У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.11.2021 Справа №607/21130/21

Провадження 1-кс/607/6892/2021
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0004256 від 29.12.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернулась ОСОБА_3 із клопотанням в якому просить скасувати арешт накладений у кримінальному провадженні №0004256 від 29 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.290 КК України, згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2017 року по справі №607/16673/21 на транспортний засіб марки «ВАЗ-2107», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 вказує на те, що 29 грудня 2016 року за її заявою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004256 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.290 КК України.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2017 року, було накладено арешт на належний заявнику транспортний засіб марки «ВАЗ-2107», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 .

Заявник зазначає, що на даний час необхідність у арешті належного їй транспортного засобу відпала, оскільки кримінальне провадження №0004256 від 29 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.290 КК України закрите постановою слідчого від 22 березня 2018 року, за відсутності складу кримінального правопорушення, а тому просить клопотання задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась подала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Слідчий Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за клопотання якого було накладено арешт на майно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків:

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 транспортний засіб марки «ВАЗ-2107», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , жительці с. Ступки, Тернопільського району Тернопільського області.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2017 року, накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ-2107», 2008 року випуск, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який належить Збирак ОСОБА_5 .

Слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження №0004256 від 29 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.290 КК України на даний час закрите, про що свідчить постанова слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільської області ОСОБА_6 від 22 березня 2018 року.

В силу вимог ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Нормами ст. 174 КПК України визначено, що до компетенції слідчого судді на стадії досудового розслідування відноситься розгляд клопотання власника майна про скасування арешту майна у випадку, якщо необхідність у його застосуванні відпала. Цією ж статтею встановлено повноваження прокурора на самостійне скасування арешту з майна якщо ним особисто прийнято постанову про закриття кримінального провадження. Таким чином, у випадку винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження, в межах якого вжито арешт майна, законодавцем не передбачено чіткої, однозначно визначеної правової процедури зі скасування арешту, накладеного на майно, оскільки досудове розслідування завершується, в тому числі, закриттям кримінального провадження.

Верховний Суд у своїй постанові від 30.06.2020 року у справі № 727/2878/19 зазначив, що на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження. Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Отже, питання про скасування арешту майна, який накладений за правилами КПК України 2012 року та не скасований після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

З огляду на приписи п.18 ч.1ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про те, що у зв`язку з закриттям кримінального провадження, відпала необхідність у арешті транспортного засобу марки «ВАЗ-2107», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , а тому клопотання заявника про скасування арешту на вказаний транспортний засіб підлягає задоволенню, а застосований відповідно до ухвали від 26 грудня 2017 року по справі №607/16673/17 захід забезпечення кримінального провадження скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.12.2017 (справа 3607/16673/17) на належний Збирак Надії Йосифівні автомобіль марки «ВАЗ-2107», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 .

Копію ухвали направити ОСОБА_3 та до Тернопільської окружної прокуратури, ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1