ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 616/658/21 Головуючий 1-ї інстанції:
Провадження №11-кп/818/3617/21 Доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
з секретарем - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01.12.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01.12.2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.01.2022 року. Визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 гривень.
Захисник обвинуваченого, не погоджуючись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації. В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що обвинувачений активно співпрацював зі слідством, надавав показання, знищувати докази, вчиняти злочини не має наміру. Вважає, що прокурором не доведено неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Прокурор посилається на судове рішення, яке не має преюдиціального значення. Прокурор не зазначає на яких свідків може впливати обвинувачений, якщо і є якість особи, то вони не зазначені. Можливість переховування абстрактна, інші ризики не обгрунтовані.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Встановлено, що ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Судом встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, з чим погоджується і колегія суддів. Згідно наданої суду інформації обвинувачений не одружений, не працює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та останнього разу 03.05.2018 року був звільнений від відбування покарання умовно-достроково. У клопотанні про продовження строку тримання під вартою прокурором зазначено, що до ОСОБА_5 17.09.2021 року було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та у зв`язку із його порушенням ухвалою суду від 20.10.2021 року запобіжний захід був змінений на тримання під вартою. Посилання на вищевказані ризики є обгрунтованим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого, те, що йому відоме місце проживання свідків та потерпілого.
Колегія суддів приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Суду не повідомлено та не надано об`єктивних даних, які б підтверджували наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, законних джерел заробітку. У такому випадку можливість настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є більш вірогідною. Враховуючи, що обвинувачений вже порушував раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, апеляційні доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку не зможе на даний час гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Разом з тим колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції неправильно визначено розмір застави, а саме виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на час ухвалення судового рішення, 2 481 гривня.
Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Норми КПК України не передбачають порядку визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак виходячи з положень ст. 9 КПК України, яка визначає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, з урахуванням вимог ст. 7 КПК України та ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», згідно якої судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення розміру застави із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення, тобто 2270 гривень. Таким чином застава, яка може бути внесена обвинуваченим як альтернативний запобіжний захід має складати 45 400 гривень.
З огляду на зазначені для даного провадження обставини, колегією суддів інших порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду змінити лише в частині визначення розміру застави з наведених вище підстав.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01.12.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 в частині визначення розміру застави змінити.
Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 45 400 гривень.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді