Номер провадження: 11-кп/813/2371/21
Номер справи місцевого суду: 495/8730/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2021 року про продовження ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст.115; ч.1 ст.162; ч.1 ст.345 КК України, строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001541 від 05 липня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2021 року було задоволення клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст.115; ч.1 ст.162; ч.1 ст.345 КК України, продовжений строк тримання під вартою до 07 січня 2022 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подали.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржена ухвала є необґрунтованою.

Обвинувачений вважає, що ризики переховування, вчинення іншого кримінального правопорушення та тиску на учасників кримінального провадження відсутні.

Апелянт зазначає, що він має трьох дітей, один з яких має інвалідність; має постійне місце проживання; є інвалідом другої групи.

Також обвинувачений посилається, що він має певні фізичні захворювання, які неможливо лікувати в умовах слідчого ізолятору.

На думку апелянта, висунуте йому обвинувачення недоведене.

Також ОСОБА_9 просив звернути увагу на порушення ст.206 КПК України.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_8 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі.

Від прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_10 надійшло клопотання, в якому він провести судовий розгляд апеляційної скарги обвинуваченого без його участі, посилався на зайнятість в інших судових засіданнях, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Судове засідання Одеського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року було відкладено з метою доставки та його безпосередньої участі.

Проте, доставка ОСОБА_9 виявилась неможливою у зв`язку із його етапування до ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Ураховуючи позицію захисника, а також положення ст.422-1 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_9 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_8 .

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши доповідь головуючого судді, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст.422-1 КПК України передбаченого порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Як убачається з матеріалів провадження, на розгляді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001541 від 05 липня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст.115; ч.1 ст.162; ч.1 ст.345 КК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Абзацом 2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення по суті, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, оскаржену ухвалу суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_9 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_9 за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115; ч.1 ст.162; ч.1 ст.345 КК України.

Оскарженою ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2021 року обвинуваченому ОСОБА_9 був продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про те, що не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 .

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, на теперішній час у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001541 від 05 липня 2019 року, судом першої інстанції не вчинені всі необхідні дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи.

Разом з тим, ОСОБА_9 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, яке, згідно із ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.

Крім того, апеляційний суд враховує ту обставину, що обвинувачений самостійно до органу досудового розслідування не з`явився, відомості щодо активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень відсутні, інкриміноване обвинуваченому ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність у виді довічного позбавлення волі, що у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість можливого переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що у цьому випадку має місце ризик, передбачений п.1) ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_9 не працевлаштований, тобто не має постійного та офіційного джерела доходів, обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, які вчинено у різні проміжки часу, різної категорії таких правопорушень, у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду на розгляді перебуває також кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п.5) ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, апеляційний суд вважає обґрунтованим ризик незаконного тиску обвинуваченого на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки після отримання процесуального статусу обвинуваченого, ОСОБА_9 мав процесуальну можливість на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, відтак, достеменно знати анкетні відомості свідків, потерпілих, зокрема, їхні адреси проживання, роботи.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що згідно із ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, з метою виконання завдань кримінального процесуального закону, вказані обставини зумовлюють можливість поза процесуального впливу на потерпілого та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності,

Вказані обставини підтверджують наявність ризику, передбаченого п.3) ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд визнає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений має малолітніх дітей, один з яких має інвалідність, а також наявність у ОСОБА_9 постійного місця проживання та так само певного ступеня інвалідності, оскільки вказані обставини не підтверджуються наданими апеляційному суду матеріалами та не впливають на обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність встановлених ризиків.

Враховуючи те, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за обставин наявності ризиків, передбачених п.1),3),5) ч.1 ст.177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст.178 КПК України, Білгород-Дністровський міськрайонним суд Одеської області обґрунтовано дійшов до висновку, що у даному випадку продовження строку дії виняткового запобіжного заходу, а саме тримання під вартою, є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

Відповідно до положень п.1) ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2021 року без змін.

Водночас, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність доручити відповідним особам ДУ «Центр охорони здоров`я» ДВКС в Одеській області провести медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_9 та надати йому необхідну медичну допомогу.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2021 року, якою було задоволення клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст.115; ч.1 ст.162; ч.1 ст.345 КК України, продовжений строк тримання під вартою до 07 січня 2022 року включно без змін.

Доручити відповідним особам ДУ «Центр охорони здоров`я» ДВКС в Одеській області провести медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_9 та надати йому необхідну медичну допомогу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4