Житомирський апеляційний суд
Справа №285/5408/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 лютого 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,

встановила:

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 лютого 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 14.04.2022 включно.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину під час перебування під домашнім арештом, а тому обґрунтованим є ризик, що обвинувачений може вчинити новий злочин. Він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих умисних правопорушень, судимість за які не знята та не погашена у встановленому порядку, будучи звільнений з місць позбавлення волі через короткий проміжок часу знову обвинувачується у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень.

Також, задовольняючи клопотання про продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважав за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства згідно ч. 4 ст. 183 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або як альтернативу визначити розмір застави.

При цьому, зазначає, що прокурором не доведено процесуальних ризиків, зокрема його намагання переховуватись від слідства, або перешкоджати провадженню іншим чином.

Звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження містяться заяви від потерпілих, в яких вони вказують, що не мають до нього буд-яких моральних або матеріальних претензій.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування (продовження) вказаного запобіжного заходу та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Також, колегія суддів вважає, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих умисних правопорушень, будучи звільнений з місць позбавлення волі через короткий проміжок часу знову обвинувачується у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень, не працює, не має постійного джерела доходів, неодружений, тобто встановлено відсутність стійких соціальних зв`язків та реальний ризик продовження вчинення нових злочинів.

Вказані обставини на переконання апеляційного суду свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_6 , що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи обвинуваченого про безпідставність продовження строку тримання під вартою у зв`язку з недоведеністю ризиків колегія суддів вважає необґрунтованими.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи обвинуваченого щодо можливості зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, винесена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 лютого 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: