Справа № 372/3624/21
Провадження 1-кс-83/22
ухвала
Іменем України
09 лютого 2022 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна а саме автомобіля марки «Nissan», моделі «Micra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 . На обґрунтування клопотання зазначив, що учасники ДТП, яке мало місце 21.09.2021 року по АДРЕСА_1 та за фактом якого було відкрите кримінальне провадження № 0001121 від 22.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 претензій морального та матеріального характеру один до одного не мають, з боку органів досудового розслідування жодних дій не здійснювалось, жоден учасник ДТП не допитувався, жодній особі не вручено повідомлення про підозру, а тому вважає, що відпала будь-яка потреба в продовженні арешту майна та просить його скасувати.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, надав суду копію постанови про закриття кримінального провадження № 0001121 від 22.09.2021 року, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор, та слідчий в судове засідання не з`явились про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, дослідивши клопотання та наявні матеріали, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001121 від 22.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року накладено арешт на автомобіль марки «Nissan», моделі «Micra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4

31.12.2021 року начальником слідчого відділу Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001121 від 22.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У абз. 1 ч. 6 ст. 170 КПК зазначено, що у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч.4 ст.58 КПК України представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Є доцільним звернення до основоположних принципів законності, верховенства права та недоторканності права власності, які вимагають вирішення питання про скасування арешту майна і поновлення права власності особи, яке обмежується в даному випадку без достатніх підстав.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.2 ст.131 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Як вбачається із встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, у зв`язку з закриттям кримінального провадження № 0001121 від 22.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відсутня будь-яка потреба у подальшому накладенні арешту на автомобіль марки «Nissan», моделі «Micra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , а тому вважаю вимоги клопотання обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-9, 98, 131, 167, 170, 173, 174, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на транспортний засіб: автомобіль марки «Nissan», моделі «Micra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 та повернути його власнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_1