В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суду Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000999 від 16.07.2021 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ромської народності, уродженки смт. Середнє, Ужгородського району, Закарпатської області, не працюючої, офіційно не одруженої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , на утриманні восьмеро дітей, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 150-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_5 протягом червня-липня 2021 року неподалік центрального входу до Закарпатської обласної клінічної лікарні ім. Андрія Новака по вулиці Капушанській в м. Ужгород, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, їх аморальність, суспільну небезпечність, з метою одержання матеріальної вигоди, використовувала свою малолітню доньку ОСОБА_7 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , для зайняття жебрацтвом, тобто для систематичного випрошування грошей, речей, інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.150-1 КК України, тобто використання батьками або особам, які їх замінюють, малолітньої дитини для зайняття жебрацтвом.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченою, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винною та призначити покарання за ч. 1 ст. 150-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 залишила на розсуд суду.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 150-1 КК України, визнала повністю, у вчиненому щиро покаялась, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованого їй органом досудового розслідування злочину, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, вона їх у повному обсязі підтверджує та пояснила, що кримінальне правопорушення вчинила так як перебувала у скрутному матеріальному становищі.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував щодо обставин, за яких обвинувачена ОСОБА_5 визнала свою винуватість, просив суд призначити обвинуваченій покарання в виді позбавлення волі, на якому наголошував прокурор, із звільненням відповідно до ст. 75 КК України.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому суд роз`яснив обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Тож, беручи до уваги, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена ОСОБА_5 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачену, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 150-1 КК України, а саме: використання батьками або особам, які їх замінюють, малолітньої дитини для зайняття жебрацтвом.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, у вчиненому щиро каялась, засудила свою протиправну поведінку, кримінальне правопорушення вчинила, перебуваючи в стані вагітності, у зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення такого правопорушення в стані вагітності.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст.79 КК у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку. У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, суд покладає на засуджену обов`язки відповідно до ст. 76 цього Кодексу.

Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, ураховує пом`якшуючі обставини, а також те, що обвинувачена згідно згідно даних її паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , являється матір`ю 8-х дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яків перебувають на її вихованні та утриманні, раніше не судима, не працевлаштована, є особою, молодою за віком, за допомогою в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоровя та медицини залежностей не зверталася», посередньо характеризується за місцем проживання.

Поряд з цим судом враховано, що вчинене ОСОБА_5 діяння відносяться до злочинів проти волі, честі та гідності особи, тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК відносяться до категорії нетяжких.

Урахувавши зазначені обставини, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутність таких, що його обтяжують, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкцій ч.1 ст. 150-1 КК України у виді позбавлення волі. Інший вид покарання, передбачений у санкції зазначеної норми, у вигляді обмеження волі не може бути застосований до обвинуваченої, оскільки остання має дітей до 14 років.

З врахуванням положень ч.1 ст. 79 КК України суд звільняє ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк, який згідно загальних положень ч.4 ст. 75 КК України не може перевищувати трьох років та покладає на засуджену обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 цього Кодексу.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

У різі якщо ОСОБА_5 відмовиться від дітей, передасть їх в дитячий будинок, зникне з місця проживання, ухилятиметься від виховання дітей, догляду за ними, не виконуватиме покладених на неї судом обов`язків або систематично вчиняє правопорушення, що потягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, суд за поданням контролюючого органу направить її для відбування покарання згідно з вироком суду.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено; судові витрати, речові докази по справі відсутні.

У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався. Отже, ураховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 7, 100, 349, 368-370, 373, 374, 376, 377, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 150-1 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 79 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем її проживання.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_14