Справа № 487/9201/19
Провадження № 1-кп/487/631/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004196 від 20.10.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 152 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор -ОСОБА_4 ,
потерпіла -ОСОБА_5
представник потерпілої -ОСОБА_6
обвинувачений -ОСОБА_3
захисник -ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження, відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 152 КК України.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого оскільки заявлені раніше ризики відповідно до ст.177 КПК України відносно нього не відпали.

Захисник та обвинувачений проти задоволення клопотання заперечували та вважали, що немає ризиків зазначених прокурором, крім того просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Потерпіла та її представник просили клопотання прокурора задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого приходить до наступних висновків:

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вказаних ризиків суд враховує сукупність певних обставин, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обрана ОСОБА_3 з урахуванням можливості переховуватися від органів слідства та суду, впливання на свідків та потерпілих.

При обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом були враховані вищевказані ризики.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, проти статевої свободи особи, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Судове провадження на даний час триває.

Крім того, ОСОБА_3 не був офіційно працевлаштований, не мав стабільного джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти чужої власності, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджує наявність ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень. Про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що обвинуваченому відомо анкетні дані та місце проживання потерпілих, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_3 може вживати заходи впливу на вказаних осіб шляхом умовлянь, погрозами, примушувати їх змінити надані раніше покази, тим самим незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки наявність місця проживання не є визначальною обставиною, яка б давала можливість обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, тому що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його вини, те що він раніше неодноразово судимий, крім того ОСОБА_3 притягувався до кримінальної відповідальності Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, під час судового розгляду якого ОСОБА_3 було оголошено у розшук, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, які можуть слугувати стримуючим фактором, та вказують на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вищенаведені обставини підтверджують наявність ризиків, передбачених, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З урахуванням тяжкості злочину та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд погоджується із доводами прокурора про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, про що просять обвинувачений та його захисник.

Таким чином, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 392 КПК України суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою з утримання в СІЗО м. Миколаєва на 60 днів - до 23 січня 2022 року (включно).

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_7 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1