Справа № 758/173/19 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1908/2021 Суддя - доповідач в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

за участю прокурора ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0004308 від 05.11.2018 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_11 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, неодруженого, працюючого ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 26.12.2014 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 05 листопада 2018 року, близько 18 години 50 хвилин, ОСОБА_12 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, за допомогою відмичок відімкнув замки дверей квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав особисті речі належні потерпілій ОСОБА_13 на загальну суму 4102 грн. 82 коп., потерпілій ОСОБА_14 на загальну суму 2806 грн. 63 коп. та потерпілій ОСОБА_15 на загальну суму 174 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, вважав вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. Вважав, що місцевим судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_12 покарання не в повній мірі було взято до уваги стан його здоров`я, а саме те, що він має захворювання на гепатит, наявність міцних соціальних зв`язків: цивільної дружини та батьків пенсіонерів, які перебувають у нього на утриманні. Наведені обставини, на переконання апелянта, свідчать про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки.

ОСОБА_12 на виклики до суду апеляційної інстанції неодноразово не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, а тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_12 та правильності кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про суворість призначеного обвинуваченому покарання та можливість звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є не обгрунтованими.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_12 за ч.3 ст. 185 КК України вимог вищезазначених норм кримінального закону повною мірою дотримався.

Так, при призначенні покарання суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме, щире каяття, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисний злочин проти власності, за який відбував покарання в місцях позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі вчинив новий аналогічний злочин, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання.

Таким чином, призначене ОСОБА_12 покарання за вчинений ним злочин за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нимнових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що покарання обвинуваченому було призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст. 185 КК України.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про можливість застосування до призначеного покарання вимог ст. 75 КК України не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України підставами для застосування цієї норми закону є:

призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке ґрунтується на сукупності даних про тяжкість злочину, особу винного та інших обставинах справи.

Сукупність даних про особу обвинуваченого, його відношення до злочину та його наслідків не приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення ОСОБА_12 без відбування ним покарання, що указує на неможливість застосування щодо нього положень ст. 75 КК України.

Доводи захисника про наявність на утриманні обвинуваченого батьків пенсійного віку та наявність міцних соціальних з`язків, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності реального відбування обвинуваченим покарання з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставин його вчинення та даних про особу обвинуваченого.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене, вирок Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2021 року щодо ОСОБА_12 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 18 січня 2021 року щодо ОСОБА_12 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4