печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням ТОВ «ЕНЕРГО СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ЕСКО ПІВНІЧ» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0002900,-

В С Т А Н О В И В :

12.11.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ТОВ "ЕСКО - ПІВНІЧ" про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0002900.
Заявник просить скасувати застосований ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.07.2019 арешт майна ТОВ «Еско-Північ».
Скасувати застосований ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.07.2019 арешт майна ТОВ «Еско-Північ».
Скасувати арешт на кошти, що надходять та вже знаходяться на рахунках ТОВ «Еско-Північ» () № НОМЕР_1 (мультивалютний) та № НОМЕР_1 (у національній валюті), відкритих в АБ «Кліринговий Дім» (МФО 300647, , м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 5, літера А).
Скасувати зупинення видаткових операцій по вказаних рахунках ТОВ «Еско-Північ» () № НОМЕР_1 (мультивалютний) та № НОМЕР_1 (у національній валюті), відкритих в АБ «Кліринговий Дім» (МФО 300647, , м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 5, літера А).
Скасувати зобов`язання службових осіб АБ «Кліринговий Дім» (МФО 300647) надавати органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002900 відомості щодо залишку грошових коштів на вказаних рахунках ТОВ «Еско-Північ» () № НОМЕР_1 (мультивалютний) та № НОМЕР_1 (у національній валюті), відкритих в АБ «Кліринговий Дім» (МФО 300647, , м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 5, літера А) на момент отримання ухвали суду про арешт та зупинення видаткових операцій по них, а також щодо кожного факту надходження на нього грошових коштів, негайно.
В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що 05 липня 2019 року, в межах зазначеного кримінального провадження, слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_3 , постановив ухвалу про арешт майна ТОВ «Еско-Північ».
Розгляд клопотання слідчого про арешт майна було здійснено без повідомлення та без участі власника майна ТОВ «Еско-Північ».
Зі змісту ухвали слідчого судді про арешт майна вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002900 від 20.11.2018 р. здійснюється відносно дій невстановленої груп осіб з числа громадян України, вчинених з відома службових осіб ПАТ «Банк «Український капітал» та з використанням фінансових інструментів цього Банку, а також групи компаній, пов`язаних з ТОВ «Укрінвест Групп».
ТОВ «Еско-Північ» не є підконтрольним чи якимось чином пов`язаним товариством з ТОВ «Укрінвест Групп», а здійснює реальну господарську діяльність з видобутку власними силами природного газу та його подальшу реалізацію (продаж).
Проаналізувавши зміст вказаної ухвали слідчого судді, товариством було виявлено, що ТОВ «Еско-Північ» дійсно має договірні відносини з поставки природного газу деяким товариствам, що вказані у тексті ухвали.
Проте, ТОВ «Еско-Північ» має тисячі діючих контрактів (договорів) з різними юридичними особами, яким здійснюється поставка природного газу, що видобувається товариством. Його реалізація (продаж) здійснюється на відкритих засадах та на рівних умовах будь-якому товариству, яке виявить намір придбати природний газ. При цьому, ТОВ «Еско-Північ» не відслідковує подальший рух проданого природного газу та не контролює його можливий перепродаж (подальшу поставку) третім особам, а також не володіє відомостями про те, для яких потреб та на які цілі купується природний газ тим чи іншим товариством.
Заявник зазначає, що клопотання про накладення арешту на майно не відповідає вимогам п.п 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки не містить підстав і мети накладення арешту на майно, а також не містять відповідного обґрунтування необхідності такого арешту.
В судове засідання представник заявника не з`явився, просив розглянути клопотання у відсутність.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.
Судовим розглядом за наданими матеріали встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2021 за № 0000464. за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України.
У рамках вказаного кримінального провадження, 05 липня 2019 року, в межах зазначеного кримінального провадження, слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 , погоджене прокурором 1 енеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту, постановив ухвалу про арешт майна ТОВ «Еско-Північ», якою було вирішено:
- накласти арешт на кошти, що надходять та вже знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 (мультивалютний), № НОМЕР_1 (у національній валюті), відкритих в АБ «Кліринговий Дім» (МФО 300647, , м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 5, літера А);
- зупинити видаткові операції по вказаним рахункам;
- зобов`язати службових осіб АБ «Кліринговий Дім» (МФО 300647) надавати органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002900 відомості щодо залишку грошових коштів на вказаних рахунках на момент отримання ухвали суду про арешт та зупинення видаткових операцій по них, а також щодо кожного факту надходження на нього грошових коштів, негайно.
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. ст. 98, 170 КПК України підстав для накладення арешту з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Зазначена правова підстава для накладення арешту на майно є самостійною правовою підставою та Закон не ставить в залежність можливість накладення арешту на таке майно з процесуальним статусом особи, у володінні якої воно перебуває. А отже, майно, яке має ознаки, визначені у ч. 2 ст. 167 КПК України, може підлягати арешту у кримінальному провадженні.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави, на які посилаються заявники, що, на їх думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000036.
За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ТОВ «ЕНЕРГО СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ЕСКО ПІВНІЧ» та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником та його представником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту, не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 379, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ТОВ «ЕНЕРГО СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ЕСКО ПІВНІЧ» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0002900 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1