Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/245/17
Номер рядка звіту 37
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.02.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд, Закарпатської області у особі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурорів Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 16.11.2016р. до ЄРДР за №0000938 за обвинуваченням-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працюючого, розлучений, раніше не судимий, запобіжний захід на досудовому слідстві не застосовувався,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.2 ст.296 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта середньо-спеціальна, не одружений, раніше не судимий, запобіжний захід на досудовому слідстві не застосовувався,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.2 ст.296 КК України;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_15 .Жолдош 18.09.2016р., близько 18.00 години, знаходячись в громадському місці - урочищі «Купіль», яке розташоване в с.Новоселиця Виноградівського району, де проводився фестиваль «Золота осінь», діючи умисно, на грунті довготривалих неприязних відносин з потерпілим, разом із ОСОБА_14 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, пристали до ОСОБА_12 , в ході чого ОСОБА_14 наніс удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого ОСОБА_12 , та відійшов в сторону. В цей же час ОСОБА_8 , підтримуючи дії свого спільника, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_12 перебуває в шоковому стані, застрибнув на спину останнього, внаслідок чого повалив, потерпілого на землю, допомагаючи ОСОБА_14 у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Внаслідок вищеописаних протиправних дій ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна шкірних покровів верхньої губи, які підтверджуються висновком судово - медичної експертизи № 452 від 29 листопада 2016 року та згідно п. 2.3.2. «б» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_16 .Жолдош обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_16 .Жолдош того ж дня, 18.09.2016р., близько 20.00 години, діючи спільно з ОСОБА_14 , знаходячись в кафе «Фрасин», що по вул.Шевченка, в с.Новоселиця, Виноградівського району, на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілими, підійшли до ОСОБА_12 , який сидів за столиком на терасі даного кафе, де ОСОБА_8 знову застрибнув на спину останнього, внаслідок чого повалили потерпілого на землю та почали разом з ОСОБА_14 наносити множинні удари обутими ногами по тілу ОСОБА_12 . У подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи свої дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілої ОСОБА_13 , якій наніс декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя, в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синця слизової оболонки нижньої губи справа, подряпин шкірних покровів підочної ділянки, які підтверджуються висновком судово - медичної експертизи № 453 від 29 листопада 2016 року та згідно п.2.3.2. «б» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 кваліфікуються, як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна шкірних покровів верхньої губи, які підтверджуються висновком судово - медичної експертизи № 452 від 29 листопада 2016 року та згідно п. 2.3.2. «б» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, а також на тривалий час було припинено роботу кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України - хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_14 18.09.2016р. близько 18.00 години, знаходячись в громадському місці - урочищі «Купіль», яке розташоване в с.Новоселиця Виноградівського району, де проводився фестиваль «Золота осінь», діючи умисно, на ґрунті довготривалих неприязних відносин з потерпілим, разом із ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, пристали до ОСОБА_12 , в ході чого ОСОБА_14 наніс удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого ОСОБА_12 , та відійшов в сторону. В цей же час ОСОБА_8 , підтримуючи дії свого спільника, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_12 перебуває в шоковому стані, застрибнув на спину останнього, внаслідок чого повалив, потерпілого на землю, допомагаючи ОСОБА_14 у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Унаслідок вищеописаних протиправних дій ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна шкірних покровів верхньої губи, які підтверджуються висновком судово - медичної експертизи № 452 від 29 листопада 2016 року та згідно п. 2.3.2. «б» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_14 того ж дня 18.09.2016р., близько 20.00 години, діючи спільно з ОСОБА_8 , знаходячись в кафе «Фрасин», що знаходиться в с.Новоселиця, Виноградівського району по вул.Шевченка, на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілими, підійшли до ОСОБА_12 , який сидів за столиком на терасі даного кафе, де ОСОБА_8 знову застрибнув на спину останнього, внаслідок чого повалили потерпілого на землю та почали разом з ОСОБА_14 наносити множинні удари обутими ногами по тілу ОСОБА_12 . У свою чергу, ОСОБА_16 .Жолдош, продовжуючи свої дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілої ОСОБА_13 , якій наніс декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя, в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синця слизової оболонки нижньої губи справа, подряпин шкірних покровів підочної ділянки, які підтверджуються висновком судово - медичної експертизи № 453 від 29 листопада 2016 року та згідно п. 2.3.2. «б» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 кваліфікуються, як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_14 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна шкірних покровів верхньої губи, які підтверджуються висновком судово - медичної експертизи № 452 від 29 листопада 2016 року та згідно п. 2.3.2. «б» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, а також на тривалий час було припинено роботу кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Таким чином, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України - хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

Під час судового розгляду в даному кримінальному провадженні до виходу суду в нарадчу кімнату, захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , якого підтримав і обвинувачений подав клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, обвинувачений ОСОБА_14 , якого підтримала його захисник ОСОБА_11 , також звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України; прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження з наведених підстав, а відтак, ознайомившись зі змістом клопотання, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_14 з наступних підстав.

Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 та ст.106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст.49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно зміненого обвинувального акту, обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_14 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України - тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні та ч.2 ст.296 КК України - хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України дані кримінальні правопорушення є злочинами, за які передбачене найбільш суворе покарання- виправні роботи строком на один рік (ч.1 ст.125 КК) та до 4 років позбавлення волі (ч.2 ст.296 КК).

Згідно п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі та згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років- у разі вчинення нетяжкого злочину.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло п`ять років з часу вчинення злочину, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.

Кримінальне провадження №0000938, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2016р. на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду не зупинялось, тому відповідний перебіг строку давності не переривався та не зупинявся у встановленому законом порядку.

У відповідності з ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в Постанові від 19.11.2019р. в справі №345/2618/16-к зроблено висновок, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Відповідно до п.п.2,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Встановлено, що обвинувачені раніше не судимі. Кримінальні правопорушення вчинили вперше.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.1,3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України і звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Судом обвинуваченим в присутності їх захисників роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст.49 КК України. Обвинувачені зазначили, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав їм зрозумілі, просили суд закрити кримінальне провадження та звільнити їх від кримінальної відповідальності.

Погоджуючись на закриття кримінального провадження за строками давності обвинувачені в суді зазначили, що вони своєї вини у вчиненні інкримінованих їм злочинів не визнають, а відтак, з цього приводу суд зазначає наступне.

Так, за змістом стст.284288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції та ст.18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Суд, установивши, що обвинувачені підтримували у суді клопотання та просили також звільнити їх від кримінальної відповідальності, а відтак, невизнання ними своєї вини у вчиненні інкримінованих кримінальних їм правопорушень за наявності їх згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання про таке звільнення.

З огляду на вище вказане, враховуючи, що з дня скоєння ОСОБА_8 та ОСОБА_14 кримінального правопорушення з 18.09.2016р. минуло більше п`яти років, перебіг строків давності порушено не було, обвинуваченим відомі підстави звільнення їх від кримінальної відповідальності та їх наслідки, вони надали згоду на таке звільнення та клопотали про таке звільнення, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_8 та ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 та ч.2 ст.296 КК України, закривши відповідне кримінальне провадження відносно останніх.

З урахуванням викладеного, судом зазначається, що клопотання про закриття провадження за строками давності є таким, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, у зв`язку із чим, суд вважає за можливе, у відповідності до вимог ст.49 КК України, звільнити ОСОБА_8 та ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, у відповідності до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, закрити.

Крім цього, суд звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілими, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права в подальшому звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з урахуванням значеного суд дійшов висновку про те, що наявні обґрунтовані підстави для задоволення вимог клопотання про закриття провадження у зв`язку із спливом строків давності

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,49,106 КК України, ст.ст.284,285,286,319,350,376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та клопотання обвинуваченого ОСОБА_14 про його звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.125 та ч.2 ст.296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Звільнити ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.125 та ч.2 ст.296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесеного 16.11.2016р. до ЄРДР за №0000938 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.2 ст.296 КК України та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.2 ст.296 КК України - закрити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Головуючий ОСОБА_1