Справа № 438/305/21
Провадження № 1-кп/438/51/2021
В И Р О К
іменем України

30 листопада 2021 року Бориславський міський суд Львівської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориславі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000012 від 24 січня 2021 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислав Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніш судимого, останній раз вироком Бориславського міського суду Львівської області від 02 березня 2018 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15- ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

за участі сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим відповідно до вироку Бориславського міського суду Львівської області від 02 березня 2018 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців, після відбуття покарання на шлях виправлення не став, а знову скоїв умисний злочин проти власності при таких обставинах.

Так, 23 січня 2021 року в період часу з 17 години 46 хв по 17 годину 49 хв обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні торговельного залу магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», що на вул. Коваліва, 52г у м. Борислав Львівської області, маючи корисливий мотив та прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, таємно, повторно, шляхом вільного доступу намагався викрасти із торговельної вітрини пляшку коньяку марки «Закарпатський» ємкістю 0,5 л, вартістю 170 грн 04 коп, пляшку вина «Sauvignon Rose», однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод».

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 , 21 січня 2021 року в період часу з 17 години 06 хв по 17 годину 07 хв, перебуваючи у приміщенні торговельного залу магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», що на вул. Коваліва, 52г у м. Борислав Львівської області, маючи корисливий мотив та прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав із торговельної вітрини пляшку віскі ТМ «WAT 69» ємкістю 0,7 л, вартістю 234 гривень 12 копійок, чим спричинив майнову шкоду потерпілому ТзОВ ТВК «Львівхолод» на загальну суму 234 гривень 12 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема надав покази, що 21 січня 2021 року близько 17 години, зайшовши до магазину «Рукавичка» по вул. Коваліва, 52г у м. Борислав Львівської області, викрав із торговельної вітрини пляшку віскі ТМ «WAT 69». Через два дні, а саме 23 січня 2021 року близько 17 години, зайшовши у приміщення магазину «Рукавичка» по вул.Коваліва, 52г у м. Борислав Львівської області, намагався викрасти із торговельної вітрини пляшку коньяку марки «Закарпатський» та пляшку вина «Sauvignon Rose», зокрема взяв із торгівельної вітрини зазначений алкоголь, проте був зупинений охороною при виході із магазину. Добровільно відшкодував потерпілому збитки 25 січня 2021 року вартість викраденого віскі. Просить суд суворо не карати.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, враховуючи визнавальні покази останнього, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК України, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, зокрема те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України, законодавцем віднесено до злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, має постійне місце проживання, не одружений, посередню характеристику за місцем проживання, не працює, на обліку у психіатричному кабінеті не перебуває, з 12.10.2020 перебуває на програмі замісної підтримуючої терапії (метадон) в наркологічному кабінеті та Дрогобицькому протитуберкульозному кабінеті з 09 листопада 2021 року, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді арешту, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини статті інкримінованих кримінальних правопорушень у виді арешту, із застосуванням правил, визначених ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Приймаючи до відомадосудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як високий, а також висновок органу пробації, що звільнення правопорушника від відбуття покарання з випробуванням може становити небезпеку для суспільства, суд приходить до висновку, що обвинувачений, маючи не погашену та не зняту судимість в порядку ст.89 КК України за вчинення умисного злочину, вчергове притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, враховуючи конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений не працює і не займається будь-якою суспільно корисною працею, умисні злочини вчинено ним з корисливих мотивів, що підстав для застосування ст.75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 немає.

Цивільний позов у справі не заявлено. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15- ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці;

за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку суду до виконання.

Речовий доказ у справі: пляшку коньяку марки «Закарпатський» ємкістю 0,5 л у кількості 1 шт. та пляшку вина «Sauvignon Rose» ємкістю 0,75 л у кількості 1 шт., передану на збереження представнику ТзОВ «Львівхолод», залишити потерпілому.

Диски DVD-R, із файлами відеозапису подій, які зафіксували камери відеоспостереження в приміщенні магазину «Рукавичка», визнані відповідно постанов слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 26 січня 2021 року та 29 січня 2021 року речовими доказами, залишити при матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1