Справа №639/2957/20
Провадження 1-КП/639/90/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/2957/20 (в ЄРДР №0001822 від 19.10.2019р. та №0000504 від 11.03.2020р.) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Юр`ївка Юр`ївського району Дніпропетровської області, циганки, громадянки України, офіційно непрацюючої, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-15 лютого 2016 року Валківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки;
-04 жовтня 2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, з урахуванням ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року, за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця 10 днів позбавлення волі;
-26 жовтня 2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року, за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця 10 днів позбавлення волі (звільнилась 20.05.2019р. з ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)» за відбуттям строку покарання);
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,
захисник адвокат ОСОБА_9 ,
потерпіла ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 19.10.2019р., приблизно о 12 годині 20 хвилин, проходила поблизу під`їзду №4 багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , де побачила поряд з вказаним під`їздом раніше незнайому їй ОСОБА_10 , 1940 року народження, у вухах якої були золоті сережки і в неї виник злочинний умисел, направлений на заволодіння вказаними прикрасами у шахрайський спосіб шляхом обману.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , оцінивши ситуацію, що склалася, прослідувала слідом за нічого не підозрюючою про злочинність її задуму ОСОБА_10 , яка увійшла слідом за останньою в під`їзд № 4 вказаного житлового будинку.
Надалі ОСОБА_3 , скориставшись тією обставиною, що в під`їзді першого поверху житлового будинку, крім неї та ОСОБА_10 , нікого не було, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність свого злочинного задуму, нехтуючи тією обставиною, що перед нею особа похилого віку, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, спочатку запропонувала ОСОБА_10 здійснити гадання, щоб в подальшому заволодіти сережками останньої. Однак, у відповідь на її пропозицію ОСОБА_10 відповіла відмовою та викликала ліфт.
В подальшому ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що задумане нею заволодіння чужим майном шляхом обману не вдалося втілити в життя, оскільки її намір викликав підозру з боку ОСОБА_10 , але бажаючи довести злочинний умисел до кінця, вирішила змінити первинний протиправний задум із шахрайства на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи змінений злочинний задум, ОСОБА_3 , оцінивши ситуацію, що склалася, продовжуючи діяти повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, несподівано для ОСОБА_10 , яка на той момент вже перебувала у кабіні ліфту, наблизилась до неї впритул та, діючи несподівано для потерпілої, витягла рукою з її вух 2 золоті сережки, 585 проби, кожна вагою по 1,21 грама.
У свою чергу ОСОБА_10 , намагаючись протидіяти злочинним діям ОСОБА_3 , почала кричати на неї з вимогою зупинитися та повернути належні їй прикраси із золота.
Однак, ОСОБА_3 , не реагуючи на законні вимоги потерпілої, звернувши на свою користь відкрито викрадене майно, з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті злочинного діяння ОСОБА_3 завдала потерпілій ОСОБА_10 , яку слід вважати особою похилого віку, матеріальної шкоди на суму 2299 грн.
Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, 10.03.2020р., приблизно о 17:00 годині, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, маючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення шляхом звернення чужого майна на власну користь, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання злочинних наслідків підійшла до раніше не знайомої ОСОБА_11 , 1943 року народження, яка є особою похилого віку, запропонувала останній поворожити, на що ОСОБА_11 погодилась. ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, повідомила ОСОБА_11 що для проведення обряду їй необхідно передати наявне у потерпілої золото та грошові кошти.
ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, передала ОСОБА_3 наявні у неї сережки із золота 585 проби, кожна вагою по 2 грама, загальною вартістю 5631 грн. 48 коп. та гаманець в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 800 гривень.
Після цього ОСОБА_3 , заволодівши таким чином вказаними речами та грошовими коштами, повідомила потерпілій неправдиві відомості, що гроші та золото під час обряду «згоріли» та з місця вчинення злочину зникла, в подальшому розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на суму 6431 грн. 48 коп.
Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 під час виконання судом дій, передбачених ч. 1 ст. 348 КПК України та в подальшому в ході її допиту, свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнала. Вважала, що її дії неправильно кваліфіковані органом досудового розслідування, адже вони повинні кваліфікуватися за ст. 190 КК України, як шахрайство.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 07.02.2022р. показала суду, що 19.10.2019р. вдень знаходилась разом з сином на АДРЕСА_2 , де у дворі багатоповерхового будинку побачила раніше їй незнайому ОСОБА_10 , та почала їй ворожити, хоча та про це не просила. Прослідувавши за ОСОБА_10 у під`їзд, вона продовжила ворожити та сказала, що та буде хворіти і для проведення обряду потрібна якась золота прикраса. Потерпіла спробувала самостійно зняти свою сережку, а коли в неї це не вдалось, то вона попросила ОСОБА_3 їй допомогти, що та і зробила. Після цього вона сховала вказану сережку в кишеню, а ОСОБА_10 сказала, що та зникла, тим самим обманувши її. Потім вони з сином направились до виходу з під`їзду, а ОСОБА_10 покликала останнього та дала йому декілька гривень на їжу. Коли вони вийшли з під`їзду, вона поклала вищезазначену сережку до коробка з-під сирників і вони попрямували вулицею у справах. Через деякий час їх зупинили працівники поліції та вона добровільно видала їм належну ОСОБА_10 сережку, якої перед цим заволоділа, обманувши останню.

Щодо обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодом заволодіння 10.03.2020р. шляхом обману майном потерпілої ОСОБА_11 , то обвинувачена ОСОБА_3 визнала його в повному обсязі, пояснила, що скоїла вказане кримінальне правопорушення при вищезазначених обставинах, не оспорювала фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті.

При цьому, будучи допитаною в судовому засіданні 23.11.2020р., обвинувачена ОСОБА_3 показала суду, що 10.03.2020р., після обіду, знаходилась в районі проспекту Гагаріна в м. Харкові. Там біля 9-поверхового будинку, сиділа жінка похилого віку на лавочці, вона запропонувала їй поворожити, на що остання погодилась. В процесі ворожіння, на її прохання, жінка дістала гроші у розмірі 800 грн.. Потім вона сказала жінці, що та буде хворіти та попросила зняти сережки і передати їй. Взявши гроші та сережки, вона сховала їх в кишеню та повідомила потерпілій, що вони згоріли і пішла. Обвинувачена ОСОБА_3 визнала, що заволоділа майном потерпілої, обманувши її, не оспорювала розмір спричиненої шкоди, пояснила, що гроші витратила, а сережки продала приблизно за 450 грн.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини за епізодом шахрайства від 10.03.2020р., а також, що вона не оспорює фактичні обставини скоєного нею вказаного кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченої, суд розглянув кримінальне провадження в частині зазначеного обвинувачення в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_3 , а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних процесуальних витрат.

Щодо обвинувачення за епізодом відкритого заволодіння 19.10.2019р. майном потерпілої ОСОБА_10 , то, не дивлячись на висловлену обвинуваченою позицію, її вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин наведених вище, підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими судом, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , наданими суду, згідно яких вона проживає багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

19.10.2019р., вдень, вона поверталась додому, знаходилась у дворі вказаного будинку, рухалась до свого під`їзду. В цей момент до неї підійшла раніше їй незнайома жінка циганської зовнішності, якою потім виявилась обвинувачена ОСОБА_3 , та почала казати якісь пророцтва. Вона попросила, щоб та не чіплялась до неї, адже їй нічого не потрібно та пішла далі, але ОСОБА_3 продовжила рухатися поруч. Коли вона відчинила двері під`їзду і зайшла всередину, то ОСОБА_3 не дала їй змогу зачинити двері та зайшла за нею. При цьому вона продовжувала наполягати поворожити їй. Вона ( ОСОБА_10 ) відмовлялась, підійшла до ліфту і викликала його. Коли двері ліфта відчинились і вона зайшла до нього, то ОСОБА_3 притримала ліфт, ставши між його дверей, не давши тим самим йому поїхати, а потім почергово висмикнула руками у неї з вух золоті сережки. При цьому потерпіла кричала, щоб ОСОБА_3 припинила свої дії та повернула сережки, проте вона не відреагувала. Тоді ОСОБА_10 , злякавшись, відштовхнула ОСОБА_3 , натиснула на кнопку ліфта та піднялась на другий поверх. Потім вона одразу спустилася на перший поверх та побачила ОСОБА_3 з хлопчиком біля дверей під`їзду. Побачивши її, вони побігли. Коли вона вийшла у двір, їх там вже не було. Вона почала питати у перехожих, чи не бачили вони циганку з хлопчиком та розповідати про те, що сталося. Хтось викликав поліцію, працівники якої приїхали дуже швидко. Вони посадили її у свій автомобіль і вони разом поїхали шукати. Через нетривалий проміжок часу вони їх знайшли. В подальшому приїхав слідчий та у ОСОБА_3 в коробці з-під сирників було виявлено одну з її сережок. Другу сережку не знайшли, але при цьому огляд хлопчика, який був з ОСОБА_3 , не проводився, оскільки він був неповнолітнім.

Потерпіла заперечувала, що добровільно передала сережки ОСОБА_3 або та зняла їх з її дозволу, наполягала, що остання їх зірвала у неї з вух.

Також ОСОБА_10 показала, що від дій ОСОБА_3 у неї була подряпана шкіра лівого вуха та утворився набряк, лікувалась вона самостійно, до лікарні не зверталась, експертом не оглядалась.

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.10.2019р., згідно якого ОСОБА_12 просила органи поліції вжити заходи до невідомої жінки циганської зовнішності, яка 19.10.2019р., приблизно о 12:50 год. зірвала з неї сережки у під`їзді будинку АДРЕСА_2 (а.с. 8 матеріалів досудового розслідування №0001822 від 19.10.2019р.);
-змістом протоколу огляду місця події від 19.10.2019р., складеному слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області, згідно якого у період часу з 14:10 год. до 14:19 год. було оглянуто відкриту ділянку місцевості за адресою: м. Харків, Григорівське шосе, та встановлено, що біля вказаного багатоповерхового житлового будинку знаходиться жінка ромської зовнішності, худорлявої статури, зріст приблизно 150 см., яка представилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та добровільно на прохання слідчого виклала речі із кишені кофти, зокрема: коробку з-під сірників, в якій знаходилась сережка із металу жовтого кольору. На запитання слідчого ОСОБА_3 повідомила, що вказану сережку вона забрала у раніше незнайомої їй жінки літнього віку. Вказану сережку поміщено до паперового конверту , який було опечатано. 19.10.2019р. було оглянуто паперовий експертний пакет, в якому знаходився ювелірний виріб сережка з металу жовтого кольору, конусообразної форми, з застіжкою, в сережці маються 4-и отвори, без візуальних пошкоджень.

Постановою слідчого від 19.10.2019р. вказана сережка визнана речовим доказом по кримінальному провадженню (а.с. 16-19 матеріалів досудового розслідування №0001822 від 19.10.2019р.);

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 19.10.2019р., в ході якого потерпіла ОСОБА_10 упізнала ОСОБА_3 як жінку, яка 19.10.2019р. о 12:20 год., знаходячись у приміщенні під`їзду №4 будинку за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито заволоділа сережками із золота, належними потерпілій (а.с. 29-32 матеріалів досудового розслідування №0001822 від 19.10.2019р.);

-висновком судової товарознавчої експертизи №22461 від 06.04.2020р., відповідно до якого ринкова вартість наданої на дослідження сережки зі сплаву золота 585 проби, зазначеної в постанові про призначення експертизи, з урахуванням зниження якості від зносу, станом на 19.10.2019р. складала 1149,50 грн.; вага наданої на дослідження сережки зі сплаву золота 585 проби становить 1,21 г. (а.с. 44-48 матеріалів досудового розслідування №0001822 від 19.10.2019р.)

Належність, допустимість та достовірність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, у зв`язку з чим суд їх прийняв, та вважає такими, що є достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої та визнання її винуватості.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведена поза розумним сумнівом та підтверджується показаннями потерпілої, а також сукупністю інших зібраних по кримінальному провадженню доказів.

Позицію обвинуваченої ОСОБА_3 щодо повідомленого нею способу заволодіння майном ОСОБА_10 суд вважає лінією її захисту, спрямованою на пом`якшення кримінальної відповідальності, яка спростовується вищенаведеними доказами, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка була попереджена про кримінальну відповідальність та давала логічні і послідовні показання, в тому числі про механізм заволодіння належними їй сережками, які були незмінні протягом всього кримінального провадження, починаючи від моменту її звернення до правоохоронних органів (а. 8, 9, 27-32 матеріалі досудового розслідування №0001822 від 19.10.2019р.) і до її допиту в суді.

Аналізуючи фактичні дані, встановлені на підставі наведених доказів, та визнані обвинуваченою в частині обвинувачення за епізодом шахрайства від 10.03.2020р., суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України).

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфікуються:

-за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно;

-за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше неодноразово судима; незаміжня; має трьох неповнолітніх дітей; працездатна, але не працює; має місце реєстрації та постійне місце проживання; на обліку у лікарів нарколога та психіатр не перебуває (т. 1 а.с. 74, а. 83-93 матеріалів досудового розслідування №0001822 від 19.10.2019р.).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , передбаченою п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України,а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, а інше - тяжким злочином, їх конкретні обставини; особу обвинуваченої, її відношення до скоєного; обставину, що обтяжує покарання та відсутність обставин, що його пом`якшують.
Також судом враховується, що ОСОБА_3 , будучи неодноразово судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, передбачені ст. 186 КК України, звільнившись востаннє з місць позбавлення волі в травні 2019р., вже у жовтні цього ж року скоїла нове аналогічне кримінальне правопорушення проти власності, що свідчить про стійку настанову обвинуваченої на скоєння кримінальних правопорушень відповідної категорії. При цьому призначення ОСОБА_3 покарання за ст. 186 КК України, наближеного до мінімального не зумовило позитивні зміни в її поведінці.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченої в цілому є неможливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, яке, з урахуванням даних про особу обвинуваченої та конкретних обставин вчинених кримінальних правопорушень, не може бути призначене у мінімальному розмірі.
Обставин, які б свідчили про наявність підстав для застосування судом положень статті 75 КК України, не вбачається.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.10.2019р., відповідно до вимог ч. 4 ст. 174, абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.

Крім того, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне до набрання ним законної сили залишити без змін обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання:

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня ухвалення вироку з 08.02.2022р.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017) зарахувати до строку покарання ОСОБА_3 строк її попереднього ув`язнення з 30.04.2020р. до 07.02.2022р. включно, з розрахунку день за день.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: одну сережку з металу жовтого кольору залишити в розпорядженні (вважати повернутою) власника ОСОБА_10 (а. 19, 24 матеріалів досудового розслідування №0001822 від 19.10.2019р.)

Процесуальні витрати на залучення експертів стягнути з ОСОБА_3 :
-1307,52 грн. (одна тисяча триста сім грн. 52 коп.) на користь Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (а. 44 матеріалів досудового розслідування №0001822 від 19.10.2019р.);

-653,80 грн. (шістсот п`ятдесят три грн. 80 коп.) на користь Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (т. 1 а.с. 125).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.10.2019р. по справі №639/7469/19 (провадження №1-кс/639/3579/19) на вищезазначений речовий доказ. (а. 21-23матеріалів досудового розслідування №0001822 від 19.10.2019р.)
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 залишити раніше обраний у вигляді тримання під вартою.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та не пізніше наступного дня направити потерпілим.

Роз`яснити обвинуваченій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1