КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 о
за участю:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000246 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінського, Архангельського району, Амурської області, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на три роки позбавлення волі, звільненого 16 січня 2021 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, який рахувати з 02 квітня 2021 року.

Цивільний позов задоволено, постановлено стягнути з обвинуваченого на користь ПАТ «Укртелеком» 28 229 грн.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 02 лютого 2021 року в нічний час доби, знаходячись по вул. Якуба Коласа, 1-в у м. Києві, не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, проник до телекомунікаційного колодязя з метою крадіжки кабельно-провідникової продукції з подальшим обернення на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, пов`язаного із проникненням до сховища, ОСОБА_7 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, направився до телефонного колодязя та проник всередину, звідки витягнув телефонні кабелі, які належать ПАТ «Укртелеком», а саме кабель ТПП 100x2x0,4 довжиною 43 метри та кабель ТПП 50x2x0,4 довжиною 30 метрів, загальною вартістю 10536 гривень 78 копійок, які в подальшому здав до пункту прийому металів.
Крім цього, ОСОБА_7 17 лютого 2021 року в нічний час доби, знаходячись по вул. Академіка Єфремова, 21 у м. Києві, не маючи постійного місця роботи на інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, проник до телекомунікаційного колодязя з метою крадіжки кабельно-провідникової продукції з подальшим обернення на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, пов`язаного із проникненням до сховища, ОСОБА_7 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, направився до телефонного колодязя та проник всередину, звідки витягнув 74.5 метри телефонного кабелю, який належить ПАТ «Укртелеком», а саме кабель ТПП 100x2x0,4, загальною вартістю 15157 гривень 77 копійок, який в подальшому здав до пункту прийому металів.
Крім цього, ОСОБА_7 15 березня 2021 року в нічний час доби, знаходячись по пр. Відрадному, 52 у м. Києві , не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, проник до телекомунікаційного колодязя з метою крадіжки кабельно-провідникової продукції з подальшим обернення на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, пов`язаного із проникненням до сховища, ОСОБА_7 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, направився до телефонного колодязя та проник всередину, звідки витягнув 18,4 метри телефонного кабелю, який належть ПАТ «Укртелеком», а саме кабель ТПП 30x2x0,4, загальною вартістю 978 гривень 14 копійок, який в подальшому здав до пункту прийому металів.
Крім цього, ОСОБА_7 19 березня 2021 року в нічний час доби, знаходячись по вул. Академіка Єфремова, 21 у м. Києві, не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, проник до телекомунікаційного колодязя з метою крадіжки кабельно-провідникової продукції з подальшим обернення на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, пов`язаного із проникненням до сховища, ОСОБА_7 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, направився до телефонного колодязя та проник всередину, звідки витягнув 2 метри телефонного кабелю, який належить ПАТ «Укртелеком», а саме кабель ТПП 100x2x0,4, загальною вартістю 406 гривень 92 копійки, який в подальшому здав до пункту прийому металів.
Крім цього, ОСОБА_7 02 квітня 2021 року приблизно о 03.10 годин, знаходячись по вул. Феодори Пушиної, 44/50 у м. Києві , не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, проник до телекомунікаційного колодязя з метою крадіжки кабельно-провідникової продукції з подальшим обернення на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, пов`язаного із проникненням до сховища, ОСОБА_7 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, направився до телефонного колодязя та проник всередину, звідки витягнув 2,58 метри телефонного кабелю, який належить ПАТ «Укртелеком». а саме кабель ТПП 300x2x0,4, загальною вартістю 1149 гривень 39 копійок, однак не зміг довести злочин до кінця з обставин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцями ТОВ «Охоронний Холдинг».

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, просить пом`якшити призначене йому судом першої інстанції покарання.

Згідно доводів апеляційної скарги обвинуваченого, судом першої інстанції, при призначенні йому покарання не було враховано, що він свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв слідству.

Крім того, ОСОБА_7 просить врахувати, що він з окупованої території, повернутися додому не має змоги, оскільки виникли труднощі з документами, з цих же підстав не міг і працевлаштуватися.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, про що не заперечується в апеляційній скарзі обвинуваченого.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням до сховища, та закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням до сховища, що також обвинуваченим ОСОБА_7 не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги про надмірну суворість призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Всупереч тверджень апелянта, суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо загальних засад призначення покарання, зокрема врахував тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, дані про його особу, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений. Також суд першої інстанції встановив наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття і активне розкриття злочинів та відсутність обставин, які його обтяжують.

Враховуючи, що вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких, те, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, про те належних висновків для себе не зробив та вчинив аналогічні злочини менш ніж через місяць після звільнення з установи де відбував покарання, те, що він не працює, суспільно корисною працею не займається, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має, колегія суддів вважає, що суд прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання саме у виді позбавлення волі, так як його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства, при цьому визначивши йому остаточне покарання у розмірі чотирьох років обмеження волі, що є наближеним до мінімального покарання визначеного санкцією ч. 3 ст. 185 КК України для такого виду покарань.

Отже, призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів і в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому з доводами апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного йому вироком суду першої інстанції покарання колегія суддів погодитись не може.
Вище наведеним спростовуються і доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції, при призначенні йому покарання, не в повній мірі було враховано визнання ним своєї вини, щирого каяття у скоєному та сприяння розкриттю злочину.
Ті обставини, що ОСОБА_7 з окупованої території, має труднощі з документами, через що не може повернутися додому та працевлаштуватися, не можуть бути підставами для пом`якшення призначеного йому покарання, оскільки самі по собі не зменшують ступінь суспільної небезпеки вчинених ним дій та в сукупністю з даними про особу обвинуваченого, конкретними обставинами справи та характером вчинених ним дій, вказують, що достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого буде покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
За наведеного, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без зміни.
Ухвала Київського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3