ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3286/21 Справа № 212/8423/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 0001489 стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не одноразово судимого, останній раз: 13.12.2018 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 309, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів відповідно до даного вироку та вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2017 шляхом часткового складання покарання до відбуття на 5 років позбавлення волі, звільнено із залу суду 27.12.2019 у зв`язку з повним відбуттям покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-
за участю:
прокурора ОСОБА_7
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчинених повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, вчинених за наступних обставин.
01.09.2020 року приблизно о 11:33 годині, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в зруйнованій будівлі поряд з будинком № 10 на 4-му м-ні Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу, в ході оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_9 , який проводив оперативну закупку наркотичного засобу, особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, в медичному шприці об`ємом 2мл в кількості приблизно 1мл., та отримав від нього в якості оплати грошові кошти в сумі 125 гривень - купюрами номіналом: 100грн., 20грн., та 5грн., які раніше були оглянуті, помічені, та передані ОСОБА_9 для проведення оперативної закупки.

01.09.2020 о 13:30 годині ОСОБА_6 , був зупинений працівниками Покровського ВП в лісосмузі неподалік КЗОШ № 32 на 7-му м-ні Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу. В ході огляду місця події, в присутності понятих, обвинувачений ОСОБА_6 , добровільно видав медичний шприц об`ємом 20мл., з речовиною коричневого кольору в кількості, приблизно 11мл., яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №19/104-17/1/663 від 02.09.2020, є особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, маса якого в перерахунку на суху речовину в наданих на експертизу 11,0700г речовини складає 0,4471 г, який обвинувачений ОСОБА_6 незаконно придбав, зберігав при собі з метою незаконного збуту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати. Вважає вирок суду незаконним та таким, що ґрунтується на сфальсифікованих матеріалах кримінального провадження. Зазначає, що поняті та свідки брали участь в інших кримінальних провадженнях стосовно інших осіб за ч. 2 ст. 307 КК України, як свідки. За даним фактом співробітників поліції, які розслідували ці кримінальні провадження відсторонено від розслідування справ даної категорії. Суд безпідставно відхилив його доводи про визнання недопустимими показання свідків та понятих. Відеозапис його затримання також є незаконним, оскільки його затримали в іншому місці про що є свідок ОСОБА_10 . Посилається, що оперативна закупка у ОСОБА_11 є ідентичною з його оперативною закупкою, а саме вилучена сума грошових коштів 375 грн. Посилається на неповноту судового розгляду, яка на його думку, проявилась в тому, що суд не допитав заявника ОСОБА_12 , понятого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_10 . Зазначає, що дебати та ухвалення вироку суд першої інстанції провів в одне засідання, з чим ОСОБА_6 був незгоден, зазначав про свій стан здоров`я, проте суд не взяв ці доводи до уваги.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як видно з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину є обґрунтованим, його зроблено на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду з дотриманням ст. 23 КПК України й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необґрунтованість його засудження за ч. 2 ст. 307 КК України з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону є аналогічними з позицією захисту в суді першої інстанції, які ґрунтуються на твердженні про недопустимість як доказу відеозапису огляду місця події та фальсифікації матеріалів кримінального провадження, оскільки свідки, допитані в цьому кримінальному провадженні є свідками і в інших провадженнях стосовно інших осіб, обвинувачених за злочини у сфері обігу наркотичних засобів.

Вищезазначена позиція захисту була ретельно перевірена місцевим судом та визнана безпідставною, оскільки не знайшла свого підтвердження. З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки вони є обґрунтованими та належно вмотивованими.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчинених повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, вчинених за обставин, викладених у вироку, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд дав належну оцінку.
Факт збуту наркотичних засобів оперативному закупнику ОСОБА_9 визнає і сам обвинувачений, пояснюючи, що дійсно відлив зі свого шприца ОСОБА_9 1 мл опію, а останній передав йому за це грошові кошти в сумі 150 грн. Однак, зазначив, що він це робив на прохання самого ОСОБА_9 , який перед цим зателефонував йому і попросив для нього придбати наркотичний засіб.
При цьому, ОСОБА_6 наводячи такі доводи в спростування своєї винуватості, залишає поза увагою, що під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, відповідно до статті 307 КК України слід розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам, які регулюють їх обіг.
Винуватість ОСОБА_6 також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 , які узгоджуються з матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 01.09.2020 року, проведеного у присутності понятих, встановлено, що 01.09.2020 року ОСОБА_9 біля будинку №22 на 7му Зарічному добровільно видав медичний шприц об`ємом 2 мл. з рідиною коричневого кольору в кількості близько 1 мл та пояснив, що в даному шприці знаходиться розчин опію, який він декілька хвилин назад придбав у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі будинку №10 на 4му м-ні Зарічний за гроші в сумі 125 грн., які йому були видані для проведення оперативної закупки розчину опію у гр.ОСОБА_6 . Вилучено медичний шприц об`ємом 2 мл. з рідиною коричневого кольору в кількості 1 мл.

Згідно з протоколом про результати аудіо,- відеоконтролю місця (за особою) від 01.09.2020 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.08.2020 року, задокументований факт збуту 01.09.2020 року ОСОБА_6 оперативному закупнику ОСОБА_9 , за обставин викладених у вироку суду.

З протоколу огляду місця події від 01.09.2020 року слідує, що ОСОБА_6 на прохання слідчого надав зі своєї сумки медичний шприц об`ємом по 20 мл. з рідиною коричневого кольору, в кількості приблизно 11 мл. та пояснив, що в даному шприці знаходиться наркотична речовина «ширка», яку він зберігав при собі з метою збуту, а також грошові кошти, які були використані для проведення оперативної закупки.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що час початку огляду місця події співпадає з часом фактичного затримання ОСОБА_6 відповідно до протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до висновку експерта № 19/104-17/1/3/663 від 02.09.2020 надана на експертизу рідина коричневого кольору масою 11,0700 г, вилучена у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , містить опій ацетильований, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину в наданій на експертизу рідині складає 0,4471 г..

Відповідно до висновку експерта № 19/104-17/1/3/703 від 28.09.2020 надана на експертизу рідина коричневого кольору масою 1,0306 г, вилучена у ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , містить опій ацетильований який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину в наданій на експертизу рідині складає 0,0420 г. Надана на експертизу рідина масою 1,0306 г, вилучена 01.09.2020 року у ОСОБА_9 та рідина масою 10,3391 г, вилучена 01.09.2020 року у ОСОБА_6 , однорідні між собою на вигляд та за складом.

Відповідно до висновку експерта № 19/104-8/4494 від 02.11.2020 на представлених на дослідження банкнотах з серійними номерами: СЗ0069494, ТИ2351310, ЮИ9959299, на марлевих тампонах зі змивами з рук (в редакції слідчого « ОСОБА_6 »), на марлевому тампоні зі зразком люмінесцентної речовини, виявлені сліди спеціальних хімічних речовин з люмінесценцією жовтого кольору в УФ променях. На контрольних зразках марлевих тампонів слідів спеціальних хімічних речовин з люмінесценцією жовтого кольору в УФ променях не виявлено. Виявлені сліди спеціальних хімічних речовин на представлених на дослідження банкнотах з серійними номерами: СЗ0069494, ТИ2351310, ЮИ9959299, на марлевих тампонах зі змивами з рук (в редакції слідчого - « ОСОБА_6 »), на марлевому тампоні зі зразком люмінесцентної речовини, мають між собою спільну родову приналежність.

Твердження обвинуваченого про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження та провокацію злочину, були предметом перевірки в суді першої інстанції в спростування яких суд першої інстанції послався на показання свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що у вживає наркотичні засоби кожного дня. В серпні 2020 року вона придбала наркотичних засіб «ширку», після цього її затримали працівники поліції, яким вона розповіла, що придбала наркотики у чоловіка на ім`я ОСОБА_15 . Придбавала в ОСОБА_16 наркотики декілька разів. В подальшому, в приміщенні Покровського ВП за її участю було проведено слідчу дію, де вона впізнала по наданих їй фотографіях обвинуваченого ОСОБА_17 , як особу в якої вона придбавала наркотики. Купляла у обвинуваченого наркотичний засіб «ширку» за 123 грн. 1 куб, в різних місцях на Зарічному в м. Кривому Розі.
Також, на запитання обвинуваченого, що вказаний свідок також бере участь як свідок і в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_11 , остання повідомила, що купляє наркотичні засоби кожен день, в тому числі купляла їх і у ОСОБА_11 ..
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що вживає наркотичні засоби. Орієнтовно рік назад він придбавав наркотичних засіб «ширку» в обвинуваченого ОСОБА_6 .
Доводи обвинуваченого, що оперативна закупка у ОСОБА_11 є ідентичною з його оперативною закупкою про що, на його думку, свідчить однакова сума грошових коштів (375 грн.), суд апеляційної інстанції вважає припущеннями і такі твердження не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, твердження про провокацію злочину були перевірені під час судового розгляду в суді першої інстанції, не знайшли свого підтвердження і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції, враховуючи, що факт збуту не заперечує і сам обвинувачений, при затриманні у якого було також вилучено 20 мл шприц із 11 мл наркотичного засобу.

Посилання обвинуваченого на неповноту судового розгляду, яка на його думку виявилась в тому, що не було допитано понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_19 та заявника ОСОБА_20 , а також свідка захисту ОСОБА_10 , то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:
1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;
2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Так в судовому засіданні від 15.02.2021 року під час вирішення питання про обсяг та порядок дослідження доказів жодна зі сторін не заявляли клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та заявника ОСОБА_20 . При цьому, свідки ОСОБА_21 , були понятими під час пред`явлення особи за фотознімками для впізнання свідку ОСОБА_14 , тобто фактично є свідками обвинувачення, які могли б пояснити обставини проведення цієї слідчої дії, проте стороною обвинувачення не заявлялись. Сторона захисту не посилалась як на підставу для визнання такої слідчої дії недопустимим доказом, на порушення порядку його проведення, а ставила під сумнів всі показання цього свідка тільки з підстав її участі також в іншому кримінальному провадженні.
Таким чином, показання вказаних свідків не можуть ні спростувати, ні підтвердити обставини, передбачені ст. 91 КПК України, у зв`язку з чим відсутність їхнього допиту в суді першої інстанції не може бути визнано неповнотою судового розгляду, оскільки їх показання не можуть мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Щодо допиту заявника ОСОБА_20 , то слід зазначити, що згідно з витягу з ЄРДР, цей свідок також є свідком сторони обвинувачення, оскільки міг би підтвердити обставини придбання наркотичних засобів у ОСОБА_6 і показання даного свідка стали підставою для провадження відносно останнього. Водночас такі обставини встановлені на підставі інших доказів у кримінальному провадженні, зокрема показань свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_14 .
Вирішуючи питання неповноти судового розгляду, апеляційний суд враховує, що під час з`ясування думки сторін в судовому засіданні від 09.08.2021 року щодо можливості закінчення з`ясування обставин кримінального правопорушення та перевірки їх доказами, сторони не заперечували про перехід до судових дебатів і не заявляли клопотання про необхідність дослідження будь-яких інших доказів.
Стосовно допиту свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні від 09.08.2021 року суд відмовив в задоволенні клопотання обвинуваченого про виклик та допит свідка ОСОБА_10 , явку якої протягом судового розгляду не змогла забезпечити сторона захисту і тільки в судових дебатах обвинувачений повідомив, що свідок повернулась з м. Скадовськ, тому вважав за необхідне її допитати.
Оцінюючи вагомість показань свідка ОСОБА_10 для даного кримінального провадження та як її показання могли б вплинути на висновки суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції бере до уваги твердження обвинуваченого про наявність яких саме обставин могла б повідомити цей свідок.
За твердженнями обвинуваченого його було затримано не о 13:30 в лісопосадці, а о 11:45 неподалік ТЦ «Дивоцвіт» на 4-му Зарічному в м. Кривий Ріг, що могла б підтвердити свідок ОСОБА_10 , яка була разом з ним під час його затримання. Посилаючись на невідповідність часу і місця затримання, обвинувачений зазначає про недопустимість як доказу відеозапису огляду місця події.
Як слідує з протоколу затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, він будь-яких зауважень не мав. При цьому, як в апеляційній скарзі, так і в своїй позиції в суді першої інстанції він не посилався, що під час, за його версією, незадокументованого його затримання в період часу з 11:45 до 13:30 до нього були застосовані фізичний або психологічний вплив, йому було підкинуто заборонені речовини, грошові кошти, які в подальшому були визнані доказами у справі або з порушенням його права на мовчання та захисника від нього були отримані показання, які стали джерелом отримання інших доказів у кримінальному провадженні.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обвинувачений не заперечує, факту збуту ОСОБА_9 наркотичного засобу, а також зберігання та вилучення у нього грошових коштів, які були використані під час оперативної закупки та шприц із наркотичним засобом.
Будь-яких інших доказів під час його затримання та огляду місця події органом досудового розслідування здобуто не було. Вказані докази узгоджуються з іншими доказами кримінального провадження.
Суд апеляційної інстанції робить такий висновок, спираючись також на правову позицію з аналогічної кримінально-правової ситуації, яка була предметом розгляду Касаційним кримінальним судом Верховного Суду, яка викладена у постанові від 15 червня 2021 року по справі № 204/6541/16-к.
В зазначеній постанові суд касаційної інстанції, окрім іншого зазначив таке: «Суд не вважає виправданим беззастережно поширювати підходи, що застосовуються до оцінки показань, на оцінку допустимості речових доказів.
64. Підходи до оцінки допустимості показань і допустимості доказів, які хоча й можуть бути отримані примусово, але існують незалежно від волі особи, як, наприклад, документи, зразки дихання, крові, сечі або тканин тіла для проведення експертизи, суттєво відрізняються [12]. Під час кримінального процесу вживаються всі можливі заходи, щоб речові докази не зазнали будь-якого впливу, особливо з боку зацікавлених осіб. Ці заходи включають несподівані обшуки, невідкладне фіксування доказів під час огляду місця події, детальні правила збереження речових доказів і навіть тримання особи під вартою для перешкоджання впливу на докази. Більше того, закон навіть передбачає кримінальну відповідальність за приховування слідів злочину. Мету убезпечення речових доказів від впливу особи має й обшук особи негайно після її затримання.
65. Таким чином, фактори, які можуть зумовити недопустимість показань особи, можуть не мати впливу на допустимість доказів, які мають зовсім іншу природу. Такий підхід до оцінки доказів, існування яких не залежить від волі особи, цей Суд сформулював у низці своїх рішень [13].
Виходячи з цього, Суд зазначає, що хоча при фактичному затриманні засудженого йому не було роз`яснено права зберігати мовчання і не свідчити проти себе, за обставин цієї справи в Суду немає підстав вважати, що виявлення в засудженого під час особистого обшуку речових доказів стало безпосереднім наслідком порушення цього права в значенні частини 1 статті 87 КПК, оскільки такі властивості цих доказів не залежали від волі особи і особистий обшук міг бути проведений без добровільної згоди особи, тобто без будь-якого впливу інформації, отриманої від неї».
З підстав викладених вище, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи обвинуваченого про недопустимість як доказу відеозапису огляду місця події.
Інших доводів апеляційна скарга обвинуваченого не містить.
Таким чином, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 307 КК України є обґрунтованим.

Усупереч твердженням у поданій апеляційній скарзі, місцевий суд, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення засудженим кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Переконливих та достатніх доводів, які би ставили під сумнів додержання судом приписів статей 84, 91, 94 КПК України, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння, апеляційна скарга не містить.

Під час перевірки правильності оцінки інших доказів кримінального провадження, зокрема проведених негласних слідчих (розшукових) дій, суд апеляційної інстанції виходить з позиції захисту та меж апеляційного перегляду, а саме, що сторона захисту не посилалась на недопустимість доказів з будь-яких інших підстав, окрім зазначених вище, не оскаржувала їх зміст та не зверталась з клопотанням до місцевого або апеляційного суду про необхідність витребування та дослідження будь-яких інших документів.

Призначене обвинуваченому покарання є справедливим, відповідає його меті та загальним засадам, визначеним у статтях 50, 65 КК України і не оскаржується в апеляційній скарзі.

Обвинувачений в апеляційному суді доповнив свої апеляційні вимоги і просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, водночас підстав для призначення судового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України апеляційна скарга не містить і в судовому засіданні на такі обставини останній не посилався.
Вирок суду першої інстанції відповідає положенням статей 370, 374 КПК України є законним, обґрунтованим та достатньо вмотивованим.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухваленого щодо ОСОБА_6 вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, тому подану апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4