В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" січня 2022 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003271 від 13.11.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання у м. Києві, раніше судимого:

- вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 17.01.2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяці позбавлення волі (звільнений за фактичним відбуванням строку покарання);
- вироком Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2020 року зач. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту (відбув);
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 неодноразово, а саме: 06.09.2021 року о 09:00 за адресою: АДРЕСА_2 ; 15.09.2021 року о 09:00 за адресою: АДРЕСА_3 ; 17.09.2021 року о 11:00 за адресою: АДРЕСА_4 ; 20.09.2021 року о 10:00 за адресою: АДРЕСА_5 ; 22.09.2021 року о 11:20 за адресою: АДРЕСА_6 ; 30.09.2021 року о 12:00 за адресою: АДРЕСА_4 ; 04.10.2021 року о 08:30 за адресою: АДРЕСА_7 ; 05.10.2021 року о 07:00 за адресою: АДРЕСА_8 ; 05.10.2021 року о 09:00 за адресою: АДРЕСА_9 ; 06.10.2021 року о 10:30 за адресою: АДРЕСА_10 , 07.10.2021 року о 11:00 за адресою: АДРЕСА_11 ; 08.10.2021 року о 10:00 за адресою: АДРЕСА_12 ; 11.10.2021 року о 09:00 за адресою: АДРЕСА_10 ; 11.10.2021 року о 10:00 за адресою АДРЕСА_7 ; 18.10.2021 року о 11:00 за адресою: АДРЕСА_10 ; 20.10.2021. року о 10:00 за адресою: м. Київ, пр-т Тичини, 9; 25.10.2021 року о 09:00 за адресою: АДРЕСА_13 ; 26.10.2021 року о 12:00 за адресою: м. Київ, вул. Хорольська, 5; 27.10.2021 року о 11:00 за адресою: м. Київ, пр-т Тичини, 3; 29.10.2021 року о 11:00 за адресою: АДРЕСА_12 ; 02.11.2021 року о 11:00 за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 35; 03.11.2021 року о 11:00 за адресою: м. Київ, пр-т Тичини, 5; 04.11.2021 року о 10:00 за адресою: м. Київ, пр-т Тичини, 5-А; 05.11.2021 року о 09:00 за адресою: м. Київ, бульвар Перова, 42; 05.11.2021 року о 10:00 за адресою: м. Київ, вул. Соборності, 2; 13.11.2021 року о 10:45 за адресою: АДРЕСА_14 , кожного разу помічав телефоні комунікаційні колодязі, які були закриті металевим люком. У цей час, кожного разу у нього виникав злочинний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна, повторно, поєднаного з проникненням у сховище, а саме: телефонних кабелів, які належні Київській міській філії ПАТ «Укртелеком». Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_3 , кожного разу підходив до телефонного колодязю та діставав запальничку, відчиняв люк колодязя та відкидав його, проникав до колодязя та ножем, який він заздалегідь підготував для вчинення злочину, вирізав кабель, належний Київській філії АТ «Укртелеком».

Після цього, ОСОБА_3 кожного разу разом з кабелем з місця вчинення злочину зникав, а викраденим майном розпоряджався на власний розсуд, заподіявши своїми злочинними діями Київській філії АТ «Укртелеком» матеріальну шкоду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 3 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі. Зазначав, що він неодноразово, з вересня по листопад 2021 року в різний час доби та за різними адресами, які перелічені в обвинувальному акті, таємно проникав до колодязів з кабелем, що належать АТ «Укртелеком», вирізав ножем кабель та здавав у пункти прийому, за що отримував кошти. Зокрема показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Слід зазначити, що стороною обвинувачення щодо ОСОБА_3 було висунуто обвинувачення за кожне кримінальне правопорушення окремо, а 30.11.2021 року прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва виніс постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування і кримінальному провадженню присвоєно № 0003271 від 13.11.2021 року.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у вчиненому, дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до сховища.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження; ставлення обвинуваченого до вчиненого - вину визнав повністю, щиро кається у вчиненому; дані про особу обвинуваченого, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, не працюючий, постійного місця проживання не має, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, знову вчинив злочин проти власності. Також суд враховує, позицію сторони обвинувачення та представника потерпілого щодо необхідної міри покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому, оскільки обвинувачений у судовому засіданні визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, осуд своєї поведінки та бажання виправити ситуацію відшкодувавши завдані збитки потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 реальне покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, вважаючи таке покарання достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
При вирішенні цивільного позову потерпілого АТ «Укртелеком» в особі Київської міської філії до обвинуваченого про відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з наступного.

Цивільний позов обґрунтовано тим, що цивільний відповідач (обвинувачений) своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні майна, яке належить Київській міській філії АТ «Укртелеком», спричинив матеріальну шкоду Київській міській філії АТ «Укртелеком» на загальну суму 38300 грн 32 коп.

У судовому засіданні представник потерпілого просив цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення даного позову.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми ЦПК України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом визнано доведеним, що обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна, що належить потерпілому Київській міській філії АТ «Укртелеком», чим завдав матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Отже, цивільний позов підлягає задоволенню.

Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 128, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 13 листопада 2021 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов АТ «Укртелеком» в особі Київської міської філії до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Київської міської філії АТ «Укртелеком» (, р/р НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 у банку АТ «АЛЬФА-БАНК» у м. Києві, МФО 3003446; ІПН 56) матеріальну шкоду в розмірі 38300 (тридцять вісім тисяч триста) грн 32 (тридцять дві) коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

-телефонний кабель АТ «Укртелеком» ТПП 100*2*0,4, довжиною 9,9 м, зріз кабелю, складний ніж, що передані в камеру схову Дніпровського УП в м. Києві відповідно до квитанції № 017630 знищити;

-мобільний телефон, банківську картку, каблучку з металу сірого кольору, що передані в камеру схову Дніпровського УП в м. Києві відповідно до квитанції № 017630 залишити власнику ОСОБА_3 .

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та представнику потерпілого.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1