Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5808/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.289 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання прокурора Житомимрської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 05 листопада 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.289 КК України,-

в с т а н о в и л а:

На розгляді Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 05 листопада 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.289 КК України.

Згідно вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2021 року ОСОБА_7 обрано до набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 03 січня 2022 року.

Прокурор 24.12.2021 року надіслав до апеляційного суду клопотанння про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки він закінчується 03 січня 2022 року. Клопотання прокурора мотивовано тим, що під час досудового розслідування було встановлено та доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Так, наявність ризику щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду обґрунтовано тим, що злочини, передбачені ч.2 ст.289 КК України у вчиненні яких на даний час обґрунтованою обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно до ст.12 КК України є тяжкими та за їх вчинення передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Ризик вчинення нових кримінальних правопорушень зумовлений тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, вчинених в період іспитового строку призначеного вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 02.07.2019, яким останнього засуджено за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, що може свідчити про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення. Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин. Вищенаведені ризики на даний час не зменшились та продовжують мати місце. Запобігти вищевказаним ризикам, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у неможливо, оскільки інші запобіжні заходи повністю не виключають можливості підозрюваного вчиняти інші кримінальні правопорушення або переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання процесуального прокурора та заперечила проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 заперечили проти клопотання прокурора, просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, які стосуються вирішення питання щодо запобіжного заходу, доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , а також доводи заперечення сторони захисту, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, суд (в тому числі апеляційної інстанції) під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, за результатами розгляду якого, суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд (в тому числі і апеляційний) зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Положенням ст.199 КПК України прямо передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою стосується як досудового розслідування, під час якого воно подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого воно здійснюється, так і судового провадження. Крім того, під час судового розгляду з`ясування питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою також входить в обов`язки суду, незалежно від наявності клопотання прокурора, що передбачено положеннями ст.331 КПК України, як вже зазначалося вище.

Приписами статті 177 КПК України встановлено, що підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою аргументами на користь такого рішення є, у тому числі: серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження, обраний раніше обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою спливає. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими та за їх вчинення передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Ризик вчинення нових кримінальних правопорушень зумовлений тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, вчинених в період іспитового строку призначеного вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 02.07.2019 року, яким останнього засуджено за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, що може свідчити про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення. Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин. Вищенаведені ризики на даний час не зменшились та продовжують існувати. Запобігти вищевказаним ризикам, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у неможливо, оскільки інші запобіжні заходи повністю не виключають можливості підозрюваного вчиняти інші кримінальні правопорушення або переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Враховуючи викладене, ризики, які слугували підставою для застосування тримання під вартою, залишились незмінними, ОСОБА_7 так і є раніше судимою особою, і вчинення злочину йому інкримінується під час іспитовго строку за попереднім вирокм, що вказує на повну недієвість менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Вказані вище обставини переконують колегію суддів у необхідності продовжити строк запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на 60 днів.

Саме такий запобіжний захід забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам, які з часу попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не зменшилися та не відпали.

При цьому об`єктивної можливості розглянути дане кримінальне провадження апеляційний суд наразі не має.

Враховуючи наведене, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 199, 331, 405 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 26 лютого 2022 року включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: