ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 628/4006/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/584/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, адвокатів обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 травня 2020 року у відношенні ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Куп`янськ-Вузловий, м. Куп`янськ, Харківської області, громадянина України, українця, не працюючого офіційно, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 262, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання:
за ст. 296 ч. 2 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;
за ст. 146 ч. 2 КК України - у виді 5 років позбавлення волі;
за ст. 122 ч. 1 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;
за ст. 185 ч. 3 КК України - у виді 5 років позбавлення волі;
за ст. 186 ч.3 КК України - у виді 7 років позбавлення волі;
за ст. 262 ч. 2 КК України - у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі;
за ст. 263 ч. 2 КК України - у виді 2 років позбавлення волі;
за ст. 309 ч. 3 КК України - у виді 6 років позбавлення волі;
За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_12 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.
Термін відбуття покарання обчислено з моменту фактичного затримання з 23.11.2016 року.
Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_12 весь строк попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р., тобто один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 23.11.2016 року.
Звільнено ОСОБА_12 з-під варти негайно,у зв`язку з відбуттям строку покарання.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, із професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання:
за ст. 186 ч. 3 КК України у виді 6років позбавлення волі;
за ст. 309 ч. 2 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
за ст. 310 ч. 1 КК України у виді 2 років обмеження волі.
За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 6 років.
Змінено ОСОБА_7 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, та він взятий під варту в залі суду.
Залишено ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання відраховано з моменту взяття під варту - 25.05.2020 року.
Зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у порядку ч. 5 ст. 72 КК України,у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р.,з 23.11.2016 року по 25.01.2018 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. І з 25.05.2020р. із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Куп`янська Харківської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, розведеного, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України,
за ст. 185 ч. 3 КК України - у виді 5 років позбавлення волі;
за ст. 186 ч. 3 КК України - у виді 7 років позбавлення волі;
за ст. 309 ч.1 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;
за ст. 263 ч. 1 КК України у виді 6 років позбавлення волі.
За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_13 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.
Термін відбуття покарання обчислено з моменту фактичного затримання - з 23.11.2016 року.
Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_13 весь строк попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р., тобто один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 23.11.2016 року.
Звільнено ОСОБА_13 з-під варти негайно, у зв`язку з відбуттям строку покарання.
Згідно вироку
09.03.2015 близько 18.20 в смт. Ківшарівка, м. Куп`янськ, Харківської області, обвинувачений ОСОБА_12 спільно зі своїм братом ОСОБА_14 (матеріали кримінального провадження відносно якого за ухвалою суду від 03.02.2017року закриті у зв`язку зі смерті на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України), на автомобілі марки ВАЗ2104, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 , приїхали до будинку АДРЕСА_4 , де за допомогою мобільного телефону визвали на вулицю раніше їм незнайомого ОСОБА_15 , та грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі і правилами поведінки людини, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою затіяли з ним сварку, використовуючи в якості надуманого приводу той факт, що начебто ОСОБА_15 , незадовго до цього, на їхню думку, неправильно поводився в більярдній кафе «Чебуречна» смт. Ківшарівка, м. Куп`янськ Харківської області. Під час сварки, обвинувачений ОСОБА_12 виявляючи особливу зухвалість, умисно наніс потерпілому ОСОБА_15 один удар кулаком правої руки в область обличчя. Після чого вони всі разом на вищевказаному автомобілі приїхали до будинку АДРЕСА_5 , де брати Раззуваєви стали примушувати ОСОБА_15 проїхати до більярдної та вибачитися перед робітницею ОСОБА_16 , а коли ОСОБА_15 відмовився вибачатися, то вони продовжуючи свою хуліганські дії охвачені єдиним умислом, проявляючи особливу зухвалість, нанесли потерпілому біля 8 ударів кулаками в область обличчя та грудної клітини.
Після цього вказані особи на автомобілі приїхали до кафе «Чебуречна», де ОСОБА_15 вибачився перед ОСОБА_16 , після чого пішов в напрямку свого будинку.
Близько 19.00 того ж дня, брати Раззуваєви, знаходячись поблизу гуртожитку №6, знову зустріли потерпілого ОСОБА_15 , якийбув разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та своїм знайомим ОСОБА_18 , та продовжуючи свої хуліганські дії, незважаючи на присутність сторонніх осіб, проявляючи особливу зухвалість, умисно нанесли потерпілому ОСОБА_15 декілька ударів кулаками в область обличчя та грудної клітини, після чого сіли в свій автомобіль, а потерпілий ОСОБА_15 за допомогою сина і знайомого направився в бік свого будинку.
В цей час ОСОБА_14 , продовжуючи свої хуліганські дії, керуючи своїм автомобілем марки ВАЗ 2104, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , проявляючи особливу зухвалість, передбачаючи можливість спричинення тілесних ушкоджень, умисно здійснив наїзд на праву ногу потерпілого ОСОБА_15 , в результаті чого, потерпілий упав на землю, а ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , вийшовши з вказаного автомобіля, нанесли кожний близько 2-3 ударів ногами потерпілому ОСОБА_15 в область голови та грудної клітини.
Своїми хуліганськими діями, які були охвачені єдиним умислом, ОСОБА_14 (матеріали кримінального провадження відносно якого за ухвалою суду від 03.02.2017 року закриті у зв`язку зі смертю обвинуваченого на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України), ОСОБА_12 спричинили потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з наявністю множинних саден в лобно-тім`яних областях праворуч, в проекції правої виличної кістки, передньої поверхні правої вушної раковини, в області кінчика носа, в області лівої надбрівної дуги, крововиливу в біля очній області лівого ока, травматичного набряку м`яких тканин лівої щоки з наявністю на його фоні крововиливу, посттравматичного середнього отиту лівого вуха з розривом барабанної перетинки, перелому носової перегородки, тріщини вінцевого відростка нижньої щелепи зліва та перелому лівої виличної кістки з незначним зміщенням уламків, які згідно висновку експерта № 98КП/15 від 01.04.2015 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також різаної рани другого пальця лівої кисті з подальшою первинною хірургічною обробкою і ушиванням, які згідно висновку експерта № 98КП/15 від 01.04.2015 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та саден по зовнішній поверхні проекції лівого плечового суглоба, по задній поверхні лівого ліктьового суглоба, по розгинальній поверхні лівого передпліччя в середній третині, в області живота зліва, по передній поверхні обох гомілок в середній треті, які згідно висновку експерта № 98КП/15 від 01.04.2015 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, 09.03.2015, близько 18.20, в смт. Ківшарівка, м. Куп`янськ, Харківської області, обвинувачений ОСОБА_12 спільно зі своїм братом ОСОБА_14 (матеріали кримінального провадження відносно якого за ухвалою суду від 03.02.2017року закриті у зв`язку зі смертю обвинуваченого на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України) на автомобілі марки ВАЗ 2104, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 , приїхали до будинку АДРЕСА_4 , де за допомогою мобільного телефону викликали на вулицю раніше їм незнайомого ОСОБА_15 .
Після чого, діючи з умислом направленим на незаконне позбавлення волілюдини, яке виразилось в протиправному перешкоджанні обирати своєю волею місцезнаходження, проти волі потерпілого ОСОБА_15 , насильно посадили його на заднє сидіння вищевказаного автомобіля, де за допомогою фізичної сили, утримуючи потерпілого ОСОБА_15 , привезли останнього до будинку АДРЕСА_5 , де брати Раззуваєви стали примушувати ОСОБА_15 вибачитися перед працівником більярдної ОСОБА_16 , за те, що начебто він незадовго до цього, на їхню думку, образив останню в більярдній, а коли ОСОБА_15 відмовився вибачатися, то вони, нанесли потерпілому біля 8 ударів кулаками в область обличчя та грудної клітини. Потім, продовжуючи свої злочинні дії, з метою реалізації своїх злочинних намірів направлених на незаконне позбавлення волі ОСОБА_15 , проти волі останнього насильно посадили на заднє сидіння вищевказаного автомобіля та приїхали до більярдної, де ОСОБА_15 вибачився перед ОСОБА_16 , після чого, брати ОСОБА_19 припинили свої злочинні дії і потерпілий ОСОБА_15 зміг піти за місцем свого мешкання.
Крім того, 09.03.2015, приблизно 19.00 в смт. Ківшарівка, м. Куп`янськ, Харківської області, обвинувачений ОСОБА_12 , перебуваючи поблизу гуртожитку №6, при вчиненні спільних хуліганських дій з ОСОБА_14 (матеріали кримінального провадження відносно якого за ухвалою суду від 03.02.2017року закриті у зв`язку зі смертю обвинуваченого на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України), щодо потерпілого ОСОБА_15 , скориставшись тим, що останній впав на землю, внаслідок нанесених ударів та спричинених ними йому тілесних ушкоджень, діючи з умислом, спрямованим на умисне протиправне заподіяних йому тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_15 близько трьох ударів ногою в область проекції лівої виличної кістки, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин лівої щоки з наявністю на його фоні крововиливу, тріщини вінцевого відростка нижньої щелепи зліва та перелому лівої виличної кістки з незначним зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 98-КП/15 від 01.04.2015 року відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження, як таке, що викликало за собою тривалий розлад здоров`я.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 , діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна, в березні 2016 року, більш точна дата та час в ході досудового розслідування, так і під час судового засідання не встановлені, вступив в попередню змову з обвинуваченим ОСОБА_13 та особою, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, з метою здійснення крадіжки з домоволодіння потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , склавши план та розподіливши між собою функції учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на скоєння крадіжки з домоволодіння потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , 24.03.2016 близько 12:00 обвинувачений ОСОБА_13 та особа, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, спостерігали за потерпілою ОСОБА_11 , яка знаходилася на міському ринку у належному їй магазині. У цей час, обвинувачений ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом злому вхідної двері, проник до житлового будинку, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав належні потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 3200 євро, що за курсом Національного Банку України на той період складало 92996 грн. 57 коп., 305 доларів США, що за курсом Національного Банку України на той період складало 7934 грн. 59 коп., блок камер відеоспостереження марки «DVRD3594» вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1107 від 09.02.2017 600 грн., ресивер супутникового телебачення марки «ORTON 4100С» вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №5082 від 12.10.2016 181 грн., ніж вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1107 від 09.02.2017 76 грн. 50 коп., а також виріб з золота 585 проби вагою 2 грами вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №К-211 від 05.05.2016 1167 грн.82 коп., а всього на загальну суму 102955 грн. 48 коп.
Заволодівши викраденим, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та особа, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 102955 грн. 48 коп., що в 149,43 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є значною шкодою.
Крім того, повторно, обвинувачений ОСОБА_12 , діючи з умислом на відкрите викрадення чужого майна, у червні 2016 року, більш точна дата та час в ході досудового розслідування, так і під час судового засідання не встановлені, вступив у попередню змову з обвинуваченими ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та особою, матеріали у відношенні якої виділено 17.02.2017р. в окреме провадження, з метою здійснення відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_20 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , склавши план та розподіливши між собою функції учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите заволодіння чужим майном, 14.06.2016 близько 12:30 обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та особа, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, прибули до будинку АДРЕСА_8 . На місці за раніше розподіленими учасниками групи ролями особа, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, залишився біля будинку спостерігати за обстановкою для попередження співучасників у разі виникнення небезпеки. У цей час, обвинувачений ОСОБА_12 , виконуючи свою роль, прибув на Куп`янський міський ринок, де зайшов до торгівельного павільйону потерпілої ОСОБА_20 та контролював її знаходження на робочому місці.
У цей же час, ОСОБА_21 та ОСОБА_7 , виконуючи свою роль шляхом вибивання дверей тамбуру та вхідних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_9 , що належить потерпілій ОСОБА_20 , де із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилося в нанесенні декількох ударів кулаками в область обличчя та голови ОСОБА_22 , відкрито заволоділи належними потерпілим ОСОБА_20 та ОСОБА_22 грошовими коштами в сумі 5 тис. доларів США, що за курсом Національного Банку України на той період складало 124 843 грн. 41 коп., мобільним телефоном марки «Nokia C2-01» вартістю 165 грн. 50 коп. згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3669 від 04.10.2016, ноутбуком марки «eMachines» моделі Е442 вартістю 3 517 грн. згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3669 від 04.10.2016, ноутбуком марки «ASUS» моделі X551 MAV вартістю 6800 грн. згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1106 від 08.02.2017, золотим ланцюжком 585 проби вагою 28 грам вартістю 16 506 грн. 56 коп. згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3669 від 04.10.2016, золотим перснем 585 проби вагою 3 грама вартістю 1 768 грн. 56 коп. згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3669 від 04.10.2016, а всього на загальну суму 153 601 грн. 03 коп.
Внаслідок завдання ударів потерпілому ОСОБА_22 спричинені наступні тілесні ушкодження: синець в області нижнього віка лівого ока, синець по згинальній поверхні правого передпліччя в середній третині, синець в області живота зліва, синець по передній поверхні лівої гомілки в середній і нижній третині, що згідно висновку судово-медичної експертизи №323-КП/16 від 21.06.2016 є легкими тілесними ушкодженнями.
Заволодівши викраденим, ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та особа, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись разом з ОСОБА_12 викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілим ОСОБА_20 та ОСОБА_22 матеріальну шкоду на суму 153 601 грн. 03 коп., що в 222,93 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто є значною шкодою.
Крім того, повторно, обвинувачений ОСОБА_12 , діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна, в серпні 2016 року, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, вступив в попередню змову з невстановленими у ході досудового розслідування особами з метою здійснення крадіжки з домоволодіння потерпілого ОСОБА_23 , розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , склавши план та розподіливши між собою функції учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на скоєння крадіжки з домоволодіння потерпілого ОСОБА_23 , 15.08.2016 близько 08:30 обвинувачений ОСОБА_12 та невстановлені у ході досудового розслідування особи, прибули до с. Миколаївка Шевченківського району Харківської області, де діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом віджиму вікна, проникли до будинку потерпілого ОСОБА_23 , розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , звідки таємно викрали належні потерпілому ОСОБА_23 грошові кошти в сумі 97000 гривень, спеціальний засіб ПМР №ХК024641 калібру 9 мм для відстрілу резиновими кулями вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №13616 від 17.01.2017 10000 гривень, 35 патронів до нього з резиновими кулями калібром 9 мм Р.А. вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №13616 від 17.01.2017 525 гривень, чохол для тенісної ракетки вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №13616 від 17.01.2017 143,64 гривень, пневматичну гвинтівку калібру 4,5 мм марки HATSAN моделі ВТ65 вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №13616 від 17.01.2017 12000 гривень, оптичним прицілом Bushnell 3-9х40EG вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №13616 від 17.01.2017 900 гривень, металевим сейфом вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №13616 від 17.01.2017 700 гривень, а всього на загальну суму 120568,64 гривень.
Заволодівши викраденим, ОСОБА_12 та невстановлені у ході досудового розслідування особи з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_23 матеріальну шкоду на суму 120568,64 гривень,що в 174,99 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто є значною шкодою.
Крім того, 15.08.2016 близько 08:30 в с. Миколаївка Шевченківського району Харківської області, обвинувачений ОСОБА_12 та невстановлені у ході досудового розслідування особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, під час скоєння крадіжки з домоволодіння потерпілого ОСОБА_23 , розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , таємно викрали належні потерпілому мисливській карабін «Форт-202» калібру 7,62 мм, заводські серія та номер НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №13616 від 17.01.2017 18000 гривень, який згідно висновку судової балістичної експертизи №16 від 30.01.2017 є стандартною нарізною вогнепальною зброєю, 20 мисливських проміжних патронів калібру 7,62 мм, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №13616 від 17.01.2017 440 гривень, які згідно висновку судової балістичної експертизи №16 від 30.01.2017 є боєприпасами, 72 бойові проміжні патрони калібру 7,62х39АК калібру 7,62 мм, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 13616 від 17.01.2017 1584 гривні, які згідно висновку судової балістичної експертизи №16 від 30.01.2017 є боєприпасами.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 , влітку 2016 року, більш точна дата в ході досудового розслідування, так і під час судового засідання, не встановлена, при невстановлених обставинах у невстановлених у ході досудового розслідування осіб придбав багнет у піхвах, що є штиком магазинної гвинтівки системи Манліхера зразка 1895 року (Австрія), який поклав та незаконно перевозив при собі, без передбаченого законом дозволу у салоні автомобіля «CHEVROLET LACETTI», державний номер НОМЕР_3 .
23.11.2016 у період часу з 09:00 до 09:55 в ході проведення працівниками поліції обшуку в салоні автомобіля «CHEVROLET LACETTI», державний номер НОМЕР_3 , було вилучено багнет у піхвах, що є штиком магазинної гвинтівки системи Манліхера зразка 1895 року (Австрія), який згідно висновку експерта № 429 від 30.12.2016 є військовою (бойовою) холодною зброєю, та який ОСОБА_12 незаконно придбав та носив при собі (перевозив у транспортному засобі) без передбаченого законом дозволу.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 в невстановлені досудовим розслідуванням, так і під час судового засідання дату і час, при невстановлених обставинах, з присадибної ділянки належного батькові ОСОБА_24 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , зірвав з дикоростучих кущів коноплі частини рослин, які переніс до будинку за тією ж адресою: АДРЕСА_2 , де принесені частини коноплі висушив та подрібнив, виготовивши таким чином наркотичний засіб, який там зберігав без мети подальшого збуту.
23.11.2016 у період часу з 07:10 до 08:45 в ході проведення працівниками поліції обшуку на горищі жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , було вилучено речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 1794 від 08.12.2016 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 8930,8049 грама, що є особливо великим розміром, та яку ОСОБА_12 незаконно виготовив та зберігав для власного вживання.
Крім того, в невстановлені досудовим розслідуванням, так і під час судового засідання дату і час, при невстановлених обставинах, ОСОБА_12 взяв частину рослин коноплі, котра зберігалася на горищі жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яку переніс та незаконно зберігав за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_11 для власного вживання.
23.11.2016 у період часу з 06:20 до 08:40 в ході проведення працівниками поліції обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта №1824 від 08.12.2016 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 24,1301 грама, та яку обвинувачений ОСОБА_12 незаконно придбав та зберігав для власного вживання.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 навесні 2016 року, більш точна дата та час в ході досудового розслідування, так і під час судового засідання, не встановлені, на присадибній ділянці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , посіяв насіння наркотичного засобу коноплі, а після їх пророщування здійснював за ними культурний догляд розрихлював ґрунт, видаляв бур`яни біля рослин коноплі, з метою їх подальшого використання для особистого вживання. 12.09.2016 у період часу з 18:30 до 19:40 в ході проведення працівниками поліції обшуку на присадибній ділянці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено двадцять чотири рослини, які росли на присадибній ділянці, та які згідно висновку експерта №19/113/8-2/729е від 28.10.2016 відносяться до рослин роду коноплі, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей. Вказані рослини коноплі ОСОБА_7 незаконно посіяв та вирощував на території вказаного домоволодіння для особистого вживання.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , знаючи способи виготовлення та вживання наркотичних засобів, дата та час в ході досудового розслідування, так і під час судового засідання не встановлені, придбав при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах рослини коноплі, які переніс до власного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де принесені частини коноплі висушив та подрібнив, виготовивши таким чином наркотичний засіб, який в подальшому вживав самостійно шляхом куріння.
12.09.2016 у період часу з 18:30 до 19:40 в ході проведення працівниками поліції обшуку на присадибній ділянці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , було вилучено речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта №19/113/8-2/729е від 28.10.2016 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 283,71 грама, та яку ОСОБА_7 незаконно виготовив та зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , знаючи способи виготовлення та вживання наркотичних засобів, маючи умисел на незаконне придбання, та зберігання наркотичних засобів, дата та час в ході досудового розслідування, так і під час судового засідання не встановлені, придбав при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах рослини коноплі, переніс до горища свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де принесені рослини коноплі висушив та подрібнив, виготовивши таким чином наркотичний засіб, який в подальшому вживав самостійно шляхом куріння.
23.11.2016 у період часу з 06:48 до 08:10 в ході проведення працівниками поліції обшуку на горищі господарчої будівлі, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , було вилучено речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 1795 від 09.12.2016 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 585,54 грама, що є великим розміром, та яку обвинувачений ОСОБА_7 незаконно придбав, виготовив та зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Обвинувачений ОСОБА_13 , діючи з умислом на придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, придбав при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах у невстановлених розслідуванням осіб 6 пострілів до зенітної установки типу ЗУ-23, після чого зберігав без передбаченого законом дозволу вказані постріли за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 .
23.11.2016 у період часу з 07:00 до 09:45 в ході проведення працівниками поліції обшуку на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в господарчій будівлі було вилучено 6 пострілів, які згідно висновку експерта № 8 від 14.02.2017 є бойовими припасами двома бронебійно-запальними та чотирма осколково-фугасно-запальними пострілами калібру 23 мм до зенітної установки типу ЗУ-23, та які ОСОБА_13 незаконно без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав за місцем свого мешкання.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_13 , знаючи способи виготовлення наркотичних засобів, дата та час в ході досудового розслідування, так і під час судового засідання, не встановлені, придбав при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах рослини коноплі, які переніс до господарчої за адресою: АДРЕСА_3 , де принесені частини коноплі висушив та подрібнив, виготовивши таким чином наркотичний засіб, який там зберігав без мети збуту.
23.11.2016 у період часу з 07:00 до 09:45 в ході проведення працівниками поліції обшуку на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в господарчій будівлі було вилучено речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 1797 від 13.12.2016 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 117,1443 грама, та яку ОСОБА_13 незаконно виготовив та зберігав без мети збуту.

В апеляційних скаргах
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 просить вирок суду змінити та призначити обвинуваченому покарання, яке не пов`язано з позбавленням волі.
В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості.
Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 усвідомив помилковість своїх дій та зрозумів, що будучи в місцях позбавлення волі він буде позбавлений можливості утримувати своїх неповнолітніх дітей та наразить на неприємності свою родину.
Також автор апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_7 має позитивні характеристики від оточуючих, раніше не притягався до кримінальної відповідальності.
Названі обставини свідчать про те, що він заслуговує на покарання, але таке, що не пов`язано з позбавленням волі.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 просить вирок суду змінити.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.310 КК України, згідно вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Зменшити ОСОБА_7 обрану судом першої інстанції міру покарання та звільнити його від покарання з випробуванням згідно ст.ст.75, 76 КК України.
В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що Судом недостатньо враховані дані про особистість ОСОБА_7 , та наявні обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого.
Так, на момент скоєння інкримініруємих йому дій мав на утриманні ОСОБА_7 знаходилося троє неповнолітніх дітей які мають ряд захворювань та дружину, яка знаходилась у відпустці по догляду за дитиною.
Таким чином, ОСОБА_7 , на час скоєння правопорушень, знаходився у тяжких особистих та сімейних обставинах, що згідно п.5 ч.1 ст.66 КК України може бути визнано як обставини які пом`якшують покарання, що не було враховано судом першої інстанції при визначені міри покарання.
Судом у вироку вказано лише, що в якості обставин які пом`якшують покарання ОСОБА_7 є визнання своєї провини та щире каяття за ч.2 ст.309 та ч.І ст.310 КК України.
Також, у судовому засіданні 21.05.2020 року захистом суду надана довідка про те, що дружина обвинуваченого - ОСОБА_25 перебуває вдома по уходу за хворою дитиною - ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , але ця обставина ніяким чином не відображена у вироку при призначені міри покарання обвинуваченому.
В матеріалах кримінального провадження є данні, і це зазначено у вироку, про те, що ОСОБА_7 за місцем мешкання характеризується виключно з позитивної сторони, з квітня 2005 року працював вантажником групи матеріально-технічного постачання в АК «Харківобленерго» та відповідно до характеристик наданих з місця роботи характеризувався з позитивно сторони, з 14.04.2020 року, і до арешту, працював на постійній основі на посаді будівельного монтажника у ФОН ОСОБА_27 , де також зарекомендував себе виключно з позитивної сторони.
На обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.
Вперше притягається до кримінальної відповідальності. Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 не встановлено.
Також, судом у вироку не зазначено, чому неможливо призначити ОСОБА_7 менш сувору міру покарання із застосуванням вимог ст.ст.75, 76 КК України, про що заявлялось клопотання захистом у судових дебатах, зазначено лише, що суд не вбачає для цього підстав, без будь-якої аргументації цього рішення.
Крім того, на думку автора апеляційної скарги згідно вимог п.2 ч.І ст.49 КК України ОСОБА_7 мав бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за ч.1 ст.310 КК України, про що захистом заявлялось клопотання у судових дебатах.
Між тим ці обставини не були враховані при обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просять суду скасувати та ухвалити свій вирок (вимоги щодо виду та розміру призначеного покарання апеляційна скарга не містить).
Вважають що суд неправильно вирішив долю речових доказів вилученого у ОСОБА_12 майна коли повернув його останньому.
Автори апеляційної скарги вважають, що оскільки до цих речей та коштів не застосовується спеціальна конфіскація вони повинні бути призначені для відшкодування шкоди, завданої злочином потерпілим.
Крім того, а апеляційній скарзі ставить питання щодо неправильної кваліфікації дій обвинувачених.
Потерпілі вважають, що обвинувачені скоїли злочин щодо них та інші корисливіі злочини, вказані в обвинувальному акті, організованою групою.
На підтвердження цього потерпілі вказують, що зокрема потерпілий ОСОБА_10 у лютому 2020р. звернувся до Прокурора Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_28 з клопотанням про зміну обвинувачення в суді відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з ч.З ст. 185 КК України на ч.5 ст.185 КК України, але йому було відмовлено з посиланням на відсутність підстав для зміни обвинувачення.
Потерпілий ОСОБА_10 вважає, що йому відмовлено безпідставно та необгрунтовано, а отриману відповідь вважає формальною відпискою, бо злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь кілька осіб /три і більше/, які попередньо / до першого злочину/ зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та інших злочинів, об`єднаних єдиним планом, із розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.
Про це на думку автора апеляційної скарги свідчить те, що в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_29 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_30 організували стійке угруповання, склали план злочинних дій, мали список потерпілих, де планували скоїти корисні злочини, стежили за потерпілими, при цьому ОСОБА_29 розподіляв ролі кожного з учасників організованої групи для скоєння злочину, а також при необхідності залучав інших виконавців для виконання конкретних дій, а також діяв як організатор і розподіляв між учасниками організованої групи викрадене майно, про що суду свідчив свідок ОСОБА_31 .
Прокурор у кримінальному провадженні з урахуванням доповнення до апеляційної скарги, посилаючись на неправильне застосуванняя закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосуванням законів, які підлягають застосуванню - ст. 49 КК України, ст.69-1 КК України просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити.
Призначити ОСОБА_12 наступне покарання:
за ч.З ст. І85 КК України ~ 5 років позбавлення волі,
за ч.З ст. 186 КК України - 7 років позбавлення волі,
за ч.2 ст.262 КК України - 7 років позбавлення волі,
за ч.З ст.309 КК України - 5 років позбавлення волі,
на підставі ст.49, 74 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування покарання за за ч.2 ст.296, ч.2 ст. 146, ч.І ст. 122, ч.2 ст.263 КК України.
На підставі ч.І ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі;
Призначити ОСОБА_13 наступне покарання:
за ч.З ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі,
за ч.З ст. І 86 КК України - 7 років позбавлення волі,
за ч. І ст.263 КК України - 6 років позбавлення волі,
за ч.І ст.309 КК України - на підставі ст.49, 74 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі;
Призначити ОСОБА_7 наступне покарання:
за ч.З ст. 1 86 КК України - 6 років позбавлення волі,
за ч.2 ст.309, ч.1 ст. 310 КК України - на підставі ст.49, 74 КК України звільнити від відбування покарання,
Вказує, що на час апеляційного розгляду сплинули строки давності, передбачені ст.49 КК України відносно:
ОСОБА_12 за ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 263 КК України
ОСОБА_13 за ч.1 ст. 309 КК України;
Рибальченка за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 310 КК України
За таких обставин названі особи підлягають звільненню від відбування показання на підставі ст. 74 КК України.
Також судом першої інстанції не враховано положення ст.69-1 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_12 при призначенні йому покарання за ч.З ст.309 КК України.
Як встановлено за вказаним вироком, в силу ст.66 КК України суд першої інстанції за ч.З ст.309 КК України визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_12 - щире каяття.
При цьому будь-якої матеріальної шкоди злочином не завдано, і таким чином не має необхідності враховувати таку пом`якшуючу ознаку, як відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено, що дає право суду призначити покарання за правилами ст.69-1 КК України.
Санкція ч.З ст.309 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.
Таким чином, максимальне покарання, призначене ОСОБА_12 за ч.З ст.309 КК України із застосуванням ст.69-1 КК України, не повинно перевищувати 5 років 3 місяців позбавлення волі, але призначено судом у виді 6 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора,
Щодо апеляційних доводів потерпілого про необхідність кваліфікації дій обвинувачених за більш тяжкою статтею КК України , а саме відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з ч.З ст. 185 КК України на ч.5 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.337КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи,якій висунуте обвинувачення,і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта,крім випадків,передбачених цією статтею.
Відповідно до положень ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Під час розгляду даного провадження судом першої інстанції прокурор висунуте обвинувачення в порядку ст. 338 КПК не змінював.
Тобто місцевий суд був позбавлений процесуальної можливості ухвалювати будь-яке рішення що погіршує становище обвинувачених в порівнянні із висунутим їм органом досудового розслідування обвинуваченням.
Крім того суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст. 404 КПК України не має права розглядати та давати оцінку щодо обвинувачення, яке не було висунуте в суді першої інстанції.
Отже, апеляційні доводи та вимоги про необхідність кваліфікації дій обвинувачених за більш тяжкою статтею КК України не ґрунтується на законі.
Також колегія суддів визнає тими що не ґрунтуються на законі доводи апеляційної скарги про неправильне визначення долі тих речових доказів, які були повернуті обвинуваченому ОСОБА_12 , а не звернуті у рахунок відшкодування завданої злочином шкоди, оскільки закон не передбачає зазначення такого механізму відшкодування шкоди саме на стадії ухвалення вироку.
Стосовно доводів апеляційних скарг захисників обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного йому покарання колегія суддів зазначає наступне.
Суд при призначенні останньому покарання врахував, що ОСОБА_7 за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, з професійно-технічною освітою, з квітня 2005 року працював вантажником групи матеріально-технічного постачання в АК «Харківобленерго» та відповідно до характеристики за місцем роботи характеризувався з позитивної сторони, на даний час працює з 14.05.2020р. на постійній основі на посаді монтажника будівельного у ФОП ОСОБА_27 .
За місцем вказаної роботи характеризується з позитивної сторони,зарекомендував себе як працелюбний і відповідальний співробітник. Має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та має сина ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який на момент вчинення злочинів ОСОБА_7 був неповнолітнім, перебуває на обліку з діагнозом: F 70. ОСОБА_7 у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. Перебуває на обліку військовозобов`язаних запасу у Куп`янському ОМВК. Вперше притягається до кримінальної відповідальності.
Таким чином колегія суддів констатує, що при ухваленні вироку судом вже було надано оцінку всім обставинам, на які посилаються захисники обвинуваченого, обґрунтовуючи необхідність призначення йому менш суворого покарання та звільнення від його відбування, а те що останній на даний час працевлаштований не впливає на висновки суду.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора з доповненнями, то колегія суддів вважає їх слушними, виходячи з наступного.
У зв`язку зі змінами в законодавстві, а саме набранням чинності Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VI11 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», запроваджено інститут кримінальних проступків, в тому числі у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших кримінальних правопорушень проти здоров`я населення.
Згаданим Законом, який набрав чинності 1 липня 2020 року, зокрема, внесено зміни до санкції ч.І ст.309 КК України, а саме замість максимального розміру найбільш суворого покарання у вигляді 3 років позбавленням волі передбачено 5 років обмеження волі.
У зв`язку з чим, вказане кримінальне правопорушення віднесено до кримінальних проступків.
Крім того, у відповідності до п.2 ч.І ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочин), за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;.- п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.
Враховуючи вищевикладене, положення ст.49 КК України належить застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_12 за ч.2 ст.296, ч.2 сг. 146, ч.І ст.122, ч.2 ст.263 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_13 за ч.І ст.309 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. І ст. З10, ч.2 ст.309 КК України, на що останній дав всвою згоду під час апеляційного розгляду.
Оскільки з моменту вчинення вказаних епізодів, з урахуванням вимої ч.З ст.49 КПК України, минуло більше 5 років, тому обвинувачені підлягають звільненню від призначеного покарання за вищевказаними епізодами на підставі ст.ст.49, 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Також, як слушно зауважено в апеляційній скарзі судом першої інстанції не враховано положення сг.69-1 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_12 при призначенні йому покарання за ч.3 ст.309 КК України.
Так відповідно до вимог ст.69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої ст.66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті.
Як встановлено за вказаним вироком, в силу ст.66 КК України суд першої інстанції за ч.З ст.309 КК України визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_12 - щире каяття.
При цьому будь-якої матеріальної шкоди злочином не завдано, і таким чином не має необхідності враховувати таку пом`якшуючу ознаку, як відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено, що дає право та підстави суду призначити покарання за правилами ст.69-1 КК України.
Санкція ч.З ст.309 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.
Таким чином, максимальне покарання, призначене ОСОБА_12 за ч.З ст.309 КК України із застосуванням ст.69-1 КК України, не повинно перевищувати 5 років 3 місяців позбавлення волі.
Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не застосувавши закон, який підлягає застосуванню (ст.69-1 КК України), призначивши ОСОБА_12 покарання за ч. З ст.309 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі.
Відтак вирок суду в цій частині також підлягає зміні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. п.1ч.2 ст.284;404;405;417;418;419 КПК України, ст. 49, 74 КК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, адвокатів обвинуваченого ОСОБА_12 - ОСОБА_9 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 травня 2020 року у відношенні ОСОБА_12 , в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_12 звільнити від відбування призначеного покарання за ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 263 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч.2 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Призначити ОСОБА_12 покарання за ч.3 ст. 309 КК України із застосуванням положень ст. 69-1 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

Вважати ОСОБА_12 засудженим:

за ч.3 ст. 185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі;

за ч.3ст. ст. 186 КК України - у виді 7 років позбавлення волі;

за ст. 262 ч. 2 КК України - у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі;

За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_12 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років та вважати його таким, що повністю відбув призначене покарання.

Цей же вирок у відношенні

ОСОБА_7 в частині його засудження за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 310 КК України скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 310 КК України у зв`язку зі спливом строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Виключити із вироку посилання на призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України .

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст. 186 КК України до 6років позбавлення волі.

Виключити із вироку посилання на ту обставину, що ОСОБА_7 не працює.

Зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у порядку ч. 5 ст. 72 КК України,у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р., з 23.11.2016 року по 25.01.2018 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі; з 25.05.2020р. по 21 грудня 2021 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Цей же вирок у відношенні ОСОБА_13 , в частині призначеного покарання змінити.

Звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання за ч.1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч.2 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Вважати ОСОБА_13 засудженим:

за ч.3 ст. 185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі;

за ч.3 ст. 186 КК України - у виді 7 років позбавлення волі;

за ч.1 ст. 263 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

за сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_13 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою яка тримається під вартою у той же строк з дня з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий Судді -