УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2021 року

м. Київ
справа № 369/14553/20
провадження № 51-4131ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Суть питання
Як видно з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 щодо визнання недійсними дипломи, продані приватними підприємцем під виглядом платного навчання через приватне підприємство під назвою «Київський університет туризму, економіки та права (КУТЕП)», які підлягають переатестації в держустановах.
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді ОСОБА_6 оскаржив його до апеляційного суду.
Суддя Київського апеляційного суду ухвалою від 01 лютого 2021 року на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на зазначену ухвалу слідчого судді з мотивів того, що відповідно до ст. 309 цього Кодексу згадане судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати зазначені ухвали місцевого і апеляційного судів і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про поновлення йому строку на звернення до Верховного Суду.
Обґрунтовуючи свою вимогу, ОСОБА_6 вказує на те, що він отримав поштою копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду 20 травня 2021 року.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб, зокрема потерпілих, перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК України, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК України. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Оскаржувана ухвала апеляційного суду була проголошена 01 лютого 2021 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для ОСОБА_5 було 01 травня 2021 року, але у зв`язку із тим, що це був неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, тобто 05 травня 2021 року.
Однак ОСОБА_6 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою лише 20 серпня 2021 року (згідно його підпису на касаційній скарзі), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК України строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Посилання засудженого про те, що копію ухвали апеляційного суду від 01 лютого 2021 року він отримав поштою лише 20 травня 2021 року, є безпідставними, оскільки він не підтвердив належними доказами цю інформацію. Більше того, відповідно до супровідного листа Київського апеляційного суду, доданого заявником до його касаційної скарги, вказану ухвалу йому було направлено судом 10 лютого 2021 року.
Крім того, ОСОБА_6 не зазначає, яких саме достатніх заходів він вживав, для того, щоб поцікавитися про результати розгляду його апеляційної скарги, враховуючи, що з моменту винесення рішення апеляційним судом за його апеляційною скаргою минуло 6 місяців 19 днів. Наприклад, що перешкоджало йому раніше звернутися до суду апеляційної інстанції з відповідним запитом у порядку, передбаченому законами України «Про звернення громадян» та «Про доступ до публічної інформації», для отримання інформації про результати розгляду апеляційним судом його апеляційної скарги.
Також ОСОБА_6 мав можливість ознайомитись з прийнятим рішенням апеляційного суду на сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень», де вчасно публікуються прийняті судами рішення.
Таким чином, незацікавленість ОСОБА_5 результатами розгляду його апеляційної скарги, на думку Верховного Суду, не можна визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску ним строку на касаційне оскарження, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_6 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для його поновлення.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року та ухвали Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року.
Повернути касаційну скаргу ОСОБА_7 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3