ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5166/19 Номер провадження 11-кп/814/113/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
10 січня 2022 року м. Полтава
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 10.01.2022, апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2020 року, яким ОСОБА_9 виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, без змін.
Я не можу погодитись із прийнятим колегією суддів рішенням, вважаю його необґрунтованим і висловлюю з цього приводу окрему думку, з таких підстав.
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказане рішення як суду першої інстанції так і рішення колегії суддів не можна вважати законним, обґрунтованим і вмотивованим в розумінні самого змісту вказаних принципів кримінального процесуального законодавства.
Я не буду зупинятись на якості досудового розслідування коли і мають збиратись всі докази по справі, яке є вкрай низьким та перелічувати всі похибки слідчого, прокурора. Зверну увагу лише на дві обставини коли посадові особи, які проводили огляд місця події та забезпечували його проведення, не спроміглись завчасно вилучити відео реєстратор з автомобіля ОСОБА_9 і відповідно забезпечити охорону місця пригоди та провести належний огляд велосипеда з тим щоб зафіксувати всі сліди, які на ньому залишились після ДТП.
Якщо звернутись до вироку суду, яким ОСОБА_9 виправдано за ст.286 ч.2 КК України, який є предметом апеляційного розгляду, слід звернути увагу на таке.
Відповідно до змісту вироку суду та обвинувального акта 6 листопада 2018 року, приблизно о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_9 , керуючи власним автомобілем марки MERCEDES BENZ ML250 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася по вулиці Соборності з боку вулиці Театральна у напрямку вулиці В`ячеслава Чорновола в місті Полтава зі швидкістю 50-60 км/год за показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на перехресті з вулицею Лідова, позначеного дорожньою розміткою «зебра» та дорожніми знаками 5.35.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (надалі - ПДР), в порушення вимог пунктів 12.3, 12.4, 12.9 підпункт «б» ПДР, при виникненні небезпеки для руху у вигляді появи на проїзній частині велосипедиста, який рухався по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу її руху, якого вона об`єктивно могла виявити з моменту його виїзду на пішохідний перехід, не вжила негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснила наїзд на неповнолітнього велосипедиста ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який переїжджав проїзну частину вулиці Соборності по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по напрямку її руху, керуючи спортивним велосипедом марки CARVER.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, від яких не приходячи до свідомості, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Полтавській обласній клінічній лікарні.
Під час судового розгляду було встановлено і не заперечувалось сторонами, що подія відбулась в зоні дії дорожніх знаків 5.35.1 та 5.35.2, дорожня розмітка «зебра» та дорожнього знаку «діти».
Відповідно до п.18.1 Правил дорожнього руху України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Знак 1.33 «діти» встановлюється перед ділянкою дороги, на якій можлива поява дітей з території дитячого закладу (дошкільний заклад, заклад загальної середньої освіти, оздоровчий табір тощо), що прилягає безпосередньо до дороги.
В населених пунктах та поза населеними пунтами знак повторюється. Наступний знак встановлюється на відстані щонайменше 50 м до початку небезпечної ділянки.
Знак 1.33 «діти» попереджувальний знак відповідно до Правил дорожнього руху.
Попереджувальні знаки інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду.
Отже, об`єктивно будь-який водій у вказаному місці має проявляти підвищену увагу до зовнішньої обстановки з тим щоб завчасно упередити небезпеку.
Крім формальних зобов`язань, які покладаються на будь-якого водія, існують обставини, які виключають , на моє переконання , постановлення виправдувального вироку і тим паче залишення апеляційної скарги без задоволення.
У вказаному провадженні, з урахуванням наведених вище положень законодавства, при всьому масиві проведених слідчих дій, експертних досліджень, існує обставина яка є визначальною при оцінці дій водія ОСОБА_9 у дорожній обстановці.
Такою визначальною обставиною, яку кожна із сторін вказаного кримінального провадження використовує на свою користь, є зазначення в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.11.2018, сліду бокового ковзання велосипеда, яким до настання події ДТП керував неповнолітній потерпілий і свідчення посадових осіб органу досудового розслідування в суді першої інстанції з цього приводу.
Сторона захисту наполягає, що цей слід не можна вважати слідом бокового ковзання велосипеда, а сторона обвинувачення та потерпілі вважають навпаки.
То хто ж у цій ситуації правий і чия позиція відповідає фактичним обставинам по справі?
У цьому контексті хочу звернути увагу на таке.
Огляд місця ДТП це початкова та невідкладна слідча дія, спрямована на дослідження території, де відбулася подія, що має ознаки злочину, або настав її результат, зміст якої утворює комплекс пізнавально-посвідчувальних операцій, що включають пошук, виявлення, закріплення, вилучення, дослідження, перевірку та оцінку слідів злочину та інших речових доказів. Правильність складання протоколу огляду місця події має важливе значення для подальшого відтворення подій ДТП та носить інформативний характер для проведення подальших експертиз у кримінальному провадженні.
У протоколі огляду місця події за наслідком ДТП учасниками якої були ОСОБА_9 , яка керувала автомобілем та потерпілий ОСОБА_12 , який керував велосипедом, зазначено, що на місці зіткнення транспортного засобу та велосипеда, встановлено наявність слідів бокового ковзання велосипеда.
Хочу звернути увагу, що всі учасники, які приймали участь в огляді місця події, а це в тому числі і ОСОБА_9 , погодились із встановленими під час огляду місця події обставинами. Жодний із них не висловив будь-яких заперечень з цього приводу. Слідчими, що проводили огляд місця події, наведені вище ознаки вказані безапеляційно і іншому тлумаченню вони не підлягали.
Під час досудового розслідування сторона захисту висунула версію, що сліди залишені на місці ДТП та ідентифіковані в протоколі огляду як сліди бокового ковзання велосипеда, такими не являються.
У цьому світлі вважаю необґрунтованими висновки суду першої інстанції, із якими погодилась колегія суддів, що висновки судово-автотехнічної експертизи № 37 від 21.01.2019, № 43 від 23.01.2019 є необґрунтованими. На моє переконання вказані висновки є досить вмотивованими і підтверджують допущені ОСОБА_9 порушення п.п.12.3,12.4 ПДР.
Не є , на мою думку , вмотивованими висновки суду і щодо допустимості як доказу висновку експертів № 438/439/788/789, яким встановлено, що зазначений у протоколі огляду як слід бокового ковзання велосипеда таким не являється.
По-перше вказані експерти проводили своє дослідження виходячи із матеріалів провадження і місце події не оглядали.
По-друге вказані експерти проводили іншу експертизу і прийшли до протилежного висновку, що також є незрозумілим.
Проведена у провадженні комплексна судова транспортно-трасологічна, автотехнічна та медична експертиза № 257/258/35 від 24.04.2019 прийшла до висновку, що водій автомобіля «Мерседес МЛ 250» д.н. ВІД НОМЕР_2 ОСОБА_9 при допустимій для даних дорожніх умов швидкості руху мала технічну можливість уникнути наїзду на велоспедиста ОСОБА_12 . При цьому експерти зазначили, що даний висновок справедливий лише за умови, що слід бокового ковзання , позначений на схемі під № 1 належить велосипеду «Карвер», при інших вихідних даних висновки стосовно водія ОСОБА_9 можуть змінитися.
Під час допиту в суді слідчий ОСОБА_13 показав, що 06 листопада 2018 року він разом із слідчим ОСОБА_14 проводив огляд місця події дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої були автомобіль MERCEDES BENZ ML250 державний номерний знак НОМЕР_1 та велосипед «CARVER», внаслідок якої був тяжко травмований потерпілий ОСОБА_12 . В ході огляду ними були зафіксовані сліди, які могли свідчити про місце зіткнення транспортних засобів і які розташовувались у третій та четвертій смугах руху, зокрема це сліди бокового ковзання велосипеду, слід контактної взаємодії ТЗ з навколишніми об`єктами подряпини бордюрного каменю, а також відокремлені від транспортних засобів частини уламок кріплення рамки д. н. з. автомобіля та уламок педалі велосипеду. Крім того, ними також був зафіксований слід бокового ковзання велосипеду, який ними на схемі до протоколу огляду місця події позначений під № 1. Він та слідчий ОСОБА_14 припустили, що слід належить велосипеду, яким керував потерпілий, виходячи з того, що основною версією, яку розглядали спочатку, був рух велосипедиста з боку вулиці Лідова, а тому самостійно надали саме таку правову оцінку цьому сліду. Будь-яких зразків для дослідження в майбутньому експертним шляхом механізму походження цього сліду та можливого залишення його велосипедом «CARVER», який належить потерпілому, під час огляду місця події вони не брали і ніяких досліджень, спрямованих на встановлення факту належності цього сліду велосипеду потерпілого в подальшому, в ході досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, не проводили.
Слідчий ОСОБА_14 , даючи показання в суді, підтвердив, що дійсно він брав участь в огляді місця події 06 листопада 2018 року та складав схему місця ДТП, в якій безпосередньо відобразив слід під позначкою № 1, вказавши його розмірні характеристики та припустивши, що він залишений велосипедом потерпілого. Зазначив, що з самого початку огляду не був впевнений у належності цього сліду велосипеду «CARVER» під керуванням потерпілого та доповів про це безпосередньому керівнику Сулимі, який прибувши на місце пригоди, дав вказівку внести його до протоколу огляду і схеми, як такий, що залишений велосипедом потерпілого, щоб в подальшому шляхом проведення відповідних досліджень, довести, що це так або ні. Він не впевнений в належності сліду велосипеду потерпілого і на час дачі свідчень в суді. На його думку, враховуючи розмірні характеристики цього сліду, на шині велосипеду повинні були відобразитись значні потертості, чого ним та ОСОБА_13 виявлено не було, а отже, необхідно було за допомогою відповідних експертиз проводити в подальшому його ідентифікацію і надавати правову оцінку цьому сліду, з урахуванням інших доказів, чого в ході подальшого досудового розслідування не робилось та належність походження сліду під позначкою № 1 велосипеду потерпілого не встановлювалась.
Виправдовуючи ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України, допитавши в якості свідків слідчих ОСОБА_13 , який проводив огляд місця події та ОСОБА_15 , який приймав участь в огляді місця події, послався зокрема на те, що вказані особи не підтвердили відомості, що зазначені у протоколі огляду щодо ідентифікації слідів, які позначені у схемі до протоколу огляду під номерами 1,8,9, які сліди бокового ковзання велосипеда, такими.
Оцінюючи вказаний висновок суду першої інстанції, через призму свідчень в суді слідчих ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , із яким погодилась і більшість колегії суддів апеляційного суду, хочу звернути увагу на таке.
Показання вказаних свідків , на мою думку , є такими, що суперечать матеріалам справи.
По-перше я вважаю хибною практику допиту в якості свідків посадових осіб органу досудового розслідування, які вчиняли певні процесуальні дії.
Якщо виходити з позиції, що вказані вище слідчі почали спростовувати інформацію, яку вони навели в процесуальному документі із якою погодились всі учасники слідчої дії, постає питання щодо достовірності внесених ними відомостей.
До того ж звертаю увагу, що свідками вказаної події були сторонні особи, які йшли через парк і які вочевидь залишились на місці пригоди і які могли бути опитані працівниками поліції, які проводили огляд щодо обставин події з тим щоб прояснити ситуації щодо ДТП.
По-друге , до вказаного вище протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, крім невірної ідентифікації як слідів бокового ковзання велосипеда, за версією сторони захисту, немає жодних зауважень у жодної із сторін.
В такому випадку постає питання, що один і той же доказ використовується як належний коли він вигідний стороні і заперечується коли він суперечить обраній позиції, що є в принципі неправильним.
На користь того, що позначені у схемі до протоколу огляду під номерами 1, 8, 9 сліди бокового ковзання велосипеда є такими, вказують такі обставини, що вбачаються із змісту самої ж схеми до протоколу огляду.
По-перше, слід бокового ковзання позначений під № 1 починається на так званій «зебрі» - пішохідному переході.
По-друге, сліди під номерами 8 та 9 фактично йдуть в одній лінії можливого руху велосипеда після зіткнення і продовжують лінію сліду, що позначений під номером 1.
По-третє, розташування автомобіля ОСОБА_9 позначено на схемі до протоколу огляду саме в полосі розташування слідів бокового ковзання велосипеда, що позначені під номерами 8 та 9.
В практиці керування транспортними засобами є звичайною поведінка водія, який в разі виникнення небезпеки або гальмує , або намагається уникнути небезпеки шляхом маневрування.
У цьому контексті варто звернути увагу, що на місці події не було зафіксовано жодних ознак гальмування автомобіля під керуванням ОСОБА_9 або ознак маневрування, тобто спроб уникнути зіткнення із перешкодою.
Є очевидним, що посилання у вироку як на обставини, що виключають винуватість ОСОБА_9 на те, що сліди під номерами 1, 8, 9 не є слідами бокового ковзання велосипеда, є передчасним і помилковим.
У цьому питанні варто звернути увагу на показання свідків, які були очевидцями пересування на велосипеді потерпілого ОСОБА_12 .
Так вказані свідки стверджують, що велосипедист, яким був неповнолітній ОСОБА_12 , проїхав біля них дуже швидко.
Проте вказані свідчення на моє переконання є суб`єктивною оцінкою руху велосипедиста, який апріорі завжди рухається швидше пішохода, якими і були вказані свідки.
Жодних інших доказів того, що неповнолітній потерпілий і на проїзну частину дороги виїхав як стверджують свідки «дуже швидко», матеріали провадження не містять.
Не є переконливими доводи сторони захисту, що відсутність постійного сліду ковзання велосипеда, тобто наявність розривів між слідами 1, 8 , 9 свідчить про те, що вказані сліди не могли бути залишені велосипедом.
По-перше , вказані твердження за своїм змістом також є припущенням.
По- друге є звичайним у справах про дорожньо-транспортні пригоди, коли слід навіть гальмування колеса автомобіля не повністю відображається на асфальтному покритті дороги. Причиною цьому як правило стають стан дорожнього покриття, стан гуми колеса автомобіля, його зношеність.
Вказане в повній мірі відноситься і до колеса велосипеда.
Перший слід ковзання велосипеда, який є найбільшим міг бути залишений внаслідок гальмування неповнолітнім потерпілим, коли він побачив автомобіль. Звичайно це є моє припущення, оскільки доказів цьому матеріали провадження не містять.
Хочу звернути також увагу і на існування доказів розмов ОСОБА_9 по мобільному телефону із іншими абонентами в момент, що передував події, що також свідчить про недотримання останньою Правил дорожнього руху і вкладається в канву подій, як вони відбулись.
Всі вказані вище сумніви мали б бути перевірені колегією суддів шляхом відновлення перевірки доводів апеляційної скарги, постановлення на обговорення питання про призначення все ж таки судової експертизи про яку заявляв клопотання прокурор і усунення всіх сумнівів як щодо невинуватості ОСОБА_9 так і доведення її винуватості.
Відповідно до положень КПК кримінальне провадження закривається, якщо вичерпані всіх можливості для отримання доказів у справі і в тому числі перевірки доводів апеляційних скарг.
В даному провадженні такі можливості не вичерпані, що ставить під сумнів законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення.
Суддя
Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2