Номер провадження: 11-сс/813/1333/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 06.08.2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0001041 від 31.07.2021 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Миколаївського району Одеської області, українця за національністю, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно неодруженого й тимчасово непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -
встановив:
Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , та у кримінальному провадженні №0001041 від 31.07.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, накладено арешт на майно, а саме:
-мобільний телефон марки «Самсунг», в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ;
-спортивні штани, темно-синього кольору; чоловічі шкарпетки, світло-сірого кольору; чоловічі тапки, шкіряні, чорного кольору, 2 змиви слідів речовини бурого кольору, вилучені на двох марлевих тампонах;
-6 слідів папілярних візерунків вилучених на 6 окремих відрізках липкої стрічки; 3 змиви, відібрані на три марлеві тампони;
-автомобіль марки «Daewoo Lanos», н/з НОМЕР_3 , в кузові сірого кольору, номер шасі НОМЕР_4 ;
-ключі із центральним замком від зазначеного автомобіля, із забороною користуватись шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував необхідністю збереження речових доказів, запобіганню спробам можливого знищення, приховування чи втрати доказів у кримінальному провадженні, що суттєво ускладнить процес розслідування.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на мобільний телефон марки «Самсунг», в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Daewoo Lanos», н/з НОМЕР_3 , в кузові сірого кольору, номер шасі НОМЕР_4 ; ключі із центральним замком від зазначеного автомобіля та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на мобільний телефон, транспортний засіб та ключі від нього, в іншій частині клопотання залишити без змін.
Одночасно, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, вказуючи на те, що оскаржену ухвалу постановлено без виклику ОСОБА_8 та його захисника. 25.08.2021 року захисник ОСОБА_7 дізналася про накладення арешту на майно та відразу звернулася з заявою до слідчого судді про отримання копії ухвали. Копія ухвали отримана захисником 28.08.2021 року, після чого одразу була подана апеляційна скарга.
В судовому засіданні захисник підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Апелянт посилається на необґрунтованість клопотання слідчого, з огляду на відсутність правових підстав, оскільки мобільний телефон та автомобіль не були знаряддям злочину та не зберегли на собі слідів злочину.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Оскільки клопотання слідчого було розглянуто слідчим суддею без виклику власника майна, або його представника, копія оскарженої ухвали отримана захисником 28.08.2021 року, а 30.08.2021 року подана апеляційна скарга, відповідно до приписів ч.3 ст.395 КПК строк на апеляційне оскарження захисником не пропущений та поновлення не потребує.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, щодо незаконності ухвали слідчого судді щодо накладення арешту на майно, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління №1 ГУ НП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженню №0001041 від 31.07.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.07.2021 року, приблизно о 22 год. 00 хв., підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 (в салоні автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 , вступив в словесний конфлікт з раніше не знайомим йому ОСОБА_10 , (який підійшов до вказаного транспортного засобу з метою зробити зауваження ОСОБА_8 за гучність музики, яку слухав останній у салоні) в ході якого, на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли в ході вказаного словесного конфлікту, діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, з метою завдання шкоди здоров`ю, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, вийшов із салону вказаного автомобіля, та підійшовши до ОСОБА_10 , застосовуючи власну фізичну силу, умисно завдав останньому не менше 5 (п`яти) ударів правою та лівою руками (кистями рук стиснутими в кулаки) в область голови та тулуба останнього. Від отриманих ударів ОСОБА_10 впав на асфальтне покриття, однак, ОСОБА_8 продовжив реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, з метою завдання шкоди здоров`ю, та застосовуючи власну фізичну силу, умисно завдав останньому ще не менше 6 (шести) ударів правою та лівою руками (кистями рук стиснутими в кулаки) в область голови та тулуба.
31.07.2021 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК за підозрою у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України.
31.08.2021 року, в період часу з 03 год. 48 хв. до 03 год. 52 хв, проведено огляд місця події - ділянки місцевості в дворі буд. АДРЕСА_3 , за результатами якого виявлено та вилучено: 2 змиви слідів речовини бурого кольору, вилучені на двох марлевих тампонах.
В цей же день в період часу з 06 год. 43 хв. до 07 год. 05 хв., проведено огляд автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 , за результатами якого виявлено та вилучено: 6 слідів папілярних візерунків вилучених на 6 окремих відрізках липкої стрічки; 3 змиви, відібрані на три марлеві тампони; автомобіль марки «Daewoo Lanos», н/з НОМЕР_3 , в кузові сірого кольору, номер шасі НОМЕР_4 ; ключі із центральним замком від зазначеного автомобіля.
Постановою слідчого від 31.07.2021 року вищевказаний транспортний засіб та інше майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
31.07.2021року слідчий СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління №1 ГУ НП в Одеській області, погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси, звернувся до слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси з клопотанням про арешт вказаного майна у кримінальному провадженні №0001041 від 31.07.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, вилученого 31.07.2021 року в ході огляду місця події.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що вилучене в ході огляду місця події майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, предметом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та накладення арешту необхідне з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення чи втрати.

За результатами розгляду клопотання слідчого, слідчий суддя, пославшись на положення ст.ст. 98, 170 КПК, задовольнив клопотання та наклав арешт на вказане в клопотанні слідчого та вилучене в ході огляду місця події майно, в тому числі: мобільний телефон марки «Самсунг», в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_3 , в кузові сірого кольору, номер шасі НОМЕР_4 ; ключі із центральним замком від зазначеного автомобіля, посилавшись на те, що вказане майно є речовими доказами у кримінальному провадженні та має бути збережено з метою запобігання його знищення.
Апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефон, транспортний засіб та ключі від нього,не відповідає вимогам КПК, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону. Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
За змістом ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з п.п.1, 2 ч.3 ст.132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.
Апеляційним судом встановлено, що клопотання слідчого не містить мотивування наявності підстав для накладення арешту на мобільний телефон та автомобіль.
Доводи прокурора в судовому засіданні апеляційного суду стосовно того, що за версією органу досудового розслідування, підозрюваний наносив удари потерпілому, в тому числі і об автомобіль, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки вказані обставини не підтверджуються доказами, долученими до клопотання слідчого.
Доводи прокурора відносно того, що арешт мобільного телефона потрібен для збереження доказу того, що в телефоні зберігається інформація, яка підтверджує факт перебування підозрюваного на місці події злочину, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки факт перебування підозрюваного на місці події злочину не заперечується стороною захисту та підтверджується іншими доказами, долученими до клопотання. За таких обставин необхідність обмеження права власності підозрюваного на телефон фактично відсутня.
З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо мобільного телефону марки «Самсунг», в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 та автомобіля марки «Daewoo Lanos», н/з НОМЕР_3 , в кузові сірого кольору, номер шасі НОМЕР_4 ; ключів із центральним замком від зазначеного автомобіля, належних підозрюваному ОСОБА_8 , обмежувальних заходів, а тому оскаржена ухвала слідчого судді, в частині накладення арешту на вказане майно,є необґрунтованою.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Самсунг», в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Daewoo Lanos», н/з НОМЕР_3 , в кузові сірого кольору, номер шасі НОМЕР_4 та ключі від зазначеного автомобіля, з постановленням в цій частині нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на це майно.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 06.08.2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001041 від 31.07.2021 року скасувати в частині накладення арешту на майно: мобільний телефон марки «Самсунг», в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Daewoo Lanos», н/з НОМЕР_3 , в кузові сірого кольору, номер шасі НОМЕР_4 та ключі із центральним замком від зазначеного автомобіля.

Постановити в цій частині нову ухвалу якою відмовити в задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на мобільний телефон марки «Самсунг», в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Daewoo Lanos», н/з НОМЕР_3 , в кузові сірого кольору, номер шасі НОМЕР_4 ; ключі із центральним замком від зазначеного автомобіля.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4