ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 647/2569/20
Номер провадження 11-cc/819/647/21 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

Представника

скаржника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000387 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 01 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 01 листопада 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області. Накладено арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_8 , а саме на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом накладення заборони на їх відчуження

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , вказує на незаконність ухвали слідчого судді, просить скасувати ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 01 листопада 2021 року в частині накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційних вимог вказує про те, що в поданому клопотанні прокурором не доведено підстав для арешту майна, можливість використання цього нерухомого майна в якості доказів у кримінальному провадженні, не доведено обставин, які б свідчили про існування ризиків, передбачених ст.170 КПК України.

В матеріалах провадження відсутні достовірні відомості щодо права власності підозрюваного ОСОБА_8 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки власником вказаної квартири є ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 будь-якої причетності чи/або процесуального статусу у даному кримінальному провадженні не має, до неї відсутній цивільний позов спрямований на відшкодування будь-яких збитків, жодного повідомлення про підозру не вручено, а тому накладення арешту на квартиру, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , не може мати доказового значення у даному кримінальному провадженні.

Вважає, що слідчий суддя не перевірив належним чином доводи сторони обвинувачення, не з`ясував підстав щодо відсутності права накладення арешту на вказане майно, зокрема не встановив власника майна.

Будь-які правові підстави для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката, в судових дебатах захисник залишився на своїй позиції, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У випадку, передбаченому ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення відшкодування шкоди (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, Бериславським РВП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000387 від 27.06.2020 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.06.2020 року приблизно о 12 год. невстановлені особи за допомогою спеціальних транспортних засобів викрали (скосили та вивезли у невідомому напрямку) врожай зерна ячменю загальною вагою приблизно 53 350 кг, чим спричинили ОСОБА_9 значної матеріальної шкоди в розмірі 247 739,79 грн. 26.06.2020 року ОСОБА_8 вніс неправдиві відомості до товаро-транспортної накладної №300018 від 26.06.2020 року щодо перевезення та відвантаження на ДП «Херсонський морський торгівельний порт» м.Херсон насіння ячменю врожаю 2020 року в кількості 28 350 кг.

20 жовтня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч. 3 ст.185, ч.1 ст. 358 КК України (а.п.4-5).

22 жовтня 2021 року ухвалою слідчого судді обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту (а.п.6-7).

25 жовтня 2021 року в рамках даного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_9 подала позовну заяву про визнання її цивільним позивачем та відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, у розмірі 247 739,79 грн (а.п.17-18).

Постановою слідчого СВ Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області від 25 жовтня 2021 року ОСОБА_9 визнано цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0000387 (а.п.3).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підозрюваний ОСОБА_8 являється одноосібним власником однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.п.8).

В подальшому слідчий, за погодженням із прокурором, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України щодо відчуження підозрюваним зазначеного майна шляхом передачі у власність членам родини чи іншим особам, з метою уникнення можливості відшкодування завданих злочином збитків, звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно.

Задовольняючи клопотання, внесене в рамках кримінального провадження №0000387, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, врахувавши наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення відшкодування шкоди у разі визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та мотивовано зауважив про існування підстав для тимчасового позбавлення підозрюваного права на відчуження вказаного нерухомого майна, оскільки незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до перешкоджання кримінальному провадженню.

Крім того, колегія суддів зауважує, що про реальне існування зазначеного в клопотанні слідчого ризику відчуження підозрюваним майна свідчить той факт, що 30 жовтня 2021 року, тобто наступного дня після звернення слідчого з вказаним клопотання про арешт майна (29.10.2021 року) до слідчого судді, ОСОБА_8 передав безоплатно у власність ОСОБА_7 (договір дарування) квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.п.51).

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, а доводи апеляційної скарги адвоката, які це заперечують, являються безгрунтовними.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на зазначене в клопотанні слідчого майно, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданнями кримінального провадження, та наслідки арешту майна, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються немотивованими.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає, оскільки обставини в кримінальному провадженні вимагають вжиття саме такого заходу державного регулювання як арешт майна.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно у даному кримінальному провадженні, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Посилання в апеляційній скарзі адвоката про відсутність підстав для накладення арешту на майно є немотивованими та спростовуються матеріалами провадження.

Апеляційна скарга не містить об`єктивних доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Зазначені в апеляційній скарзі адвоката доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

За наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наданих суду матеріалів, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.171-174, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 01 листопада 2021 року про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом накладення заборони на їх відчуження, без змін.
Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3