ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4 .
За участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2021 року, у кримінальному провадженні № 0001110
щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України , -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Глибоцького районного суду м Чернівецької області від 24 червня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України і призначено їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обрану у виді тримання під вартою і строк відбуття покарання обчислено із часу взяття під варту 05 травня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 3 432 грн. 40 коп.

Вирішено питання про речові докази по справі.

ЄУНСС: 715/1203/21
Провадження №11кп/822/323 /21 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категоріяч.3 ст.286-1 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

Як встановлено вироком суду першої інстанції, що 05 травня 2021 року приблизно о 01 годині 00 хвилин обвинувачена ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,23 проміле), керуючи технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого, в якості пасажира знаходилась ОСОБА_10 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння (3,00 проміле), рухалась по вул. Набережній в с. Кам`янка Чернівецького району, зі сторони с. Петричанка, в напрямку с. Черепківці, із перевищенням дозволеної в межах населеного пункту швидкості - 50 км/год.
Наближаючись до будинку № 67 А, вказаної вулиці, де наявне заокруглення дороги вправо, відносно напрямку руху ОСОБА_8 , не маючи належних навиків керування, неправильно застосувавши прийоми керування, не врахувавши дорожню обстановку та не переконавшись, що це буде безпечним, раптово почала змінювати напрямок руху праворуч, після чого різко зманеврувала кермом ліворуч, в результаті чого втратила керування, допустила виїзд керованого нею транспортного засобу вліво за межі проїзної частини дороги та перекидання керованого нею транспортного засобу, з подальшим наїздом на огорожу будинку № 67-А вказаної вулиці.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажирці автомобіля марки «ВАЗ-21063» ОСОБА_10 було спричинено смерть, яка настала у відповідності до висновку СМЕ № 22-Г від 25.05.2021 року, від відкритого зламу основи та склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку.
Дорожньо-транспортну пригоду обвинувачена ОСОБА_8 , скоїла в результаті порушення та невиконання нею вимог п.п. 2.9 (а), 10.1,12.1, 12.4 та 31.4.5 (г), які безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п. 1.5, 2.3 (б, д) та 12.2, які лише сприяли порушенню вищевказаних правил, встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року та ведених в дію з 01.01.2002 року, які вимагають від водія:
- п. 2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
- 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху;
- п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- п 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;
31.4 Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:
- п. 31.4.5 Колеса і шини:
г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів;
- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
На вказаний вирок суду І інстанції потерпіла ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_6 , діюча в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просили вирок районного суду від 24.06.2021 р., яким ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та призначено їй покарання у виді 5-ти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років змінити у бік пом`якшення, а саме, застосувати вимоги ст.69 КК України.

Зокрема, потерпіла в своїй апеляції вказувала на те, що суд першої інстанції призначив обвинуваченій занадто суворе покарання. При цьому, не врахував ряд важливих обставин, які повинні бути визнанні, як пом`якшуючі.

А саме, молодий вік обвинуваченої, її позитивну характеристику за місцем проживання, а також те що вона, як потерпіла не має жодних моральних та матеріальних претензій до ОСОБА_8 .

Вважає, що сукупність пом`якшуючих обставин та особи обвинуваченої, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а отже є підстави для застосування судом положень ст.69 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в поданій апеляції посилається на те, що не оспорюючи фактичних обставин вчиненого злочину її підзахисною та доведення винуватості, вважає, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_8 занадто суворе покарання і безпідставно не застосовано вимоги ст. 69 КК України.

Вказує, що суд першої інстанції при призначені покарання ОСОБА_8 , хоч і визнав обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої: повне визнання вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину, проте не врахував ряд інших важливих обставин, які повинні бути визнанні, як пом`якшуючі, а саме : молодий вік обвинуваченої, позитивна характеристика за місцем проживання та за місцем тримання її під вартою, відсутність претензій з боку потерпілої.

Крім того зазначає, що обвинувачена почала працювати у ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», що свідчить про бажання останньої соціалізуватися, виправитись та жити законослухняним життям.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що ОСОБА_8 можливо призначити більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити і не заперечувала щодо задоволення апеляції потерпілої, міркування прокурора, який не заперечував щодо задоволення апеляційних скарг потерпілої та захисника обвинуваченої, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Справу судом першої інстанції розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також судом роз`яснено їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Районний суд, розглядаючи кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 349 КПК України, допитавши обвинувачену, оголосивши заяву потерпілої та дослідивши документи, які характеризують особу обвинуваченої, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, оскільки остання порушила правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, як особа, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного спяінннія, що спричинило смерть потерпілій. Вказане не оспорюється ні потерпілою, ні захисником в поданих апеляційних скаргах, ні іншими учасниками судового провадження.

Що стосується апеляційних вимог потерпілої та захисника ОСОБА_6 в частині призначення обвинуваченій менш суворого покарання із застосуванням ст.69 КК України, то колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що викладені у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Так, призначаючи покарання, районний суд вказав, що враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, який є необережним тяжким злочином, але яка грубо порушила правила дорожнього руху, а саме, керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Також суд вказав,що враховує дані про особу винного, яка позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судима, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, відсутність претензій у потерпілої.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вказав повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
При цьому без належної оцінки суду залишилось наступне.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті(санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції врахував декілька пом`якшуючих обставин, однак повною мірою не зважив на те, що обвинувачена вчинила необережний тяжкий злочин, а отже легковажно розраховувала на відвернення суспільно небезпечних наслідків свого діяння.
При цьому, остання не мала конкретних мотивів чи умислу на вчинення інкримінованого їй злочину.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що у районному суді потерпіла надала суду заяву, де вказала що претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_8 не має. Вказані обставини вона підтвердила в поданій апеляційній скарзі до апеляційного суду, де крім того просила ОСОБА_8 суворо не карати так як її пробачила, і застосувати до неї вимоги ст.69 КК України, оскільки строк призначеного судом покарання є неспівмірним зі скоєним обвинуваченою кримінальним правопорушенням з необережності.

Також колегією суддів встановлено, що обвинувачена в місцях утримання ув`язнення характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою, наданою ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», яка наявна в матеріалах справи а.п. 58 т.2 .

До того ж обвинувачена повністю визнала свою вину, щиро розкаялася в скоєному, під час досудового розслідування активно сприяла розкриттю злочину. Такі обставини пом`якшують покарання.

Також суд належним чином не врахував, що обвинувачена є особою молодого віку, 2003 року народження, яка тільки формується як особистість та встановлює для себе життєво важливі орієнтири, раніше не судима, даних, що вона притягувалася до інших видів відповідальності, у провадженні немає.

ОСОБА_8 має постійне місце проживання, де позитивно характеризується.

Вказані обставини дають апеляційному суду достатні підстави визнати їх такими, що пом`якшують покарання та у сукупності з іншими викладеними вище обставинами істотно знижують ступінь тяжкості скоєного і дозволяють призначити ОСОБА_8 основне покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ч.1 ст.69 КК України - нижче від найнижчої межі цього покарання, передбаченої санкцією ч.3 ст.286-1 КК України.
Саме таке покарання,на думку колегії суддів, відповідатиме ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченій.
Посилання районного суду в своєму рішенні на те, що ОСОБА_8 скоїла кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а тому підстав для застосування до неї вимог ст.69 КК України не має, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вказана обставина, є обов`язковою кваліфікуючою ознакою, вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та враховується у сукупності з усіма обставинами справи.
Отже,судова колегія вважає, що вирок районного суду слід змінити в частині призначення ОСОБА_8 основного покарання з підстав, передбачених п.2.ч.1 ст.407, п.1.ч.1 ст.408 КПК України та застосувати вимоги ст.69 КК України.
Керуючись ст.ст.376, 404,405,407,408,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.
ОСОБА_8 вважати засудженою за ч.3 ст.286-1 КК України та призначити їй основне покарання за ч.3 ст.286-1 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3