Справа № 932/591/22
Провадження №1-кс/932/254/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне, Криворізького району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась сторона обвинувачення із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Клопотання надійшло на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Підставами для задоволення клопотання вказано те, що слідчим відділенням Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК.

В ході проведення досудового розслідування установлено, що 22.01.2022 року приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за адресою: м. Дніпро, вул. Херсонська поблизу будинків № 7 та №5. В цей час, ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, таємно, умисно, шляхом проникнення до сховища, а саме кабельного колодязю, відкривши кришку люка кабельного колодязя, проник до вищевказаного сховища де перерізав кабель типу ТПП 50 х 2 х 0,32, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав кабельну продукцію, яка належить ПрАТ «Укртелеком», а саме, кабель типу ТПП 50 х 2 х 0,32.

Однак, ОСОБА_5 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не зміг його закінчити з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці працівниками поліції в каналізаційному колодязі.

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне, викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням до сховища.

22.01.2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано за підозрою у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України.

22.01.2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Слідчий зазначає у клопотанні, що в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримала доводи клопотання, просила його задовольнити.

Підозрюваний визнав підозру повністю та пояснив, що дійсно проник до кабельного колодязю з метою викрасти кабельну продукцію. Однак на місце одразу виїхала бригада ПАТ «Укртелеком», які викликали поліцію, і його затримали. Просить клопотання задовольнити частково та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання з підстав недоведеності ризиків. Просить застосувати альтернативний запобіжний захід.

Вислухавши пояснення сторони обвинувачення та сторони захисту, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації» до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим. Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

Згідно з п. 88 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2013 року у справі «Мхітарян проти Російської Федерації» на національній владі лежить обов`язок встановити існування конкретних фактів, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою. Перекладання на затриману особу тягаря доведення цих аргументів рівносильно скасуванню правила статті 5 Конвенції, яка оголошує взяття під варту винятком з права на свободу, яке допустимо тільки в суворо визначених обставинах.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000078 від 22.01.2022 року, яке розпочато за ознаками ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Сторона обвинувачення вважає, що до вчинення даного злочину може бути причетний гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.01.2022 р., представник ПАТ «Укртелеком» повідомив, що 22.01.2022 року близько 03 год. 00 хв. ночі невідомий громадянин у колодязі за адресою: м. Дніпро, вул. Херсонська, 7 скоїв крадіжку кабелю.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 24.01.2022 року, останній пояснив, що 22.01.2022 р. близько 02 год. 12 хв. на пульт охорони Державної служби спец. зв`язку та захисту інформації України надійшло повідомлення про спрацювання сигналізації за адресою: м. Дніпро, вул. Херсонська, 7. Приїхавши за місцем виклику ОСОБА_8 побачив, що в технічний шахті перебуває чоловік, який скоїв крадіжку кабелю. Цю особу він добре запам`ятав та зможе впізнати.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.01.2022 року видно, що свідок ОСОБА_8 впізнав особу, яка скоїла крадіжку кабелю, а саме гр. ОСОБА_5 .

Причетність підозрюваного до злочину підтверджується також протоколом огляду місця події від 22.01.2022 року, протоколом допиту представника потерпілого від 24.01.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та іншими доказами.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Оцінюючі здобуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності для висновку про причетність особи до інкримінованого злочину, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_5 міг вчинити це кримінальне правопорушення, а відтак підозра є обґрунтованою.

З приводу наявності ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя відзначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і хоча сама тяжкість покарання, яке передбачено за злочин, не може бути вирішальною при застосуванні запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що підозрюваний не працює, не має утриманців, дружини, тому його нічого не тримає у місці проживання, і з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може переховуватись від слідства і суду. Такий ризик об`єктивно існує.

Про доведеність ризика, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить той факт, що свідки надали важливі показання у даному кримінальному провадженні. Застосування інших альтернативних запобіжних заходів, може призвести до того, що підозрюваний, може вчинити спроби залякування, погроз, та іншим чином може впливати як на потерпілих, так і свідка, що може завдати шкоди даному кримінальному провадженню.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає також доведеним, оскільки підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, не працює, а тому з метою наживи може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Для запобігання переліченим ризикам, вважаю за необхідне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя розглянув можливість застосування альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, проте ураховуючи тяжкість покарання та вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним даного злочину, наявність судимості, вважаю, що застосування інших альтернативних заходів не є доцільним.

Але разом з тим, слід визначити підозрюваному заставу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Слідчий суддя вважає можливим визначити заставу у такому розмірі, оскільки майновий стан підозрюваного є незадовільним, тобто розмір застави у 20 і більше прожиткових мінімумів, як для тяжкого злочину, є вкрай обтяжливим для підозрюваного та буде становити втручання у його майнові права та інтереси. Слідчий суддя повинен визначати заставу з урахуванням майнового стану, щоб вона мала стимулюючий характер, і ризик її втрати впливав на поведінку підозрюваного. Застава у вкрай великому розмірі не буде альтернативним запобіжним заходом, оскільки підозрюваний не зможе її внести у такому розмірі, що фактично прирівнюється до застосування запобіжного заходу без визначення розміру застави. Крім того, підозрюваний не довів свій злочин до кінця та не встиг розпорядитися викраденим майном, а отже максимальний розмір покарання за незакінчений злочин може бути меншим, що суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки цього діяння, та зумовлює можливість визначення застави як за нетяжкий злочин.

Таким чином, слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання сторони обвинувачення частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначити підозрюваному заставу 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 24 810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) гривень, 00 коп.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної судом суми застави, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 покласти такі обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду.

4) не спілкуватися зі свідками по даному кримінальному провадженню, окрім випадків проведення необхідних слідчих дій.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Строк дії ухвали до 22.03.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10