватості, форми їх вини, мотивів і мети та водночас дають повне уявлення щодо усіх елементів і ознак інкримінованих ОСОБА_8 та ОСОБА_14 у даному провадженні кримінальних правопорушень.

При цьому, усі фактичні дані у цьому провадженні, що досліджені судом, за виключенням протоколу слідчого експерименту від 12 грудня 2019 року з участю підозрюваного ОСОБА_8 , який судом попередньо виключено із доказової бази, отримані стороною обвинувачення у цілому із застосуванням належної правової процедури, позаяк, виходять із належних процесуальних джерел, зібрані уповноваженими суб`єктами і у належному процесуальному порядку за наявності на те правових підстав.

Будь яких істотних порушень прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, під час здійснення досудового розслідування, а також доказів, що здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що зумовило б визнання того чи іншого доказу/доказів недопустимими, судом не виявлено і сторонами не доведено.

Стороною захисту при цьому, надано висновок експерта №466 від 13 грудня 2019 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлено краєві сколи коронки 6 зуба на нижній щелепі справа, 5 зуба справа на верхній щелепі, 6 зуба зліва на нижній щелепі.

Краєві сколи виникли від механічної дії внаслідок удару ( ударів) тупим (тупими) предметом (предметами). Не виключається вірогідність утворення краєвих сколів від одного удару. Вказати час виникнення краєвих сколів неможливо.

Ці ушкодження відносяться до категорії легких. Не виключається вірогідність утворення краєвих сколів коронок від удару (ударів) руками, ногами, головою та іншим тупим предметом (іншими тупими предметами). Не виключається вірогідність утворення краєвих сколів внаслідок падіння з положення стоячи та удару об тверду поверхню ділянкою обличчя. Не виключається вірогідність утворення краєвих сколів при обставинах, на які вказує підозрюваний (17 серпня 2019 року біля 00:30 ОСОБА_15 наніс удар в ділянку обличчя кулаком. Падав, свідомості не втрачав).

Судом враховано ці висновки експерта, однак не зрозуміло, що сторона обвинувачення намагається ними довести, ураховуючи, що наявність конфлікту між ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , зокрема, спричинення останньому легких тілесних ушкоджень у виді краєвих сколів зубів, в сукупності з іншими обставинами справи та доказами на їх підтвердження, визначає, у тому числі, й спрямованість умислу ОСОБА_8 , направленого на позбавлення ОСОБА_15 життя.

Та у будь якому випадку спричинення ОСОБА_15 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не виправдовує подальших протиправних дій останнього.

Фототаблиці, надані захисником ОСОБА_37 (зображення №1-№5) зроблені за допомогою мобільного телефону з місця події, у тому числі й вночі, суд розцінює критично, позаяк, обвинувачені не заперечують установлене в ході досудового розслідування та судового розгляду місце події і факт свого перебування у ньому під час вчинення правопорушення.

Доводи про те, що свідок ОСОБА_28 з балкону дев`ятого поверху будинку в нічний час не могла бачити обвинувачених даними фотознімками однозначно не підтверджуються.

Тому суд знову звертає увагу, що обвинувачені не заперечують факту свого перебування у цьому місці під час вчинення правопорушення і не висувають своєї версії щодо наявності у них алібі.

Тому ці доводи і надані на їх підтвердження докази не мають значення для цього кримінального провадження, у той час, як показання свідка ОСОБА_28 кореспондуються з іншими доказами у справі, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_24 , у тому числі й показаннями самих обвинувачених щодо місця вчиненого правопорушення.

Надані ж стороною захисту відомості, що характеризують особи обвинувачених будуть ураховані судом при призначенні покарання.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості та/або неналежності тих чи інших доказів почуті судом, однак сприйняті ним як формальні і такі, що за своєю суттю не здатні переконати у неможливості використання того чи іншого доказу в процесі доказування.

А тому вказані стороною захисту певні недоліки, що наявні у процесуальних джерелах доказів, ані самі по собі, ані в сукупності, не зумовлюють визнання того чи іншого доказу недопустимим чи то неналежним, з огляду, зокрема, на відхилення судом ряду вказаних вище доказів як недопустимих та неналежних.

Стосовно доводів про участь свідка ОСОБА_19 в якості понятого при проведенні слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_14 , який, на думку сторони захисту є заінтересованою особою через своє знайомство із ОСОБА_15 та його сім`єю, то слід вказати, що сторона захисту не довела того, що його участь вплинула на результати слідчої дії, зокрема, з точки зору порушення прав підозрюваного.

При цьому, суд відмічає, що слідчий експеримент з ОСОБА_14 було проведено з участю захисника та застосуванням його безперервного відеозапису, що в силу ч.7 ст. 223 КПК України виключає обов`язкову участь понятого при проведенні цієї слідчої дії.

Твердження про не роз`яснення підозрюваному ОСОБА_14 перед проведенням слідчого експерименту його права, передбаченого ст. 63 Конституції України, не може зумовити визнання відповідного протоколу недопустимим доказом, так як із нього встановлено факт роз`яснення прав, передбачених ст. 42 КПК України, зокрема, нічого не говорити з приводу підозри або у будь який момент відмовитись відповідати на запитання.

Тобто, фактично право не свідчити проти себе було роз`яснено і можливість його реалізації забезпечена.

Крім цього, суд звертає увагу, що слідчий експеримент проведено з участю захисника, до обов`язків якої входить представляти інтереси підозрюваного та не допустити порушення його прав, що приписує їй Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Решта ж доводів сторони захисту не є істотним.

Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, шляхом оцінки наданих сторонами у його розпорядження доказів, як кожного окремо, так і їх сукупності, у тому числі, їх достатнього обсягу, приходить до висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України та винуватість ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», тобто, із таким ступенем достовірності доказів, за якого тягар доведення зі сторони обвинувачення суд визнає знятим.

У той час, як сторона захисту своїми доводами і доказами висунутого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення не спростувала ні повністю, ні у якійсь певній частині.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що установлює санкцію за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

Перевіряючи правильність кваліфікації інкримінованих обвинуваченим діянь, ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 оспорює кваліфікацію своїх дій за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України і вважає її правильною за ч. 2 ст. 121 КК України, у той час, як обвинувачений ОСОБА_14 взагалі заперечує свою причетність до інкримінованого йому злочину, суд ураховує таке.

Так, ч. 2 ст. 115 КК передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

У свою чергу ч. 2 ст. 121 КК передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

ВС ККС у постанові від 25 березня 2021 року у справі № 428/11944/19 вказав, що умисне вбивство відрізняється від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, і визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК).

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.

З огляду на зазначене суд вважає, що сукупність наявних у його розпорядженні доказів переконливо свідчить про те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 до (наявність конфліктної ситуації біля бару «Дублін», обране ним знаряддя вчинення злочину (палиця), наполегливе намагання знайти потерпілого з метою з`ясувати питання щодо відшкодування шкоди за зламані окуляри та вибиті зуби, невдоволення відмовою потерпілого у вирішенні цього питання, вчинений ним опір) та після вчинення злочину (залишення його на місці вчинення злочину у тяжкому і безпорадному стані, так як обвинувачені усвідомлювали, що він вже не може розмовляти і піднятись із землі самостійно), механізм, характер, спосіб завдання, кількість ударів (руками, ногами та палицею, щонайменше у кількості семи) та локалізацію тілесних ушкоджень, зокрема, спричинення тяжких тілесних ушкоджень у життєво-важливі органи (голову та шию), безумовно вказують на спрямованість його дій саме на позбавлення ОСОБА_15 життя.

Також про наявність у ОСОБА_8 умислу саме на заподіяння смерті ОСОБА_15 свідчить і той факт, що обвинувачений не припинив свої протиправні дії після того, як потерпілий намагався втекти від нього, наздогнав його, а коли той впав на землю, ОСОБА_8 , розуміючи, що ОСОБА_15 ще живий і не може чинити опір, стрибнув обома ногами на потиличну область голови потерпілого, що в сукупності з наведеними вище обставинами вказує на те, що він бажав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті від вчиненого ним діяння.

Тим самим, сукупність досліджених судом доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство.

Щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_8 , то вчинення останнього підтверджується показаннями самого обвинуваченого щодо корисливого мотиву і мети, а так само і способу його вчинення у сукупності із даними протоколу огляду місця події від 18 серпня 2019 року у частині предмету правопорушення та даними висновку експерта №538 від 17 вересня 2019 року щодо розміру матеріальної шкоди, спричиненої потерпілому.

При цьому, судом установлено, що ОСОБА_8 , вилучивши у потерпілого телефон, розпорядився ним на власний розсуд.

З урахуванням такого, суд, провівши судовий розгляд згідно ч.1 ст. 337 КПК України в межах висунутого ОСОБА_8 обвинувачення відповідно до обвинувального акта, ураховуючи положення ч.3 ст. 337 цього ж Коддексу, вважає дійсними обставини щодо вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Твердження сторони захисту про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 на ч. 2 ст. 121 КК є необґрунтованими та спростовуються встановленими фактичними обставинами учиненого ним кримінального правопорушення.

Стосовно доводів захисту про непричетність обвинуваченого ОСОБА_14 до учинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, то суд відмічає наступне.

Згідно ст. 26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

За ч.2 ст. 27 КК України виконавцем (співвиконавцем) є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

ВС ККС у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 405/2648//18 вказав, що домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 11/785/124/14 нагадав, що домовитися про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди про скоєння відповідного діяння до моменту виконання його об`єктивної сторони. Така домовленість може відбуватись у будь-якій формі - як у вербальній, так і за допомогою конклюдентних дій.

Конклюдентними вважають мовчазні дії, з яких можна зробити висновок про дійсні наміри особи. Це, наприклад, обмін жестами, мімікою, певними рухами, внаслідок чого дії співучасників стають узгодженими.

Причому проміжок часу між домовленістю і реальним початком учинення злочину може бути різний і вирішальної ролі не відіграє. Домовленість може бути досягнута як за тривалий час до вчинення суспільно небезпечного діяння, так і за кілька годин, хвилин чи секунд.

Із матеріалів провадження видно, що дії ОСОБА_8 та ОСОБА_14 із самого початку були узгодженими, а спільність їх умислу, спрямованого на спричинення смерті ОСОБА_15 , підтверджена конклюдентними діями обох обвинувачених, оскільки вони діяли як співвиконавці.

Зокрема, у цій справі достовірно установлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_14 разом прийшли в квартиру за місцем проживання ОСОБА_14 , де взяли знаряддя чинення кримінального правопорушення, зокрема, ОСОБА_38 держак від сапки, а ОСОБА_14 ніжку від стола. Після чого спільно пішли на пошуки потерпілого та спільно віднайшли його.

При цьому, розмову із потерпілим з приводу конфлікту, що попередньо мав місце між ним і ОСОБА_8 , розпочав саме ОСОБА_14 , якого за узгодженими показаннями обох обвинувачених потерпілий намагався вдарити та до якого вживав нецензурну лайку. Ця обставина, окрім інших, також вказує на спрямованість умислу ОСОБА_14 .

При цьому, за показаннями свідків ОСОБА_28 і ОСОБА_24 , які за своєю суттю узгоджуються між собою, вони бачили ОСОБА_14 порід із потерпілим на місці вчинення правопорушення та із палицею в руці. Обвинувачені обопільно покинули місце злочину, усвідомлюючи, що потерпілий вже не може чинити опір і знаходиться у важкому стані.

Наявність у ОСОБА_14 палиці підтверджується і показаннями свідками ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , які бачили, які він тікав, тримаючи в руці палицю.

Невстановленість в ході досудового розслідування того, що саме ця палиця є знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, а не інша, але ідентична з нею, не вплинула на кінцевий висновок суду у цьому питанні, позаяк сукупністю обставин справи достовірно підтверджується факт вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення із застосуванням палиці.

З огляду ще й на те, що ОСОБА_14 добровільно видав поліцейським ніжку від стола в ході проведення огляду його квартири у зв`язку із підозрою на вчинення ним кримінального правопорушення.

Отже, ці обставини у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_14 у вчиненні умисного вбивства за попередньою змовою групою осіб.

Умисне вбивство визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб (п. 12 ч. 2 ст. 115), якщо у позбавленні життя потерпілого брали участь за попередньою домовленістю як співвиконавці дві і більше особи. Кожна з осіб, які з умислом на вбивство завдали потерпілому поранення, незалежно від того, яке з поранень виявилося безпосередньою причиною смерті потерпілого, повинні відповідати за умисел на вбивство як співвиконавці.

Співвиконавцями умисного вбивства повинні визнаватися також ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо було заподіяно смерть потерпілого, але, будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, здійснили частину того обсягу дій, який група вважала за необхідне виконати з метою реалізації цього умислу.

Та як установив суд, ОСОБА_14 не лише перебував поряд із ОСОБА_8 , а й вчиняв дії, що свідчать про його дійсні наміри, як то, умисел на умисне вбивство ОСОБА_15 , а саме: взявши палицю прибув разом із ОСОБА_8 на місце вчинення злочину, мав змогу бачити і усвідомлював дії останнього, однак, активно не намагався відвернути наслідки його діяння.

А будучи поміченим поліцією охорони відразу після вчинення правопорушення, втік з полицею в руках.

За такого, суд відхиляє доводи захисту про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 із п. 12 ч.2 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України і вказує на безпідставність тверджень про непричетність ОСОБА_14 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Тим самим, суд у світлі установлених ним фактичних обставин справи шляхом зіставлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак учинених діянь конкретному складу злочину, передбаченому КК України, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України та за ч.1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив умисне вбивство за попередньою змовою групою осіб та таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Дії обвинуваченого ОСОБА_14 з мотивів, що наведені вище, суд кваліфікує за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, оскільки він вчинив умисне вбивство за попередньою змовою групою осіб.

Обставини, що пом`якшують та/або обтяжують покарання

Обставин, які б відповідно до переліку ст.66 КК України та інших обставин, що не ввійшли до цього переліку і пом`якшували б покарання обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_14 суд не установив.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_14 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, установлено і не заперечується обвинуваченими, що вони безпосередньо перед вчиненням кримінального правопорушення спільно вживали алкогольні напої.

Мотиви призначення покарання

Тож, вирішуючи питання про обрання міри (виду і розміру) покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень (злочинів), особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому в аспекті ступня тяжкості учинених обвинуваченим ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, суд бере до уваги, що він скоїв особливо тяжкий злочин (п. 12 ч.2 ст. 115 КК України) та кримінальний проступок ( ч.1 ст. 185 КК України), особливості й обставини вчинення кожного із правопорушень, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення щодо кожного із них, поведінку обвинуваченого до, під час та після вчинення злочину, у тому числі що діями ОСОБА_16 було спричинено невідворотні наслідки у виді настання смерті потерпілого та його більш істотну участь у досягненні цього наслідку.

Стосовно ступеня тяжкості учиненого ОСОБА_14 кримінального правопорушення, то суд враховує, що він скоїв особливо тяжкий злочини, особливості й обставини їх скоєння, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, поведінку обвинуваченого до, під час та після вчинення злочину, у тому числі що діями ОСОБА_14 було спричинено невідворотні наслідки у виді настання смерті потерпілого та його менш істотну участь у досягненні цього наслідку.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , то слід врахувати його молодий вік, те, що він раніше не судимий, проходив військову службу в Збройних силах України, позитивно характеризувався за місцем служби, офіційно не працевлаштований, має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, сім`ю, до складу якої входять мати, брат, сестра та вітчим, не одружений, на утриманні непрацездатних та/або неповнолітніх осіб не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується прийнятно.

Ураховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_14 , суд бере до уваги те, що він є особою молодого віку, раніше не судимий, має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не одружений, на момент затримання був працевлаштований на підставі цивільно правової угоди, на утриманні неповнолітніх та/або непрацездатних осіб не має, має сім`ю до складу якої входять мати, сестра та вітчим, прийнятно характеризується за місцем проживання.

За таких обставин, за умови відсутності підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі та у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту із застосуванням положень ч.1 ст. 70 того ж Кодексу, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання меншу суворого покарання більш суворим, оскільки переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження учинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Прийшовши до висновку про застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим, суд враховує, крім наведених вище даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 кількість злочинів, учинених обвинуваченим, що входять до сукупності, вид сукупності, умисну форму вини та мотиви вчинення кожного із злочинів.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_14 , то суд вважає, що за умови відсутності підстав для застосування відносно нього положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України йому належить призначити покарання у межах санкції ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому суд виходив із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і прийшов до висновку, що визначена його міра щодо кожного із обвинувачених, є достатньою для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, як ними самими, так і іншими особами.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винних, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

У той час, як призначення більш тяжчого покарання сприймалося б як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, як жорстоке поводження.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

В рамках кримінального провадження потерпілим ОСОБА_12 ( цивільний позивач) пред`явлений цивільний позов до ОСОБА_8 та ОСОБА_14 ( цивільні відповідачі) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зокрема, вимоги обґрунтовані тим, що результаті протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер його син ОСОБА_15 ..

Внаслідок такого він зазнав матеріальних збитків на загальну суму 85 971,64 грн. та моральної шкоди, яку оцінює у 350 000,00 грн.

При цьому, матеріальна шкода включає у себе витрати на ліки та лікарські засоби у розмірі 7 871,64 грн., на поховання сина у розмірі 9 800,00 грн., на поминальні обіди у розмірі 14 700,00 грн. та виготовлення і встановлення пам`ятника у розмірі 53 600,00 грн.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, викликаних втратою сина, у якого залишилось двоє малолітніх дітей.

За такого, цивільний позивач просив суд стягнути солідарно із цивільних відповідачів на його користь матеріальну шкоду у сумі 85 971, 64 грн. та моральну шкоду у розмірі 350 000,00 грн., а так само і витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

В судовому засіданні цивільний позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі і просили його задовольнити.

Цивільні відповідачі та їх захисники проти задоволення цивільного позову заперечили.

Суд, у свою чергу, дослідивши надані цивільним позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності, розглянувши сам спір у кримінальному провадженні на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилом ч.3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У цій справі шляхом надання відповідних чеків є доведеним спричинення цивільному позивачу матеріальної шкоди, що полягає у здійсненні витрат на придбання ліків та лікарських засобів, понесених за період знаходження ОСОБА_15 в лікарняному закладі, на загальну суму 8 607, 87 грн.

Однак, суд, будучи в силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, позбавленим можливості вийти за межі заявлених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути із цивільних відповідачів на користь цивільного позивача витрати на ліки та лікарські на суму лише у 7 871,64 грн., як те заявлено у цивільному позові.

Крім цього, суд вважає належно доведеним розмір понесених цивільним позивачем витрат, пов`язаних із похованням ОСОБА_15 у сумі 9 800,00 грн., із яких 1 450,00 грн. витрати, підтверджені товарним чеком від 23 серпня 2019 року ( а.с. 54) та 8 350,00 грн., витрати, підтверджені рахунком №237 від 24 червня 2019 року ( а.с. 55).

Отже, ці збитки підлягають стягненню із цивільних відповідачів на користь цивільного позивача.

Разом із цим, суд відмічає, що витрати на поминальні обіди на загальну суму 14 700, 00 грн. згідно рахунків від 24 серпня 2019 року та 29 вересня 2019 року ( а.с. 54) не підлягають стягненню із цивільних відповідачів, зокрема, через таке.

Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до статті 2 Закону України від 10 липня 2003 № 1102-IV «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Виходячи зі змісту цієї норми права, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання.

Стосовно витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника у сумі 53 600 згідно накладної від 30 жовтня 2019 року (б/н), то вони також не можуть бути стягнуті із цивільних відповідачів на користь цивільного позивача.

Зокрема, в судовому засіданні представник цивільного позивача вказала, що на момент отримання цієї накладної і подання її до суду пам`ятних виготовлено та установлено не було.

Фактичних витрат за цією накладною, як пояснила представник, цивільним позивачем здійснено не було, вона просто вказує на розцінки щодо виготовлення і встановлення пам`ятника на день її отримання.

Однак, суд звертає увагу представника цивільного позивача, яка є фаховим юристом, на те, що відшкодуванню підлягають лише реальні збитки, в не орієнтовні чи прогнозовані в майбутньому, які ймовірно можуть бути понесені у заявленій сумі.

У даному випадку накладна від 30 жовтня 2019 року (б/н) підтверджує лише саму по собі вартість тих чи інших товарів, послуг і робіт, пов`язаних із виготовленням пам`ятника, яка встановлена ФОП ОСОБА_39 .

У той час, як цивільний позивач та його представник своїми поясненнями взагалі спростовували факт реального здійснення витрат саме за цим документом.

Натомість, цивільний позивач та його представник в судовому засіданні вказали про виготовлення на цей час пам`ятника на значно більшу суму, аніж 53 600,00 грн.

Проте, докази цьому, як то, товарні чеки чи інші документи, що підтверджують фактичний розрахунок за виготовлення чи встановлення пам`ятника у розмірі більшому, ніж заявлений цим позовом, згідно пояснень цивільного позивача та його представника знаходяться вдома.

Однак, суд відмічає що згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

А тому розмір матеріального збитку (фактично понесених витрат ) не доказується лише самими по собі поясненнями сторони із посиланням на докази, які знаходяться вдома.

Суд знову звертає увагу, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст. 12 ЦПК України)

При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій ( ч.4 ст. 12 ЦПК України).

Крім цього, документи, які не надані суду згідно встановленої законом процедури і не досліджувались ним безпосередньо, так як знаходяться десь вдома, не можуть бути доказами у тій чи іншій справі у розумінні ст.76 ЦПК України.

Об`єктивних і дійсних причин неможливості надання доказів, що підтверджують розмір реально понесених цивільним позивачем витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника, суду з`ясувати не вдалось.

Відповідно, в силу положень ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, які б цивільному позивачу та його представнику належало б врахувати при зверненні із цивільним позовом, вимога про стягнення із цивільних відповідачів витрат на придбання і встановлення пам`ятника у сумі 53 600,00 грн. не може бути задоволена.

Тим самим, матеріальна шкода є належно доведеною лише у частині витрат на ліки та лікарські засоби на загальну суму 7 871,64 грн. ( згідно позовної заяви) та у частині витрат, пов`язаних із похованням на загальну суму 9 800,00 грн.

Тому із цивільних відповідачів на користь цивільного позивача слід стягнути матеріальної шкоди на загальну суму 17 671,64 коп., із яких заявлені у позові ( хоча судом встановлено більший розмір) витрати на ліки та лікарські засоби на суму 7 871,64 грн. та витрати, пов`язані із похованням на загальну суму 9 800,00 грн.

Щодо питання стягнення моральної шкоди, то суд відмічає таке.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, за загальним правилом відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У частині третій статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд перш за все враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю. Через смерть сина цивільний позивач пережив горе і втрата близької людини завдала йому суттєвих психологічних страждань.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховуючи характер та обсяг страждань (душевних, психічних), яких зазнав цивільний позивач через втрату сина, характер немайнових витрат, їх тривалість, неможливість їх відновлення, а також виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, з урахуванням віку і стану здоров`я цивільних відповідачів, які на цей час не мають легальних джерел доходу, вважає необхідним частково задовольнити вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн., яку слід солідарно стягнути із цивільних відповідачів.

Тому у цілому, цивільний позов з мотивів, що наведені вище, підлягає до часткового задоволення.

Стосовно питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то остання також підлягають стягненню із цивільних відповідачів, з урахуванням обставин частини 2-4 ст. 137 ЦПК України та з огляду на те, що цивільними відповідачами не заявлялось клопотань про зменшення розміру цих витрат.

У даному випадку на підтвердження цих обставин суду бути надані договір доручення на захист прав і законних інтересів особи від 11 жовтня 2019 року та квитанцію №58 від 20 жовтня 2019 року, у тому числі й розрахунок наданих послуг.

Тож, витрати на правову допомогу у цій справі є документально підтвердженими, що є підставою для задоволення вимоги про відшкодування цих витрат.

За правилами ч.2 ст. 124 КПК України із обвинувачених належить стягнути документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме : у розмірі 11 028,54 грн. за проведення біологічної експертизи, тобто по 5 514, 27 грн. із кожного.

Крім цього, із обвинуваченого ОСОБА_8 належить стягнути 1 256,08 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи, оскільки обвинуваченому ОСОБА_14 вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України не інкримінується.

Відповідно, із ОСОБА_8 належить стягнути витрат на залучення експертів у розмірі 6 770,35 грн. (5 514, 27 грн. +1 256,08 грн. = 6 770,35 грн.).

Арешт, накладений на речові докази на підставі ухвали слідчого судді Южноукраїнського міського суду від 20 серпня 2019 року, належить скасувати згідно ч.4 ст. 174 КПК України.

Речовими доказами, арешт із яких підлягає скасуванню, та іншими речовими доказами у кримінальному провадженні слід розпорядитись відповідно до правил ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою, враховуючи положення ст.ст. 131-132, 176 -178, 183 КПК України та дані про їх особи, з огляду на дійсність на цей час ризиків, із числа передбачених ст. 177 КПК України, як то, можливість переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, п.12 ч.2 ст. 115 КК України і призначити йому покарання :

-за ч.1 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) місяців арешту;

-за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді 13 (тринадцять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 13 (тринадцять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання, тобто з 18 серпня 2019 року.

Запобіжний захід у виді тримання ОСОБА_8 під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, і призначити йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_14 рахувати з моменту його затримання, тобто з 18 серпня 2019 року.

Запобіжний захід у виді тримання ОСОБА_14 під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 6 770 ( шість тисяч сімсот сімдесят) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 5 514 (п`ять тисяч п`ятсот чотирнадцять) грн. 27 коп.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_8 , ОСОБА_14 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_8 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 17 671 (сімнадцять тисяч шістсот сімдесят одна) грн. 64 коп.

Стягнути солідарно із ОСОБА_8 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_12 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., тобто по 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. з кожного.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 серпня 2019 року на фрагмент дерев`яної палки (держак), на якій мається пляма бурого кольору; фрагмент еластичного бинту; фрагмент дерев`яної палиці (держак); окуляри для зору в пошкодженому та деформованому стані; пляшку з під мінеральної води об`ємом 0,5 літри, яка на третину заповнена рідиною темно-коричневого кольору з характерним запахом алкоголю, пачку з-під цигарок "CAMEL", сонцезахисні окуляри чорного кольору, на лівому окулярі якого зверху мається тріщина оправи, мобільний телефон Prestigio, IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , мобільний телефон марки "SONY" червонного кольору, джинсові шорти з ременем, шкіряна курточка, футболка чорного кольору; кросівки білого кольору марки «Аdidas», дерев`яну ніжку від столу; металеву частину господарської сапки із фрагментом відламаного в ній дерев`яного руків`я; еластичний бинт білого кольору, - скасувати.

Речові докази: чоловічі сандалі з тканини сірого та синього кольору, чоловіча футболка сірого кольору, спідня білизна синьо сірого кольору, шкарпетки чоловічі синього кольору, джинси чоловічі сірого кольору з ременем, виготовленим з матеріалу чорного кольору, зовні схожого на шкіру та металевою бляшкою (пакет №1), які знаходяться у відділенні поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області,

окуляри для зору в пошкодженому та деформованому вигляді (пакет №4), мобільний телефон марки «Sony Xperia Z3» моделі D5803, червоного кольору, які знаходяться на зберіганні в Арбузинському районному суді Миколаївської області, - повернути потерпілому ОСОБА_12 .

Речові докази : фрагмент еластичного бинту (пакет №2), еластичний бинт ( пакет №3), дерев`яну ніжку від столу (пакет №1), кросівки білого кольору (пакет експертної служби № 3600577), фрагмент дерев`яної палки (держака), на якій мається пляма бурого кольору, фрагмент дерев`яної палиці (держака), металеву частину господарської сапки із фрагментом відламаного дерев`яного руків`я (експертний пакет №7620145), сонцезахисні окуляри чорного кольору із тріщиною на лівій лінзі (пакет № INZ2054696), які знаходяться на зберіганні в Арбузинському районному суді Миколаївської області; пляшку з під мінеральної води об`ємом 0,5 л, яка на третину заповнена рідиною темно коричневого кольору з характерним запахом алкоголю, пачку з під цигарок «Camel» (пакет №5), два сліди папілярних узорів пальців рук, вилучених з поверхні пачки з під цигарок «Camel» (пакет №6), слину, відібрану з ротової порожнин за допомогою медичного бинта (пакет №4), нігтьові пластини з лівої та правої руки (пакет №2), відбитки пальців правої та лівої руки (пакет №7), слину з ротової порожнини, відібрану за допомогою медичного бинта (пакет №3), нігтьові пластини з лівої та правої руки (пакет №1), відбитки пальців рук з лівої та правої руки (пакет №5), зразок крові ОСОБА_15 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів у відділенні поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, - знищити.

Речовий доказ: мобільний телефон «Preatigio» IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (пакет ЕХР 0169423), який знаходиться на зберіганні в Арбузинському районному суді Миколаївської області, - повернути ОСОБА_8 .

Речові докази : джинсові шорти з ременем, шкіряна куртка, футболка чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів у відділенні поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, - повернути ОСОБА_14 .

Речові докази : 2 (дві) флеш - карти «Kingston micro CD» та 2 (два) DVD -R диска з наявними на них відеофайлами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Сторони кримінального провадження та експерти мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий : ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3