Справа № 503/184/22
Провадження № 1-кп/503/32/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000536 від 12.07.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рибниці, Республіка Молдова, мешканця АДРЕСА_1 , особи без громадянства, із середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
Так, ОСОБА_3 , 09 травня 2021 року приблизно 17 години 00 хвилин, перебуваючи в якості гостя в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_1 та належить потерпілому ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, дочекавшись коли господар вказаного об`єкта нерухомого майна заснув, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вийшов з вказаного будинку на подвір`я, та підійшовши до столу, де зберігався столярний інструмент, який він попередньо виявив, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, таємно, викрав чуже майно, а саме: бувшу у використанні електричну циркулярку фірми «Дніпро-М» марки «ДПЕ-1800» червоного з чорним кольором, вартістю 1225 гривень.

Після чого, з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1225 гривень.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , 09.06.2021 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, перебуваючи в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_1 та належить потерпілому ОСОБА_6 , з дозволу останнього, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне повторне викрадення чужого майна, дочекавшись коли господар вказаного об`єкта нерухомого майна вийшов з будинку, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, таємно, повторно викрав чуже майно, а саме: бувший у використанні електрорубанок фірми «Craft» марки «СР-750Р», що знаходився у коридорі вказаного домоволодіння, вартістю 789 гривень 60 копійок.

Після чого, з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 789 гривень 60 копійок.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Під час досудового розслідування кримінального провадження 27 січня 2022 року між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення. Вказана угода була надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Як вбачається зі змісту вказаної угоди про примирення сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, а також розмір шкоди, завданої злочином. Згідно угоди про примирення підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав вину у зазначених кримінальних правопорушеннях та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

В угоді про примирення сторони узгодили призначення підозрюваному ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту та за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України узгоджено звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України. Підозрюваному ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Прокурор та захисник в судовому засіданні вважають, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просили угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні просить суд затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості та у кримінальному провадження у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, та ч.2 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч.5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами судового провадження, суд дійшов висновку, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_3 діяння повністю доведені та вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 та за ч.2 ст.185 КК України, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого не встановлено. Суд переконаний, що укладення угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим є добровільним і не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб і опитувати їх, обмежуючись наданими суду доказами у підготовчому провадженні.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 471 КПК України, суд враховує, що умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів будь-яких осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, тому вважає, що є підстави для її затвердження.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення у кримінальному провадженні.

Так, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до обвинувального акту, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Разом з тим, суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся у вчиненому, а тому суд вбачає за належне визначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання в угоді про примирення. Зазначене покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався та підстав для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

У кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, які підлягають скасуванню відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України.

Речовими доказами слід розпорядитись у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Цивільного позову в кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 377, 475, 476 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення укладену 27 січня 2022 року в кримінальному провадженні №0000536 від 12.07.2021 року між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, та ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, у відповідності до ст.76 КК України, обов`язки:

- періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти цей орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: бувші у використанні електричну циркулярку фірми «Дніпро-М» марки «ДПЕ-1800» червоного з чорним кольором та електрорубанок фірми «Craft» марки «СР-750Р», що зберігаються в камері зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУ НП в Одеській області, повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 .

Скасувати арешт, накладений на майно відповідно до ухвал слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області у даному кримінальному провадженні від 22.12.2021 року.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області, з урахуванням обмежень, визначених в ч.3 ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1