Справа № 591/9088/21
Провадження № 1-кс/591/3872/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вказаною скаргою, в якій зазначив про те, що він 14.12.2021 року звернувся до Сумської обласної прокуратури з заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 127, 358, 364, 368 КК України, в якій вичерпно навів факти вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину.

Станом на 16 грудня 2021 року відомості до ЄРДР не внесені та досудове розслідування не розпочато.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав.

Прокурор просив відмовити в задоволенні скарги, повідомила, що заява ОСОБА_3 , була перенаправлена за територіальністю до Окружної прокуратури м.Суми.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши додані до скарги матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Системний аналіз положень ст. ст.214, 303, 304 КПК України свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Чинним КПК не передбачено пересилання заяв про злочин до інших органів державної влади, отже в цій частині дії Сумської обласної прокуратури не відповідають вимогам КПК, зокремаст. 214.

В той же час, передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні є саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення, що також узгоджується і з висновками Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18.

Сторонами не заперечується, що із заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 звернувся 14.12.2021.

В судовому засіданні встановлено, з матеріалів справи та з дослідженої заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що в Сумському районному суді Сумської області розглядалася цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зміну прізвища малолітньої дитини. При розгляді справи представник Служби у справах дітей ОСОБА_6 просив долучити до матеріалів справи «Консультативний висновок спеціаліста психолога по результатам психологічної діагностики ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.09.2021 (далі Висновок).

Також з дослідженої заяви вбачається, що ОСОБА_3 вважає вищевказаний Висновок сфальсифікований та умисно створений приватним психологом ОСОБА_8 на замовлення ОСОБА_5 , ОСОБА_9 (представник ОСОБА_5 ) та ОСОБА_6 через недотримання виконавцем цього висновку вимог Наказу МОЗ №199 від 15.04.2008 №Про затвердження Порядку застосування методів психологічного та психотерапевтичного впливу (далі Порядок), норм Сімейного, Цивільного кодексів, допущених помилок та описок.

При цьому, переконливих доводів чи доказів того, що Висновок психологом складався за результатами дослідження з використанням наведеного Порядку не надано. Та навіть у такому випадку відсутні підстави вважати, що психологом не дотриманий п.7 вказаного Порядку, оскільки із самої скарги та заяви вбачається, а також повідомлено скаржником, що такий Висновок складався за ініціативою сторони позивача, тобто за згодою законного представника неповнолітньої ОСОБА_10 її матері, що виповідає пункту 7 Порядку. Доводи ОСОБА_3 про необхідність наявності письмової згоди обох батьків одночасно при цьому є перекрученням та власним тлумачення норм законодавства.

Дослідивши заяву про вчинення кримінального правопорушення від 14.12.2021, вбачається, що вона зводиться до незгоди з тими обставинами та фактами, які викладені у Висновку, порядком та умовами проведення бесіди з неповнолітньою ОСОБА_10 , зробленими помилками та описками по тексту висновку, зокрема, про дату народження дитини, кваліфікацією психолога ОСОБА_8 , що не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР та не свідчить про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , тим паче у світлі статей 127, 358, 364, 368 КК України.

Вважаю, що всі вищенаведені зауваження до Висновку, кваліфікації психолога є предметом розгляду під час дослідження цього конкретного доказу судом при розгляді цивільної справи по суті, про що і було ним повідомлено суду під час розгляду справи, а не створення перешкод для її розгляду та подання сторонами на умовах диспозитивності та змагальності доказів на підтвердження своєї позиції, шляхом внесення відомостей до ЄРДР.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18 дійшов висновку, що підставою для початку досудового розслідування є не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, вважає, що таких вагомих обставин у заяві про вчинення кримінальних правопорушень за вказаними у заяві статтями ОСОБА_3 не наведено, а отже, службовою особою Сумської обласної прокуратури не допущено бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

З огляду на викладене, скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1