Провадження №1-кп/523/1008/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

20.12.2021 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурорів відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000128 від 03 липня 2017 року із звинувачення

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кишиневі Молдови, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, утримуючого двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, не судимого, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.321 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів, вчинені без спеціального на те дозволу, в особливо великих розмірах, за наступних обставин.

В середині лютого 2017 року ОСОБА_8 , діючи з метою протиправного збагачення, зберігання та перевезення шляхом незаконного придбання, з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів, які містять сильнодіючі речовини, перебуваючи на території промтоварного ринку «7 км» (ТОВ «Промтоварний ринок»), за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Авангард, вул. Базова, буд. №20 (номер павільйону не встановлено), володіючи знаннями про заборону обігу таких речовин, у невстановленої особи придбав 101 пакет препарату «Dianoxyl 20», які перевіз на автомобілі «Toyota Avensis», н/з НОМЕР_1 , до орендованого за вказівкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будинку АДРЕСА_2 , де приховав цей препарат в коморі будинку.

07 квітня 2017 року співробітниками СБУ в Одеській області було здійснено обшук зазначеного житла, в результаті чого виявлено та вилучено 101 пакет препарату «Dianoxyl 20» марки «Kalpa Pharmaceuticals», який у своєму складі, відповідно до висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів №1231-Х від 16 червня 2017 року та постанови про уточнення інформації стосовно цієї ж експертизи від 22 червня 2017 року, містить 202 г сильнодіючої речовини, обіг якої заборонений метандієнону, розмір якої віднесено до особливо великого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31 серпня 2007 року №511.

Станом на 29 травня 2017 року ОСОБА_8 не отримував ліцензій (дозволів) на виробництво, виготовлення, придбання, перевезення, пересилання та зберігання з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів та із відповідними заявами до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками не звертався.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вмінених йому діях не визнав та показав, що з 2015 року він орендував будинок в с. Крижанівці для морського відпочинку власної сім`ї, а із січня лютого 2017 року, погодившись на пропозицію свого знайомого ОСОБА_9 орендувати для останнього складське приміщення, фактично допустив того до користування другим поверхом цього ж будинку, за що отримував від останнього орендну плату, яку особисто передавав господарці будинку. З цього час він доступу до другого поверху будинку та ключів від вхідних до нього дверей вже не мав, а також будь-яких власних речей чи предметів в цьому місці не зберігав. Причиною заміни замків на дверях будинку обвинувачений вказав їх зношеністю.

ОСОБА_9 здійснював власний бізнес із продажу спортивного харчування, у зв`язку із чим, останній 2-3 рази на тиждень приїжджав до будинку із м. Києва, оформлював конверти, які за винагороду, просив його (обвинуваченого), а також брата обвинуваченого ОСОБА_10 допомогти відправити покупцям поштою. Про реальний вміст конвертів (пакунків), в тому числі про наявність в них заборонених лікарських засобів, обвинувачений не знав, а також показав, що в середині лютого 2017 року він взагалі на території промтоварного ринку «7 км» не перебував, а відтак і не міг там щось придбати та звідти перевезти.

Дослідивши письмові докази в провадженні, отримавши показання свідків, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину при викладених у обвинуваченні обставинах, оскільки дослідженими в суді доказами неможливо «поза розумним сумнівом» спростувати показання обвинуваченого про непричетність до незаконного поводження із сильнодіючими лікарськими засобами.

Відповідно до положень ст.ст.91 і 92 КПК України обов`язок доказування обставин, що мають значення для кримінального провадження, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

В основу пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення органом досудового розслідування покладено показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вирок Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2018 року (щодо ОСОБА_9 ), протокол затримання, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколи обшуків житла, транспортного засобу, висновок експертизи, постанови про долучення до провадження речових доказів, протоколи їх огляду, інші письмові докази, в тому числі про особу обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що, будучи знайомим з обвинуваченим та проживаючи в с. Княжичі, Броварського р-ну, Київської області, він у 2017 році попросив того зняти для нього в м. Одесі будинок під складське приміщення, для ведення бізнесу з перепродажу спортивного харчування, яке він замовляв та відправляв покупцям поштою в Україні та за кордон. Про можливу купівлю цього харчування обвинуваченим свідок не пам`ятає. ОСОБА_9 особисто пакував бандеролі та передавав їх разом з адресами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 для наступної відправки покупцям поштою. Деталі оплати і праці останніх та інші подробиці їх участі в бізнесі, він вже не пам`ятає. Вилучене правоохоронцями із будинку складське майно, в тому числі препарат «Dianoxyl 20», свідок вважає таким, що належав йому, а не ОСОБА_8 . Про наявність в спортивному харчуванні заборонених сильнодіючих лікарських засобів він, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , обізнані не були, та дізнались про це лише від правоохоронців.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що здавала вищевказаний будинок в оренду родині ОСОБА_8 для її цілорічного проживання з квітня 2011 року до травня 2017 року, із щомісячною оплатою в 12000 грн, яку їй передавав особисто обвинувачений. На цей час, внаслідок зміни орендарем замків, вона доступу до будинку не мала, власні лікарські препарати в ньому не зберігала, а також при обшуці присутньою не була.

Як вбачається із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 травня 2017 року свідок ОСОБА_11 впізнає ОСОБА_8 як особу, яка орендувала у неї будинок та розраховувалася за користування та комунальні послуги (т.2 а.с.163-166).

Таким чином допитані в суді свідки обвинувачення прямо не показали про можливе придбання, перевезення та зберігання з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів саме ОСОБА_8 .

Ухвалою суду від 21 травня 2021 року було визнано в якості недопустимих доказів журнал судового засідання із зафіксованим допитом слідчим суддею свідка обвинувачення ОСОБА_12 та відповідний носій інформації оскільки такий допит відбувся в період часу з 15 години 22 хвилини до 15 години 53 хвилини 08 квітня 2017 року лише за участю сторони обвинувачення (т.2 а.с.141-147), незважаючи на те, що ОСОБА_8 набув процесуального статусу підозрюваного з 01 години 10 хвилин цієї ж доби внаслідок його фактичного затримання слідчим в порядку ст.ст.208-209 КПК України, що підтверджено відповідним протоколом (т.2 а.с.120-124). Прибуття свідка ОСОБА_12 безпосередньо в судове засідання прокурором також не було забезпечено, а відтаксторона захисту взагалі була позбавлена можливості допитати цього свідка та поставити йому власні запитання.

З аналогічних та іншої підстави суд вважає недопустимими доказами і похідні від цієї процесуальної дії:

- протокол огляду аудіофайлу від 18 травня 2017 року із записом допиту свідка ОСОБА_12 (т.2 а.с.148-153);
- протокол проведення слідчого експерименту від 08 квітня 2017 року, здійсненого з метою перевірки на місці показаньсвідка ОСОБА_12 (т.2 а.с.154-159);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 квітня 2017 року, згідно якого ОСОБА_12 впізнає ОСОБА_8 як особу, стосовно якої давав показання під час допиту свідка 07 квітня 2017 року (інша підстава неможливість використати під час судового розгляду показання, надані свідком слідчому (т.2 а.с.160-162).

Як вбачається із вироку Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2018 року (справа №522/14519/17) ОСОБА_9 засуджено за вчинення наприкінці 2016 року на початку січня 2017 року злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.201, ч.4 ст.321 КК України. Предметом злочинів, який зберігався в орендованому за його вказівкою будинку АДРЕСА_2 , є 36 флаконів іншого препарату «Dyraxyl 100», із вмістом 33 г сильнодіючого лікарського засобу нандролону (т.3 а.с.220-225).

Суд зазначає, що одні лише доводи прокурора про співпадіння часу і місця вчинених ОСОБА_9 та вмінених ОСОБА_8 діянь, а також схожість виду заборонених до вільного обігу засобів, не є достатніми для визнання даного вироку суду в якості безумовного обвинувального доказу щодо останньої особи, з урахуванням наступного.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків зміни прокурором обвинувачення, висунення додаткового обвинувачення, відмови від підтримання державного обвинувачення, початку провадження щодо юридичної особи . З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ст.337 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Таким чином вищевикладені правовіположення зобов`язують врахувати інший вирок суду лише у випадку одночасного судового розгляду обвинувачень стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що Приморським районним судом м. Одеси не здійснювалось, а інакше це буде виключно припущенням, яке не може бути витлумачено проти останнього.

Окрім того, зміст доведеного в суді обвинувачення у справі №522/14519/17 також не містить жодного посилання на ОСОБА_8 як можливого співучасника злочинної діяльності ОСОБА_9 , оскільки ними були невстановлені досудовим розслідуванням особи.

Відповідно до листа Департаменту державного регулювання та контролю у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та протидії їх незаконному обігу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 29 травня 2017 року №1027-11.1.1/11.0/146-17 ОСОБА_8 не отримував ліцензій (дозволів) на виробництво, виготовлення, придбання, перевезення, пересилання та зберігання з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів та із відповідними заявами до зазначеної служби України не звертався (т.2 а.с.168).

Згідно протоколу санкціонованого слідчим суддею 16 березня 2017 року обшуку житла, яке використовував ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 11 години 45 хвилин до 12 години 50 хвилин 07 квітня 2017 року слідчим, в присутності понятих та фактичного користувача житла ОСОБА_13 , було виявлено та вилучено два мобільних телефони «iPhone», планшет «iPad» та дві картки пам`яті «SanDisc», «Sony» (т.2 а.с.173-176), які 14 квітня цього ж року під протокол було оглянуто слідчим, із встановленням індивідуально визначених ознак вилученого майна (т.2 а.с.177).

Суд констатує, що безпосередню належність вилученого майна до пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення прокурором не доведено.

Згідно протоколу санкціонованого слідчим суддею 16 березня 2017 року обшуку житла, яке використовував ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 12 години 10 хвилин до 16 години 45 хвилин 07 квітня 2017 року слідчим, в присутності понятих, затриманого підозрюваного та іншого фактичного користувача житла ОСОБА_14 , було виявлено та вилучено: аркуші паперів із записами, фіскальні чеки ОД УАППЗ «Укрпошта», квитанції, блокноти, стартові пакети мобільного зв`язку, особисті документи на ім`я ОСОБА_8 , письмові заяви, пояснення, довідки, банківські картки, два мобільні телефони «iPhone», мобільний телефон «Nokia», планшет «iPad», короби від них, електронний накопичувач «WD», пакет «Сільпо» з чорновими записами, із зазначенням сум в іноземній валюті, аркуш паперу з таблицею, із записами на іноземній мові, два ноутбуки «Mac Book Air», грошові кошти в розмірі 97100 доларів США та 180 Євро (т.2 а.с.181-186), які 08 квітня та 02 травня цього ж року під протоколи було оглянуто слідчим, із встановленням індивідуально визначених ознак вилученого майна (т.2 а.с.187-250, т.3 а.с.1-22).

Суд також констатує, що безпосередню належність вилученого майна, переважна більшість документів з якого датована 2013-2015 роками, до пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення прокурором не доведено.

Згідно протоколу санкціонованого слідчим суддею 16 березня 2017 року обшуку транспортного засобу, яким користувався ОСОБА_8 , автомобіля «Toyota Avensis», н/з НОМЕР_1 , в період з 11 години 00 хвилин до 11 години 30 хвилин 07 квітня 2017 року слідчим, в присутності понятих, затриманого підозрюваного та іншого фактичного користувача майна ОСОБА_14 , було виявлено та вилучено: особисті документи на ім`я ОСОБА_8 , експрес-накладну, банківську картку, два мобільні телефони «iPhone», мобільний телефон «Nokia», грошові кошти в розмірі 4955 доларів США та 5700 грн (т.3 а.с.34-42), які 28 квітня цього ж року під протокол було оглянуто слідчим, із встановленням індивідуально визначених ознак вилученого майна (т.3 а.с.43-50).

Суд констатує, що безпосередню належність вилученого майна до пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення прокурором не доведено.

Згідно протоколу санкціонованого слідчим суддею 05 квітня 2017 року обшуку житла, яке використовував ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 19 години 10 хвилин до 22 години 50 хвилин 07 квітня 2017 року слідчим, в присутності понятих, затриманого підозрюваного, захисника адвоката ОСОБА_15 та родича затриманого ОСОБА_14 , було виявлено, вилучено та опечатано: з 1-го поверху: 2 синіх та 1 білий пакети з рідиною; особистий документ на ім`я ОСОБА_10 ; медкартку на ім`я ОСОБА_14 ; системний блок, пакет з квитанціями УДППЗ «Укрпошта» та від банківських переказів; з 2 -го поверху: короби із шприцами, із етикетками, із порожніми конвертами, із канцелярськими товарами, із різними лікарськими засобами, серед яких неконкретизована кількість препарату «Dianoxyl 20»; зв`язку ключів від вхідних дверей; принтер; ноутбук; дві плойки; індикатор; ваги великі та малі; печатку; сумку із поліетиленовими рулонами (т.3 а.с.71-77), які 02 травня та 21 травня цього ж року під протоколи було оглянуто слідчим, із встановленням індивідуально визначених ознак вилученого майна (т.3 а.с.78-86).

Суд констатує, що протоколи обшуку та наступного огляду не містять жодних даних про первинний спосіб опечатування та кількість вилученого препарату «Dianoxyl 20» і при цьому в другому випадку слідчий одноособово здійснив розпечатування вилученого майна, оглянув його разом з майном, вилученим при проведенні інших обшуків, після чого самостійно переукомплектував, опечатав та спрямував це майно на експертизу. Відсутність при цьому будь-якої технічної фіксації слідчим таких процесуальних дій не дозволяє спростувати довід сторони захисту про сумніви щодо належності предмету вміненого ОСОБА_8 злочину.

Як вбачається з висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів №1231-Х від 16 червня 2017 року надані на експертизу таблетки у 129 упаковках із написом «Dianoxyl 20» містить 258 г сильнодіючої речовини, обіг якої заборонений метандієнону.

При цьому об`єкт на експертизу надійшов в полімерному пакеті, зав`язаному ниткою, кінці якої заклеєні фрагментом паперу, на якому є відбиток круглої печатки «Слідчий відділ. Служба безпеки України. Управління в Одеській області» та пояснювальний текст: «Слідчий відділ Управління служби безпеки України в Одеській області, 65045, м. Одеса, вул. Єврейська,43, тел. , факс . Опечатано 2 (два) картонні короби, які в свою чергу містять 28 та 101 упаковку препарату «Dianoxyl 20». Слідчий ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській області старший лейтенант (підпис) ОСОБА_16 ». Упаковка не порушена та забезпечує зберігання об`єкту дослідження й запобігання несанкціонованого доступу до нього. При відкритті пакету встановлено, що в ньому знаходяться 2 картонні коробки: відповідно із 28 та із 101 полімерними пакетами, які місять таблетки округлої форми (т.3 а.с.136-138).

Відповідно до постанови слідчого про уточнення інформації стосовно цієї ж експертизи від 22 червня 2017 року вважати, що за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, с. Крижанівка, вул. Ярошевської, буд. №59, у вилученій 101 упаковці препарату «Dianoxyl 20» міститься 202 г сильнодіючої речовини, обіг якої заборонений метандієнону (т.3 а.с.139-140).

Суд констатує, що підставою для винесення такого процесуального рішення були попередні дії слідчого із самостійного переукомлектування вилученого під час різних обшуків майна.

Постановою слідчого від 22 червня 2017 року 129 упаковок препарату «Dianoxyl 20» долучено до провадження в якості речового доказу (т.3 а.с.98-99).

Частиною 1 ст.357 КПК України передбачено, що речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та її оглядом. Всупереч зазначених вимог прокурором не було представлено для огляду в суді 101 упаковку препарату «Dianoxyl 20».

В якості письмових доказів прокурором було долучено до судового провадження матеріали негласних слідчих (розшукових) дій (т.3 а.с.141-166).

Суд констатує, що безпосередню належність зазначених матеріалів до пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення прокурором не доведено, оскільки носії інформації не відтворювалися, протоколи за результатами таких дій прокурором фактично не досліджувалися, увагу суду та сторін на їх зміст не зверталось, в судових дебатах прокурор на ці докази не посилався.

Водночас, як вбачається із отриманого стороною захисту під час судового розгляду додаткового доказу носія інформації про телефонні з`єднання мобільного терміналу № НОМЕР_2 , яким за версією обвинувачення користувався ОСОБА_8 , користувач цього номеру в період з 00 годин 00 хвилин 01 лютого 2017 року до 00 годин 00 хвилин 08 квітня 2017 року не перебував в зоні покриття базових станцій оператора мобільного зв`язку ТОВ «Інтертелеком», які здійснювали б з`єднання при можливому знаходженні на території промтоварного ринку «7 км» (т.3 а.с.231-239).

Тобто ОСОБА_8 , всупереч пред`явленому обвинуваченню, заявляє про алібі в частині часу та місця вміненого йому придбання предмету злочину, яке не було спростовано в суді прокурором.

Відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом (частини 1-2 ст.17 КПК України).

Враховуючи сукупність вищевикладених доказів, висновків, неможливість спростування виправдувальних показань ОСОБА_8 про неналежність йому предмету злочину, а також те, що достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.321 КК України, не встановлено, судом вичерпані всі можливості їх отримати, а сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, суд тлумачить їх на користь обвинуваченого, внаслідок чого він підлягає виправданню на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за не встановленням достатності доказів для доведення винуватості особи у вчиненні вказаного злочину і вичерпанням можливості їх отримати.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням як накладеного на них арешту, так і арешту на належне ОСОБА_8 майно.

Процесуальні витрати, пов`язані із вартістю проведеної експертизи, в розмірі 1484,40 грн, необхідно компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст.368, 373,374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.321 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, визнати невинуватим і за недоведеністю вчинення даного злочину виправдати.
Застосований до ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді застави скасувати. Предмет застави повернути заставодавцю.

Після набрання вироком законної сили визнані під час досудового розслідування в якості речових доказів:

- 101 упаковку препарату «Dianoxyl 20», короби із шприцами, із етикетками, із порожніми конвертами, із канцелярськими товарами, із різними лікарськими засобами - конфіскувати;
- мобільні телефони «iPhone», «Nokia», планшети «iPad», короби від них, ноутбуки «Mac Book Air», електронний накопичувач «WD», картки пам`яті «SanDisc», «Sony», грошові кошти в розмірі 4955 доларів США, 5700 грн, 97100 доларів США, 180 Євро, зв`язку ключів від вхідних дверей, принтер, ноутбук, системний блок, дві плойки, індикатор, ваги великі та малі повернути чи вважати повернутими ОСОБА_8 .

Арешт, накладений на зазначене майно, а також на належні ОСОБА_8 : автомобіль «Leхus IS-F», 2008 р.в., н/з НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_4 ; частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (номер запису обтяження 20370115, дата, час державної реєстрації обтяження 12.05.2017, 11:21:36) скасувати.
Процесуальні витрати, пов`язані із вартістю проведеної експертизи, в розмірі 1484,40 грн - компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1