Справа № 521/2695/20
Номер провадження:1-кс/521/4226/21
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
02 вересня 2021 року

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , здійснив судовий контроль за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні № 0003222 від 17.10.2019 року, за ч. 2 ст. 361 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_3 ; інші учасники: представник власників майна адвокат ОСОБА_4
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Слідчим суддею проводився розгляд клопотання про скасування арешту майна, а саме з майна на яке накладений арешт ухвалою слідчого судді від 06.03.2020 року: комп`ютерної техніки, документів, мобільних телефонів, електронних носіїв інформації (в тому числі флеш накопичувачів) та майна що має електронне походження у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0003222 від 17.10.2019 року, за ч. 2 ст. 361 КК.

Клопотання розглядалось за ініціативою представника власників майна адвоката ОСОБА_4 .

2.Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази.
В провадженні Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0003222 від 17.10.2019 року, за ч. 2 ст. 361 КК.

06.03.2020 року слідчим суддею Малиновського районного суду м. Одеси було постановлено ухвалу про частковий арешт майна, яке було виявлено та вилучено при проведені обшуків за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , а саме: комп`ютерної техніки, документів, мобільних телефонів, електронних носіїв інформації (в тому числі флеш накопичувачів) та майна що має електронне походження із забороною розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

Адвокат вважає, що арешт майна накладено за клопотанням неуповноваженої на те особи. В подальшому застосуванні арешту відпала потреба. Вилучене та арештоване майно не відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК і відповідно не є речовим доказом та не мають жодного відношення до кримінального провадження.

Окрім того, адвокат зазначає, що проведені обшуки є незаконними, оскільки слідчими суддями постановлені незаконні ухвали про проведення обшуків; процедура проведення обшуків не відповідала вимогам КПК. Окремо адвокат зазначає про незаконність вимог слідчого щодо накладення арешту майна, які суперечили положенням ст. ст. 98, 132, 170 КПК.

Враховуючи викладені обставини, адвокат просить скасувати арешт майна, скасувавши заборону розпоряджатись та користуватись майном, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді від 06.03.2020 року.
3.Позиції сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.
Прокурор не заперечував проти часткового задоволення клопотання та повернення певного майна, щодо якого встановлені факти і обставини, які свідчать про відсутність його приналежності до обставин вчиненого кримінального правопорушення. В іншій частині просив відмовити в задоволені клопотання, оскільки станом на день розгляду клопотання слідчим суддею, з вилученим майном проводяться експертні дослідження.

Представник власників майна адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання, скасувавши арешт майна повністю і повернути власнику майна арештоване майно.
4.Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався слідчий суддя.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Вирішуючи питання про скасування арешту з майна, слідчий суддя керується ст. ст. 170, 174 КПК.

Слідчий суддя враховує, що арешт майна є тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження, який направлений на позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У даному випадку арешт майна /комп`ютерна техніка, документи, мобільні телефони, флеш носії та майно що має електронне походження/ був пов`язаний з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з доводами захисника в частині відсутності підстав для визнання вилучених предметів і речей речовими доказами, вважаю за необхідне зазначити, що обставини правопорушення пов`язані із втручанням в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматичних систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку надають право на думку, що вилучені предмети і речі (комп`ютерна техніка, мобільні телефони, флеш накопичувачі та інш.) можуть мати безпосереднє відношення до встановлених фактів такого правопорушення.

Доводи, які викладені у клопотанні адвоката та заявлені ним під час судового розгляду, є такими, що ґрунтуються лише на певному умовиводі, який не є фактом встановленої достовірності. Звертаю увагу, що закон не встановлює для речового доказу будь-яких процесуальних обмежень, окрім правової природи існування такого матеріального об`єкту. Дії слідчого у вигляді винесення постанови про визнання вилученого майна речовими доказами є ніщо іншим ніж діями за інерцією, які здійснені завдяки радянському мисленню згідно КПК 1960 року. КПК 2012 року не тільки не вимагає винесення такої постанови, а навпаки розумно визначив поняття речового доказу, яке не може в силу своїх властивостей бути залежним від процесуальних дій слідчого. Тому всі доводи, з неналежного чи помилкового оформлення постанови слідчим, є неспроможними.

Слідчий суддя визначає вилучені матеріальні об`єкти речовими доказами, виключно за їх властивостями як електронних засобів, що можуть передавати чи зберігати електронну інформацію. Чи існує така інформація на зазначених об`єктах, очевидно може перевірити лише спеціаліст або експерт. Тому доводи про відсутність відношення вказаного вилученого майна до кримінального провадження є щонайменше голослівними, допоки не буде підтверджено зворотного.

Що стосується доводів адвоката в частині накладення арешту на майно за клопотанням неуповноваженої особи, необхідно зазначити, що дійсно в розумінні ч. 1 ст. 64-2 КПК, громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є третіми особами, щодо майна яких вирішується питання про арешт майна. Відповідно існували законі підстави для звернення до слідчого судді саме прокурора, а не слідчого з клопотанням.

Натомість таке порушення є очевидно формальним, яке за своїм змістом не могло призвести до порушення будь-яких прав таких осіб. Вказане випливає в тому числі з того, що клопотання слідчого погоджене з прокурором. В судовому засіданні прокурор підтвердив законність дій слідчого та свої наміри на арешт вказаного вилученого майна. Окрім того, як відомо, практика показує, що слідчий та прокурор діють в інтересах один одного, з єдиною метою, задля виконання одних і тих самих завдань. Відповідно вважати таке порушення, підставою для скасування арешту з майна є недопустимим.

Питання щодо незаконності обшуків, було предметом судового контролю слідчого судді під час накладення арешту на майно. Слідчий суддя при даному розгляді не перевіряє законності вилучення такого майна, оскільки таке питання вже вирішено слідчим суддею під час накладення арешту.

Окрім того, у даному провадженні, слідчий суддя лише перевіряє ризики передбачені ч. 1 ст. 170 КПК; правову підставу для арешту майна; можливість використання його як доказу; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 361 КК; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб. Обставини встановлені під час розгляду клопотання про скасування арешту майна надають право про висновок, що і досі існують обґрунтовані підстави для контролю за вилученими предметами та речами, оскільки органом досудового розслідування не перевірено таке майно на предмет наявності у ньому інформації, яка здатна бути корисною у даному кримінальному провадженні. При цьому тривалість експертиз, що проводяться не є тією обставиною на яку здатний впливати орган розслідування. Порушення експертом строків проведення експертизи не може надати право слідчому або прокурору на зупинення проведення експертизи та повернення такого майна. Це суперечило б завданням кримінального провадження і меті кримінальної політики держави.

Враховуючи викладені обставини, а також встановлені ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження вилученого майна які надають право вважати, що вказані речові докази можуть містити інформацію, яка буде впливати на обставини що підлягають доказуванню в порядку ст. 91 КПК, слідчий суддя приймає рішення про відсутність підстав для скасування арешту з спірного майна, яке визначено у клопотанні адвоката.

При цьому частково вилучене майно підлягає поверненню, в межах, що зазначено прокурором, оскільки у відношенні такого майна проведені відповідні судові експертизи, за результатами яких було встановлено, що у вказаному майні відсутні будь-які відомості, які можуть бути використані у даному кримінальному провадженні як доказ фактів і обставин.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя керується ст. ст. 132, 170, 173 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки слідчого судді.
Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси 06.03.2021 року, а саме вилучене під час досудового розслідування:

За адресою АДРЕСА_2 :

-мобільний телефон білого кольору марки Iphone, ModelA1533 з розбитим монітором.

-планшет PixusT1013G141002526, чорного кольору, не вмикається.

-мобільний телефон, сірого кольору марки «Самсунг» S9, із сім-картками: 1. НОМЕР_1 ; 2. НОМЕР_2 , імей 1 НОМЕР_3 , імей 2- НОМЕР_4 ;

За адресою АДРЕСА_3 :

-мобільний телефон марки «LG», імей1: НОМЕР_5 ;імей2: НОМЕР_6 .

-мобільний телефон марки «Samsung» із серійним номером № НОМЕР_7 .

За адресою АДРЕСА_4 :

-ноутбук марки «ACER», чорного кольору sJEU0025390DF403400

-мобільний телефон марки «NOKIA» IMEE НОМЕР_8

-мобільний телефон марки «Xiaomi» IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 .

Скасувати заборону накладену ухвалою слідчого судді від 06.03.2020 року у вигляді заборони користування та розпорядження вказаним майном.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Виконання ухвали слідчого судді доручити слідчому та прокурору.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, представнику власників майна.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Ухвала слідчого судді набирає законної з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1