ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 633/460/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/3066/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.152 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого, його захисника та прокурора на вирок Печенізького районного суду Харківської області від 10 08 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, непрацюючого, неодруженого, маючого неповнолітнього сина ОСОБА_10 2012 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 24 05 2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 122 КК України до1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України з призначенням покарання у виді 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 25 червня 2020 року.

Продовжено ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печенізького районного суду Харківської області від 17 липня 2020 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що 24 червня 2020 року приблизно о 19-00 годині ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні спальної кімнати будинку АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, протиправно, повторно, погрожуючи ОСОБА_7 застосуванням фізичного насильства за допомогою кухонного ножа, який приставив до горла ОСОБА_7 , та, утримуючи її другою рукою за волосся, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою, без її добровільної згоди, намагався вчинити дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій. Але ОСОБА_8 свій злочинний умисел до кінця не довів, оскільки з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тому що ОСОБА_11 вирвалась та втекла з місця вчинення злочину.
Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України, а саме, як незакінчений замах на згвалтування, вчинений повторно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок стосовно ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий, яким виправдати останнього за недоведеністю вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на необхідність визнання недопустимим такого доказу, як протокол огляду місця події від 25 06 2020 року, оскільки його було проведено без письмової згоди власниці вказаного домоволодіння, якою є ОСОБА_12 .

Крім того, зазначаючи про недопустимість вказаного доказу, наголошує на тому, що огляд місця події було проведено без попереднього внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР. Більш того, на думку апелянта вказаний огляд місця події фактично був обшуком, який згідно з вимогами ч.2 ст. 234 КПК України проводиться лише на підставі ухвали слідчого судді.

Вказує, що оскільки такий доказ, як протокол огляду місця події від 25 06 2020 року отримано з порушенням вимог КПК України, у зв`язку з чим є недопустимим та має бути виключеним з доказів по даній справі, то визнанню недопустимим підлягають і докази, які є похідними від нього, а саме: протокол огляду предметів від 25 06 2020 року, висновок експерта №12-14-308-Ч/20 від 30 06 2020 року та № 15-12/741-С/2020 від 31 08 2020 року, протокол слідчого експерименту від 12 09 2020 року.

Наголошує також на тому, що оскільки потерпіла плуталась у показаннях та не могла чітко вказати механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень, то у даному випадку має місце вигаданість її свідчень, що у сукупності із фактом відсутності свідків даної події, свідчить про сумніви у винуватості ОСОБА_8 у інкримінованому йому діянні, які мають трактуватися на користь обвинуваченого.

Також захисник вказує, що за змістом обвинувального акту фактично описані дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ст. 154 КК України, а не за ст. 152 КК України.

Крім того, вказує, що через наявність у обвинуваченого діагнозу простатит та явної лишньої ваги, можливість здійснити орогенітальний контакт з потерпілою у ОСОБА_8 була відсутня.

Апеляційну скаргу було подано також обвинуваченим ОСОБА_8 , який, в свою чергу, просив про перекваліфікацію його діянь зі ст. 152 на ст. 154 КК України.

Крім доводів на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, зазначив, що показання ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . ОСОБА_16 не є належними та допустимими доказами, оскільки останні особи не були свідками інкримінованого йому діяння.

На вищевказаний вирок була також подана апеляційна скарга прокурора, від якої останній в подальшому відмовився, надавши до апеляційного суду відповідну заяву.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційних скарг, просили про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Прокурор просила залишити апеляційні скарги захисника та обвинуваченого без задоволення, наголошуючи на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_7 не вбачала підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, при цьому просила про залишення їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора та потерпілої, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Так, перш за все, вирішуючи питання щодо заявленого захисником обвинуваченого клопотання про повторне дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, колегія суддів констатує.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені. Розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у суді першої інстанції, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України. Незгода сторони обвинувачення з показаннями свідків та письмовими доказами по справі, не є підставою для повторного дослідження цих доказів.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 10 02 2021 року в справі №127/14811/17.

Таким чином, норми ч.3 ст.404 КПК України зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням. Сама по собі незгода обвинуваченого та його захисника з висновками, зробленими на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів, апеляційним судом за відсутності обставин, передбачених ч.3 ст.404 КПК України.

З оскаржуваного вироку вбачається, що судом першої інстанції були у повному обсязі досліджені докази, представлені сторонами, кожному з яких надана обґрунтована оцінка, з огляду на що колегія суддів дійшла висновку, що захисником не доведена необхідність у повторному їх досліджені, а також те, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, а тому у заявленому клопотанні слід відмовити.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При постановленні обвинувального вироку, суд першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України, поза розумним сумнівом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні під час ухвалення вироку обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не визнав, та пояснив, що приблизно 21 чи 22 червня 2020 року він прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_17 , якого називають « ОСОБА_18 », у них спільні інтереси по господарству. Обвинувачений вказав, що у ОСОБА_17 в гостях він познайомився із ОСОБА_19 , який, як пояснив йому ОСОБА_20 , приїхав з міста Харкова, проживає по сусідству, допомагає по господарству, відремонтував автомобіль, а також познайомився із дружиною ОСОБА_21 , які разом мешкали через два будинки від ОСОБА_20 . Обвинувачений зазначив, що купив мотоблок, та нічого в ньому не розуміє, а ОСОБА_22 погодився йому допомогти. Також, обвинувачений вказав, що знаходячись в гостях у ОСОБА_23 , останній йому розповів, що на огороді росли 2 рослини маку, яких не стало, і хтось із хлопців, у ОСОБА_20 часто збирались компанії для розпивання спиртного, сказав, «може це ОСОБА_24 бо він схожий на наркомана, і вона така ж, займається проституцією».
Крім того, зазначив, що 24 червня 2020 року він вдома вирвав розсади помідорів та відвіз ОСОБА_24 , після цього повернувся, так як вдома було багато справ по господарству. Зробивши господарські справи поїхав до ОСОБА_20 і в цей час на велосипеді приїхав ОСОБА_24 . Він запропонував придбати пива та піти на річку за те, що він допоміг з ремонтом мотоблоку. ОСОБА_25 дав кошти для того, щоб ОСОБА_24 та ОСОБА_26 сходили в магазин придбали харчі. Вони купили м`яса, дві пластикових пляшки пива та пляшку слабоалкогольного напою гараж. ОСОБА_24 запропонував посмажити м`ясо у них на подвір`ї на мангалі. Він погодився та всі пішли у двір до ОСОБА_24 та ОСОБА_26 . Ірина приготувала салат та сіли за стіл. За столом розмовляли за господарство, потім з розповіді ОСОБА_24 , ОСОБА_25 стало зрозуміло, що ОСОБА_24 у місті Харкові розшукують за те, що кинув людей, що він вміє дурити, купувати та продавати автомобілі. Находячись за столом, ОСОБА_26 пила напій гараж, а вони пиво. Розмовляли за наколки та в розмові він розповів, що у нього красивий почерк та запропонували показати, винесли йому зошит в якому ОСОБА_25 написав «я тебя люблю», як би від ОСОБА_24 . В цей час по вулиці на велосипеді проїзджав ОСОБА_27 , якого називають « ОСОБА_28 », він приєднався до них та став розпивати з ними горілку, яку придбали за кошти ОСОБА_25 . В якийсь час ОСОБА_28 відійшов та більше не повернувся, а ОСОБА_26 пішла в будинок спати.
Вказав, що вони захотіли ще випити пива, він дав кошти та ОСОБА_24 поїхав до магазину на його велосипеді. Після цього він зайшов до будинку, щоб одному не сидіти за столом. Ірина лежала на ліжку в кімнаті через два коридори. Він запитав у потерпілої «правда, що ти займаєшся сексом за кошти» на, що потерпіла підвищеним тоном відповіла «я не така, за кого ти мене приймаєш». Після цього ОСОБА_26 піднялась з дивану та вибігла на двір з будинку. Обвинувачений зазначив, що не чув щоб вона щось кричала. Після цього він вийшов з будинку та став курити, вважав, що ОСОБА_26 знаходиться у дворі, але вона не поверталась. Він взяв велосипед Сєги та поїхав в центр смт. Печеніги, де зустрів ОСОБА_24 , забрав у нього рюкзак та поїхав додому. Через деякий час приїхали працівники поліції та забрали його у відділення поліції.
Також обвинувачений пояснив, що йому доводилось підписувати листівки із-за того, що у нього гарний почерк та часто писав фрази « я тебя люблю, целую». Також додав, що в руках коли заходив до будинку нічого не було, був в одних шортах без футболки, ножем не погрожував. Він не знає, звідки у потерпілої на шиї тілесні ушкодження. В смт. Зачепилівка до родички дружини він їздив 30 травня 2020 року де разом з дружиною звертався до лікаря з приводу простатиту. Наступного дня дружина повернулась до смт. Печеніги, а він залишився. За місцем мешкання в лікарню не звертався у зв`язку з тим, що нічого на той час не турбувало. Лікар попереджав про те, щоб не вживав спиртні напої під час лікування, але він приймав ліки та вживав пиво. Також додав, що штани зі змійкою на ширинці він не носить та коли заходив до будинку був одягнений в шорти без футболки, у руках нічого не тримав.
Проте, незважаючи на невизнання ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 152 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення, а призначаючи покарання за його вчинення, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Так, доводи апеляційних скарг щодо недоведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів щодо його винуватості, не знайшли свого підтвердження.

В своїй апеляційній скарзі захисник вказує, що потерпілою у справі було надано путані та неправдиві свідчення, проте вказане твердження спростовується чіткими та послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_7 наданими у суді першої інстанції, відповідно до яких вона разом зі своїм колишнім хлопцем ОСОБА_13 приїхали з м. Харкова до смт. Печеніги на літо до свого батька. Її батько разом зі своєю дружиною мешкає в АДРЕСА_3 . Вони мешкали у будинку батька в АДРЕСА_4 . Ввечері 23 червня 2020 року вона пішла забрати свого співмешканця у сусідів дядька ОСОБА_29 та бабусі ОСОБА_30 . Підійшовши до будинку дядька ОСОБА_29 вона зайшла до нього у двір, де зустріла ОСОБА_31 та раніше невідомого їй чоловіка, який в подальшому представився ОСОБА_32 . Потім вона забрала ОСОБА_33 і вони пішли додому. Близько 23-00 години, коли ОСОБА_34 уже спав, прийшов ОСОБА_35 та запропонував їй випити пива з таранькою, але так як ОСОБА_36 уже спав, вона відмовилась. Після цього ОСОБА_8 пішов додому і сказав, що завтра зранку зайде в гості. Потерпіла вказала, що наступного дня вона прокинулась близько 10-00 години, ОСОБА_13 показав їй розсаду, яку приніс ОСОБА_35 , самого ОСОБА_37 вона не бачила. Потерпіла вказала, що ОСОБА_13 розповів їй, що ОСОБА_35 запропонував піти на річку, щоб познайомитись блище, по сусідськи, а потім вони між собою вирішили жарити м`ясо у дворі, так як у них є мангал. Потерпіла зазначила, що близько часу дня вона, ОСОБА_38 та ОСОБА_35 зібрались у дворі, ОСОБА_25 сказав, що все купить сам, грошей з них не візьме, сказав, що допоможе з господарством та розсадою по сусідськи, сказав, що вони його діти. Близько 14-00 -15-00 години прийшов знайомий ОСОБА_25 з яким вони спілкувались по кличках. ОСОБА_25 називав його « ОСОБА_28 », а він його називав «Партос». ОСОБА_34 , ОСОБА_28 та ОСОБА_25 розпивали горілку. Потерпіла дала показання, що протягом застілля вона помітила, що ОСОБА_35 намагається до неї доторкнутись, постійно хотів залишитись з нею на одинці, постійно посилав ОСОБА_24 кудись сходити. Вона попереджала ОСОБА_21 не залишати її з ОСОБА_32 , так як їй було страшно з ним залишатись. Через це вона сама погоджувалась сходити в магазин за спиртними напоями. Також, потерпіла зазначила, що коли вони з ОСОБА_32 ходили на город, ОСОБА_8 навмисно падав на неї, обіймав. За столом ОСОБА_25 просив принести йому зошит, щоб показати який гарний у нього почерк. Вона принесла йому олівець та листок в якому він написав «Ира я тебя люблю» як би від імені ОСОБА_33 . ОСОБА_36 при цьому був присутнім, але не звертав на це уваги. За столом ОСОБА_28 сказав ОСОБА_25 «не смей трогать девочку», із-за чого ОСОБА_8 дав йому ляпас та між ними виник конфлікт. Коли ОСОБА_34 відійшов від столу до мангалу, потерпіла зазначила, що бачила, як ОСОБА_8 виливав спиртне під стіл. Потерпіла повідомила, що застілля продовжувалось 4-5 годин і близько 19-00 години вона запропонувала розходитись, після чого пішла в будинок, зайшла в спальню кімнату та лягла на ліжко, щоб відпочити. Через відкрите вікно в будинку вона почула, як ОСОБА_8 вкотре відсилав ОСОБА_33 в магазин за цигарками та пивом, потім вона почула, як хлопнула хвіртка і ОСОБА_24 пішов. Після цього вона почула як в будинок зайшов ОСОБА_8 та підійшов до її ліжка і став питати, чому вона така зла, що їй ніхто не буде заважати відпочивати та ніхто чіпати не буде. Потерпіла відповіла ОСОБА_8 , щоб вони сиділи на подвір`ї та відпочивали. Після цього ОСОБА_25 розвернувся і вона бачила, як його тінь відображалась на стіні коридору, він стояв курив. Потім ОСОБА_8 повернувся, потерпіла це бачила, тому, що з коридора на праву сторону розташована спальня кімната. Вона в цей час відпочивала на ліжку обличчям до входу. На ліжку вона відпочивала одягнена, вкрита ковдрою. Вона побачила, як ОСОБА_8 зайшов на кухню і щось там шукав, потім помітила, що він з підставки для ложок, яка стояла на столі, взяв кухонний ніж, ніж був тоненький з білою рукояткою. Після цього ОСОБА_8 підійшов до неї та схватив за волосся, а ніж приставив їй до горла. Правою рукою він тримав її за волосся, а в лівій руці він тримав ніж біля горла. Потерпіла вказала, що ОСОБА_8 став казати їй, що він знає нас всіх малоліток і що вона буде займатись з ним оральним сексом. Після цього вона пручалась, хотіла вирватись, але ОСОБА_8 став сильніше стискати волосся та розстібати ширінку та говорити, що потрібно їй зробити. За волосся тримав постійно, а куди подівся ніж вона відразу не помітила. Потерпіла вказала, що весь час пручалась, хотіла якось піднятися з ліжка в якийсь момент вирвалась, мабуть із-за того, що ОСОБА_8 був в стані алкогольного сп`яніння, вибігла босоніж на вулицю та побігла до сусідів, дядька ОСОБА_29 та бабусі ОСОБА_39 , так як більше на вулиці вона нікого не знала. У них вона ждала ОСОБА_33 , а дядько ОСОБА_29 в цей час її заспокоював. Сусіди їй розповіли хто такий ОСОБА_35 , що це відбувалось неодноразово і те, що він раніше був засуджений за згвалтування. Працівників поліції викликали інші сусіди, вони чули її крики про допомогу коли виривалась від ОСОБА_8 , вона кричала в коридорі та коли бігла до хвіртки. Після цього вона вийшла з двору дядька ОСОБА_29 і помітила працівників поліції. В цей час підійшов ОСОБА_34 і розповідав працівникам поліції, що зустрів біля магазину «Посад» ОСОБА_37 , який сказав йому, що його жінка ненормальна, кричить, забрав у ОСОБА_24 рюкзак з продуктами і поїхав на велосипеді.

Крім того, вчинення ОСОБА_25 інкримінованого йому діяння підтверджується показаннями свідків, а саме:
Свідок ОСОБА_13 дав показання, що в червні 2020 року він познайомився з ОСОБА_32 у ОСОБА_18 , так його називають, прізвища він його не знає. ОСОБА_18 свідок ремонтував автомобіль, ходив до нього по воду. 23 червня 2020 року він був у гостях у ОСОБА_18 і під час їхньої бесіди за ним прийшла ОСОБА_7 , яку також познайомили з ОСОБА_8 , після чого він із потерпілою пішли додому. На наступний день, близько 08 год. 30хв., ОСОБА_35 приїхав до них на велосипеді, віддав сажанці помідорів та десь поїхав. Свідок вказав, що цього ж дня, він взяв велосипед та пішов до сусіда ОСОБА_18 , щоб його відремонтувати. Під час ремонту до них приєднався ОСОБА_35 , який запропонував піти на річку випити пива та посмажити м`яса. Свідок вказав, що про пропозицію ОСОБА_37 він розповів ОСОБА_40 , яка не погоджувалась, була проти застілля, але він настояв. Після цього він запропонував ОСОБА_41 посмажити м`ясо у них в дворі на мангалі. ОСОБА_35 погодився, дав кошти і він разом з ОСОБА_42 пішли до магазину, а ОСОБА_35 залишився у них у дворі, де розпалював вогнище. В магазині «Посад» він та потерпіла придбали пляшку алкогольного напою гараж, пива, м`ясо та інші продукти. Після цього вони посмажили м`ясо та накрили стіл. Свідок зазначив, що коли вони випили все пиво до них приєднався знайомий ОСОБА_8 , який представився ОСОБА_43 , і вони вирішили продовжити вживати спиртне і стали вирішувати хто за ним піде. ОСОБА_44 сама сказала, що піде до магазину. На той момент він не звернув на це уваги. Через деякий проміжок часу ОСОБА_44 повернулась і привезла 0,5 горілки. Свідок зазначив, що коли розпили всю горілку то потерпіла знову поїхала їм за спиртним на велосипеді. За столом між ОСОБА_32 і ОСОБА_43 виник конфлікт, із-за чого не знає, так як в цей час він відійшов від столу. Коли розпивали останню пляшку горілки ОСОБА_28 кудись пішов, згодом його знайшли на огороді, де він спав. Свідок також дав показання, що допиваючи останню пляшку горілку ОСОБА_7 помітила, що ОСОБА_8 не п`є, а виливає спиртне під стіл. ОСОБА_7 не подобалась їх поведінка і своє незадоволення висказувала йому. Крім цього, ОСОБА_8 написав на папері «Ира я тебя люблю» і поясняв, що може написати різними почерками. Свідок зазначив, що був присутнім при цьому, але уваги не звертав. За столом ОСОБА_8 звав свідка в куми, казав, що в нього вагітна дружина, казав, що якщо б не свідок, то ОСОБА_8 зміг би більше уваги приділяти ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_7 сказала, що іде спати, а тому ми можемо сидіти скільки завгодно, лише б не заважали їй спати. Коли вона пішла, ОСОБА_8 став наполягати, щоб він з`їздив в магазин та придбав цигарок та пива. Свідок вказав, що взяв велосипед ОСОБА_8 та поїхав до магазину. Придбавши в магазині «Посад» пляшку пива та риби, він вийшов з магазину та пішов в магазин «Нашмаркет», де придбав цигарок та пельмені. Вийшовши з магазину він зустрів ОСОБА_8 , який був якийсь переляканий та сказав, що його жінка зійшла з розуму, бігає і кричить. Це його дуже злякало, а тому він запропонував ОСОБА_8 повернутись до них додому та розібратись, що трапилось. Але ОСОБА_8 забравши у нього велосипед та рюкзак з продуктами та його ( ОСОБА_13 ) картками, категорично відмовився та поїхав додому. Свідок вказав, що коли прибіг додому то там нікого не було, сусіди, що мешкають зліва, пояснили, що ОСОБА_7 у ОСОБА_18 , а тому він побіг до сусіда ОСОБА_29 ( ОСОБА_18 ), де виявив ОСОБА_7 , яка сиділа і плакала, була без взуття. Вона розповіла, що ОСОБА_8 , після того, як він пішов до магазину, зайшов до неї в спальню з ножем та вхопивши за волосся приставив його до горла та хотів її зґвалтувати неприроднім шляхом. ОСОБА_7 якимось чином вдалося вирватися та втекти. Одразу за ним до ОСОБА_18 прийшли працівники поліції, та чули про що розповідала потерпіла, та як він її заспокоював. Після цього він повернувся до магазину, але ОСОБА_8 біля магазину не було. Він розпитав у перехожих за чоловіка з рюкзаком і направився до нього додому. Біля будинку ОСОБА_8 уже знаходились працівники поліції. Після цього вони всі разом поїхали до відділку поліції. Свідок вказав, що на наступний день він разом з ОСОБА_7 пішли додому до ОСОБА_8 щоб забрати свої кредитні картки з рюкзака, але дружина ОСОБА_8 стала на них кричати і вони пішли. На четвертий день він зміг забрати свої речі у батьків ОСОБА_8 ;
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_14 дав показання, що після 16-00 години, в двадцятих числах червня 2021 року, точну дату не пам`ятає, він знаходився на подвір`ї свого домоволодіння зі своєю старшою донькою. І в цей час він почув, що хтось зве на допомогу. Жіночий голос кричав з сусіднього будинку, разів 7-10. Судячи з криків, свідку було зрозуміло, що жінка дуже чимось перелякана та їй загрожує небезпека, а тому він відразу почав телефонувати до поліції, але виклик обірвався. У зв`язку з цим він відразу зайшов до будинку і про все розповів своїй дружині ОСОБА_45 . Його дружині вдалося додзвонитись до поліції і повідомити, що з будинку по сусідству жінка кричить про допомогу. В подальшому він вийшов з будинку на вулицю, жінка в цей час більше не кричала. Він обійшов свій будинок з боку городу і побачив, як з сусіднього будинку АДРЕСА_4 , вийшов ОСОБА_35 , оглянувшись навкруги. ОСОБА_37 він знає, як мешканця смт. Печеніги. Після цього свідок зайшов на територію двору сусідів та постукав у двері, з будинку ніхто не вийшов, і він повернувся з території домоволодіння сусідів на вулицю. В цей час приїхали працівники поліції і через декілька будинків у сусідів знайшли ОСОБА_46 , і в цей час прибіг ОСОБА_34 . Свідок особисто з ОСОБА_47 не розмовляв, бачив, як вона разом з працівниками поліції йшла до свого будинку, ОСОБА_26 плакала, була не спокійна. Після цього він повернувся до свого будинку і знаходився зі своїми дітьми. Свідок вказав, що його дружина залишилась з ОСОБА_47 , а потім коли повернулась додому, то розповіла, що давала ОСОБА_26 заспокійливі ліки, так як ОСОБА_26 плакала, розповідала, що у неї болить голова і що ОСОБА_35 у будинку, де відпочівала ОСОБА_26 , приставивши ножа до горла та схвативши її за волосся хотів її зґвалтувати, але ОСОБА_26 змогла вирватись та втекти;
Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_48 дала показання, що 24 червня 2021 року близько 19-00 години вона укладала спати молодшу доньку, а її чоловік в цей час знаходився на подвір`ї зі старшою донькою. Через якийсь час чоловік забіг до будинку і сказав, що у сусідів почув крик, разів десять жіночий голос звав на допомогу, так гучно та перелякано кричить, що начебто її там вбивають, але він зі свого телефону він не може додзвонитись до поліції. Свідок зазначила, що залишила дітей в будинку і вийшла за чоловіком на вулицю. Зі свого мобільного телефону викликали працівників поліції. Свідок вказала, що її чоловік їй розповів, як він з городу бачив чоловіка, який виходив з двору ОСОБА_49 . Коли приїхали працівники поліції вона з чоловіком знаходились на вулиці. ОСОБА_44 в цей час знаходилась на території сусіднього домоволодіння, де проживає їх знайомий. Працівники поліції знайшли потерпілу у сусідів і в цей час прийшов ОСОБА_34 . Після цього у супроводі працівників поліції ОСОБА_44 прийшла до свого будинку. Працівники поліції до ОСОБА_37 додому, а ОСОБА_34 пішов шукати ОСОБА_37 по селу. Свідок зазначила, що разом з ОСОБА_42 вона залишилась у неї у дворі, ОСОБА_26 дуже трусило і вона була в стані шоку, і свідок пішла додому за заспокійливими ліками та принесла їх ОСОБА_26 . Свідок повідомила, що коли ОСОБА_44 почала заспокоюватись то почала короткими фразами через сльози розповідати, що вона казала ОСОБА_50 , щоб його вигнав, а також постійно скаржилась, що у неї сильно болить голова, так як ОСОБА_8 вирвав їй жмут волосся. Свідок запропонувала викликати швидку допомогу, але ОСОБА_26 відмовилась. Потім потерпіла розповіла свідку, що ОСОБА_35 намагався зґвалтувати її неприроднім шляхом, що вона намагалася потягнути час до повернення ОСОБА_33 , але ОСОБА_25 утримував її за волосся, із-за чого у неї сильно болить голова, та хотів її змусити до інтимної близькості приставивши ножа до горла. Ірина розповідала свідку, що через те, що ОСОБА_35 був п`яний, їй дивом вдалось вирватись і босоніж втекти. Ірину свідок залишила, коли повернувся ОСОБА_22 ;
Допитаний в судовому засіданні суду першої інсатнції свідок ОСОБА_15 дав показання, що в теплу пору року 2020 року, точнішої дати він не пам`ятає, до нього близько 18-00-19-00 години на подвір`я прибігла в носках, заплакана ОСОБА_51 . Свідок пояснив, що потерпіла мешкає по сусідству, в будинку АДРЕСА_4 . Свідок вказав, що ОСОБА_51 прохала допомогти, розповіла, що на неї напав Партос, так називають ОСОБА_37 . ОСОБА_52 в цей день приблизно о 9-00-10-00 годині заходив до нього, вони спілкувались з приводу господарства. ОСОБА_51 була в шоковому стані, розповіла, що ОСОБА_25 на неї накинувся, схопив за волосся, приставив ніж до горла та хотів зайнятись оральним сексом, але вона вирвалась та втекла. Подробиць потерпіла свідкові не розповідала. Свідок вказав, що став її заспокоювати, запропонував дочекатись ОСОБА_33 , який в цей час пішов до магазину. Через 5-10 хвилин прийшов ОСОБА_22 та забрав потерпілу з його двору. Свідок ОСОБА_15 додав, що на шиї потерпілої він нічого не помітив, ОСОБА_37 він знає близько року, спілкувався з ним про господарство, вітається ОСОБА_25 правою рукою, в чому був одягнений ОСОБА_52 він не пам`ятає;
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_53 дав показання, що в червні 2020 року, точної дати він не пам`ятає, він раніше йшов з роботи по вулиці Партизанській смт. Печеніги. На подвір`ї будинку АДРЕСА_4 сиділи за столом ОСОБА_35 , ОСОБА_34 та потерпіла, яку знав за два, три дні до цього дня. ОСОБА_25 та ОСОБА_24 покликали його випити. Протягом близько двох годин він знаходився разом з компанією ОСОБА_37 , ОСОБА_33 та потерпілої за столом, вони спілкувались про життя, про господарство. Потерпіла за столом нічого не розповідала, пила пиво з двох літрової бутилки. За столом поруч з ним сидів ОСОБА_35 , навпроти нього сидів ОСОБА_34 , поруч з ним сиділа дівчина. Просидівши з ними близько двох годин, він випив з ними по дві чарки горілки, після цього, близько 17-00 години, через город свідок пішов додому, так як почали розмовляти між собою на підвищеному тоні. Свідок вказав, що при ньому ніхто нікому погроз не висказував, про те, що ОСОБА_37 затримали йому стало відомо від слідчого через місяць. ОСОБА_37 він знає не дуже добре, більш знає його батька, так як разом з ним працював.

Будь-які підстави вважати, що показання потерпілої та свідків є недостовірними відсутні, оскільки вони є логічними, послідовними та несуперечливими, а також додатково підтверджуються:
- рапортом помічника чергового Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_54 від 24 06 2020 згідно якого, 24 06 2020 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №738 про те, що 24 06 2020 о 19-12 надійшло повідомлення зі служби АДРЕСА_5 з квартири сусідів кричить жінка про допомогу; заявник ОСОБА_55 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 24 06 2020 року, яким підтверджується, що потерпіла ОСОБА_7 звернулась з заявою по факту того, що невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_29 по кличці « ОСОБА_56 », 24 06 2020 року біля 19-00 години за адресою: АДРЕСА_4 , в будинку погрожуючи фізичною розправою намагався її зґвалтувати;
- протоколом огляду місця події від 25 06 2020 року з фото таблицею до нього, який було проведено у домоволодінні, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі письмового дозволу ОСОБА_7 , в присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_57 , за участю потерпілої ОСОБА_7 , яким підтверджується, що на підлозі з лівого входу в кухню знаходиться полімерне відро фіолетового кольору, в середині вкрите мішком для сміття, зі сміттям, серед якого виявлений кухонний ніж, не розкладний, з білою полімерною ручкою, загальною довжиною 22 см., для подальшого дослідження ніж упакований в картонний коробок, з кухні є вхід до кімнати розміром 5м х 6м в якій розташовані: шафа для одягу, ліжко, стіл і стілець, тумба з телевізором, шафа №2 та ліжко №2, загальний порядок в будинку не порушений;
- протоколом огляду предметів від 25 06 2020 року, яким встановлено: кухонний ніж не розкладний, з білою полімерною ручкою, без маркування, довжиною 22 см., огляд проводився у приміщенні слідчого кабінету №7 Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, при природньому освітленні, t +25 C;
- висновком експерта № 12-14-308-Ч/20 від 25 червня 2020 року, згідно якого, на основі судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_7 , 1999 року народження, експерт дійшов висновків, що:
- у неї мали місце садна на шиї;
- вищевказані пошкодження утворилися від ковзаючої дії тупо-загостреного твердого предмета (можливо ножа), індивідуальні властивості якого в ушкодженнях не відобразилися, можливо в строк, вказаний громадянкою ОСОБА_7 24 06 2020 року;
- за ступенем тяжкості тілесні ушкодження кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я, як легке тілесне ушкодження менше 6 діб. (п.п. 2.3., 2.3.2.б, 2.3.5. Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗУ 17.01.1995р.);
- механізм ушкоджень може бути визначений після проведення слідчого експерименту.
- протоколом відібрання біологічних зразків від 26 06 2020 року з якого вбачається, що ОСОБА_8 добровільно надав біологічні зразки крові;
- протоколом огляду предметів від 26 06 2020 року, оглядом встановлено: паперовий конверт білого кольору розміром 16х11,5 см., що на момент огляду заклеєний. На титульній стороні конверту маються рукописні буквено-цифрові позначення, що виконані барвником синього кольору: «Біологоічні зразки крові ОСОБА_8 ..Нач. СВ/підпис/ ОСОБА_58 . ОСОБА_8 /підпис/26.06.2020». Огляд проводився у приміщенні слідчого кабінету №4 Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, при природньому освітленні, t +23 C;
- протоколом відібрання біологічних зразків від 07 08 2020 року з якого вбачається, що ОСОБА_8 добровільно надав біологічні зразки слини;
- протоколом огляду предметів від 07 08 2020 року, оглядом встановлено: паперовий конверт білого кольору розміром 16х11,5 см., що на момент огляду заклеєний. На титульній стороні конверту маються рукописні буквено-цифрові позначення, що виконані барвником синього кольору: «Біологогічні зразки слини ОСОБА_8 .. Нач.СВ/підпис/ ОСОБА_59 . Адвокат /підпис/ ОСОБА_60 . ОСОБА_8 /підпис/07.08.2020». Огляд проводився у приміщенні слідчого кабінету №4 Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, при природньому освітленні, t +24 C;
- протоколом відібрання біологічних зразків від 08 08 2020 року з якого вбачається, що ОСОБА_7 добровільно надала біологічні зразки крові;
- протоколом огляду предметів від 08 08 2020 року, оглядом встановлено: паперовий конверт білого кольору розміром 16х11,5 см., що на момент огляду заклеєний. На титульній стороні конверту маються рукописні буквено-цифрові позначення, що виконані барвником синього кольору: «Біологогічні зразки крові ОСОБА_7 ..Нач. СВ/підпис/ ОСОБА_58 . ОСОБА_7 /підпис/08.08.2020». Огляд проводився у приміщенні слідчого кабінету №4 Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, при природньому освітленні, t +24 C;
- висновком експерта № 15-12/№741-С/2020 від 10 серпня 2020 року згідно якого в результаті проведення судово-медичної експертизи кухонного ножа (об`єкти №№1,2), вилученого в ході проведення ОМП 25.06.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , на клинку (об.№1) та рукояті (об.№2) знайдені сліди крові, встановити видову приналежність якої не було можливості, так як при неодноразовій постановці реакції преципітату позитивний результат не був отриманий ні з однією преципітуючою сироваткою, використаною в реакції: статева приналежність крові не встановлена, у зв`язку з відсутністю клітинних елементів її у препаратах, необхідних для діагностики статі. Сліди потожирових виділень в даних об`єктах не виявлені; ядровмісні епітеліальні клітини, придатні для цитологічного обліку, не знайдені;
- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 12 вересня 2020 року, під час якого потерпіла ОСОБА_7 пояснила та показала механізм, як ОСОБА_8 погрожуючи їй фізичною розправою та ножем, намагався змусити до вступу в статеві зносини;
- висновком експерта № 12-14-389-Ч/20 від 14 вересня 2020 року, згідно якого, на підставі судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_7 , 1999 року народження, з огляду на дані матеріалів справи, у відповідь на поставлені питання, дійшов висновку, що характер та локалізація ушкоджень у громадянки ОСОБА_7 , не виключає можливість їх виникнення за механізмом, за умовами та від дії ножа, наданого на експертизу, на що вказує громадянка ОСОБА_7 в ході слідчих дій.

Аналізуючи усі вищевказані докази, колегія суддів приходить до висновку про їх належність та допустимість, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та їх оцінці, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 152 КК України, колегія суддів не вбачає.

В своїх апеляційних скаргах апелянти просять про перекваліфікацію діяння ОСОБА_8 з ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 152 на ст. 154 КК України, з посиланням на те, що в діях обвинуваченого мало місце лише намагання примусити ОСОБА_7 до вступу у статеві зносини, в той час, як не вказано, які саме дії було вчинено ОСОБА_8 для їх кваліфікації, як замах на згвалтування.

Проте, колегія суддів вважає такі доводи неспроможними та позбавленими правових підстав.

Так, частиною першою статті 154 КК України передбачено відповідальність за примушування жінки чи чоловіка до вступу в статевий зв`язок природним або неприродним способом особою, від якої жінка чи чоловік матеріально або службове залежні.

Основний безпосередній об`єкт злочину - статева свобода особи. Його додатковим факультативним об`єктом можуть бути право власності, честь і гідність особи.

Матеріальна залежність передусім означає, що матеріальна допомога з боку суб`єкта злочину виступає єдиним, основним або істотним джерелом існування потерпілої особи, і позбавлення такої допомоги здатне поставити жінку або чоловіка у скрутне становище. Матеріальна залежність має місце, зокрема, тоді, коли жінка або чоловік перебувають на повному або частковому утриманні винного, проживають на його житловій площі, а також коли дії винного спроможні іншим чином викликати істотне погіршення матеріального становища потерпілої особи (йдеться, наприклад, про відносини цивільного боргу, відносини між спадкодавцем і спадкоємцем).
Службова залежність означає, що: а) потерпіла особа є підлеглою винного по роботі; б) потерпіла особа підлягає службовому контролю з боку винного (скажімо, ревізор і комірник); в) реалізація істотних інтересів потерпілої особи залежить від поведінки винного по службі (наприклад, науковий керівник і аспірант).
З об`єктивної сторони злочин виражається у примушуванні особи жіночої або чоловічої статі до вступу у статевий зв`язок.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.
З огляду на викладене, констатації підлягає факт, що відповідальність за ч. 1 ст. 154 настає лише за умови, що вплив на потерпілу особу здійснювався з використанням її матеріальної або службової залежності від винного, яка відіграє роль своєрідного засобу досягнення бажаного злочинного результату. Пропозиції вступити в статевий зв`язок, настійливі прохання, поєднані з обіцянками створити кращі матеріальні чи службові умови (наприклад, призначити на більш високооплачувану посаду), наданням подарунків і пільг, домагання, які не поєднуються з погрозами використати залежність і тим самим завдати істотних неприємностей і втрат, не утворюють складу злочину, передбаченого ст. 154 КК України.
Вивченням матеріалів кримінального провадження, перебування потерпілої ОСОБА_7 у залежності від обвинуваченого ОСОБА_8 (будь-то матеріальна чи службова) не встановлено, натомість сам обвинувачений у поясненнях, наданих суду першої інстанції, неодноразово наголошував на тому, що знайомство з потерпілою мав лише поверхове.
Крім того, належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_7 у матеріальній чи службовій залежності від ОСОБА_8 не було наведено і захисником обвинуваченого, у зв`язку з чим підстав стверджувати про наявність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 154 КК України не вбачається. Підстави ж сумніватися у правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 152 КК України відсутні.

В апеляційних скаргах апелянти вказують про недопустимість такого доказу, як протокол огляду місця події, оскільки підставою для проведення такої слідчої дії має бути інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі, без наявності якої проведення огляду місця події не допускається.

До того ж зазначають, що на їх думку 25 06 2020 року проведений слідчим огляд місця події був фактично обшуком.

Проте, колегія суддів вважає ці доводи таким, що суперечать положенням частини 3 статті 214 КПК України та вважає їх неспроможними.

Так, частиною 1 статті 214 КПК України регламентовано, що слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування.

Положеннями частини 3 статті 214 КПК України, визначено, що огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зазначена норма насамперед направлена на максимально оперативну фіксацію вчиненого кримінального правопорушення, винайдення тих чи інших слідів його вчинення, їх фіксування, тощо.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що 24 06 2020 року було прийнято заяву про те, що 24 06 2020 року о 19-11 годині за адресою: АДРЕСА_4 лунають крики жінки про допомогу. З метою викриття незаконних дій та припинення вчинення кримінального правопорушення 25 06 2020 року о 02-00 годині було проведено огляд місця події за вищевказаною адресою. Внесення ж відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань було здійснено того ж дня після завершення огляду місця події та не пізніше 24 годин після виявлення кримінального правопорушення (т. 3 а.с. 1).

Крім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів слідує практиці, яка висловлена, зокрема, в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01 лютого 2018 року № 51-230 км 18, де наголошено, що огляд місця події слід відрізняти від такої слідчої дії, як обшук.

Так, обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.

У той же час огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставою для проведення огляду місця події стало виявлення працівниками поліції протиправних дій відносно ОСОБА_7 та з метою з`ясування подій, що відбулися, й було здійснено огляд місця події, яким у даному випадку було домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де і було виявлено ніж.

Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою з`ясування подій кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів не потребувала попереднього дозволу суду.

З викладеного вбачається хибність висновку захисника обвинуваченого про те, що 25 06 2020 року було проведено не огляд місця події, а обшук.

Що стосується посилання захисника на те, що огляд вказаного вище домоволодіння було проведено незаконно через відсутність згоди власниці будинку, а саме ОСОБА_12 , колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Так, положеннями ст. 233 КПК України регламентовано, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді. Винятком із цього правила є невідкладні випадки, пов`язані з урятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються в скоєнні злочину, у разі чого прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після вчинення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, а останній, розглядаючи таке клопотання згідно з вимогами ст.234 КПК України , зобов`язаний перевірити, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, установлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню.

Згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного й сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 11 2013 року у справі «Бєлоусов проти України» зазначив, що будь-яке втручання згідно з п.1 ст.8 конвенції повинне бути виправданим у розумінні п.2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою ст.8 конвенції є захист особи від свавільного втручання державних органів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_7 24 06 2020 року добровільно наданий письмовий дозвіл на проведення огляду її місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 (т.3 а.с. 13).
Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 25 06 2020 року, потерпіла ОСОБА_7 , а також двоє понятих, які були присутніми при проведенні слідчого дії, будь-яких зауважень не мали (т.3 а.с. 14-15).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що огляд працівниками поліції житла, користувачем якого була потерпіла ОСОБА_7 проводився згідно із законом, оскільки дозвіл на огляд отримано за обставин, в яких були повністю дотримані процесуальні гарантії, що захищали здатність останньої висловлювати свою справжню думку.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку що оскільки протокол огляду місця події від 25 06 2020 року є належними, допустимим, достовірним доказом, то відсутні правові підстави для визнання недопустимими всіх інших доказів по справі, як про це просив апелянт, а саме протоколу огляду предметів від 25 06 2020 року, висновку експерта №12-14-308-Ч/20 від 30 06 2020 року та № 15-12/741-С/2020 від 31 08 2020 року, протоколу слідчого експерименту від 12 09 2020 року.

Перевіряючи доводи апелянтів щодо суперечливості показань потерпілої, колегія суддів вважає за необхідне констатувати, що потерпіла ОСОБА_7 у суді першої інстанції надала цілком логічні, послідовні та переконливі пояснення щодо обставин вчиненого ОСОБА_8 протиправного діяння, які повністю узгоджуються, як і з показаннями свідків у кримінальному провадженні так і з рядом наявних у ньому письмових доказів. Наявність незначних суперечностей у свідченнях останньої мають цілком логічне пояснення, оскільки ОСОБА_7 , в силу обставин, що склалися, беззаперечно перебувала у стані душевного розладу та стресу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 та ОСОБА_53 , хоча і не були безпосередніми свідками скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, проте дали досить детальні і аналогічні пояснення, щодо криків ОСОБА_7 про допомогу, стану в якому перебувала ОСОБА_7 , безпосередньо після вчинення щодо неї неправомірних дій, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків недопустимими доказами.

В своїй апеляційній скарзі захисник посилається на те, що оскільки обвинувачений ОСОБА_8 мав такий діагноз, як простатит, крім того у останнього наявна надлишкова вага, то можливість здійснення орогенітального контакту з потерпілою виключена. Колегія суддів вважає такі посилання захисника надуманими та необґрунтованими, оскільки жодних доказів, які б свідчили про наявність у обвинуваченого еректильної дисфункції, викликаної наявним у останнього діагнозом, а тим паче зайвою вагою надано не було.

Колегія суддів констатує, що вказані апелянтами доводи щодо спростування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, були предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанції, а усі докази, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення та, в силу ст. 84 КПК України, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих апеляційних доводів, які б свідчили про протилежне та про істотне порушення вимог КПК України, захисником та обвинуваченим не надано.

У даному випадку колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на зазначене та приймаючи до уваги, що решта доводів апеляційних скарг є похідними від проаналізованих вище, а також є явно такими, що не можуть свідчити про незаконність судового рішення, колегія суддів не дає таким доводам окремої оцінки.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги захисника та обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Печенізького районного суду Харківської області від 10 08 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4