справа № 366/3081/18
провадження № 1-кп/361/157/21
У Х В А Л А
14 грудня 2021 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області колегіально у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари матеріали кримінального провадження № 0000345 від 28.08.2018, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красилівка, Іванківського району, Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
в с т а н о в и в :
В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходяться матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 застосований у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 25 грудня 2021 року включно.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою терміном на 60 днів, з урахуванням обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; тобто можливість переховування від суду; незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити йому застосований запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , також заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність ризиків, просила змінити ОСОБА_6 застосований запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання. У задоволенні клопотання прокурора просила відмовити.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який стосується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
За змістом частини третьої статті 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене; строк ухвали суду про продовження строку тримання під вартою відповідно до статті 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.
З урахуванням закінчення строку дії запобіжного заходу і неможливості закінчення судового розгляду до його закінчення, необхідності перевірки на даній стадії судом обґрунтованості обвинувачення відносно ОСОБА_6 , виходячи з необхідності уникнення ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та який було встановлено судом під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, із ступеня тяжкості та інкримінованого йому злочину, а також тієї обставини, що підстави для застосованого обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, оскільки в ході розгляду даного клопотання прокурор довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений зможе переховуватися від суду, обґрунтовано підозрюються у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, який має високий ступінь суспільної небезпеки, за який він може бути засуджений від 7-ми до 15-ти років позбавлення волі, останній в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, з метою уникнути покарання за вчинений злочин може переховуватися від суду, а тому більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.
Що стосується наявності ризику, передбачено п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України то прокурором в судовому засіданні не доведено.
Як зазначено в п. 17 Листа № 511-550/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості «(п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року). При цьому наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, які при наявності презумпції невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, а тому, дотримуючись практики Європейського суду з прав людини, яка є часткою національного законодавства та якою визначається, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але і високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважає над повагою до особистої свободи; національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який превалює над загальною нормою про повагу до свободи людини. На думку суду, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

За переконанням суду, будь-які менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, з урахуванням продовження існування відносно ОСОБА_6 зазначеного вище ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, не забезпечить дотримання ним процесуальних обов`язків під час судового розгляду, що зумовлює продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, суд виходить також з того, що судовим рішенням з даного питання має бути забезпечена не лише повага щодо особистої свободи обвинувачених, але і мають бути забезпечені високі стандарти охорони загальносуспільних інтересів (рішення у справі Європейського Суду з прав людини у справі «Лателльє проти Франції»). Тримання обвинуваченого під вартою у даному кримінальному провадженні є виправданим.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177-178, 183, 197, 331, 372 КПК України суд,
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України продовжити до 12 лютого 2022 року включно з утриманням його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення

Головуючий суддя ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3