Справа № 161/9029/20 Провадження №11-кп/802/701/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.08.2021 задоволене клопотання прокурора ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.296, ч.2 ст.296 КК України.
До ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 17 жовтня 2021 року, включно. Обвинуваченого ОСОБА_7 взято під варту в залі суду негайно. Строк тримання під вартою визначено обчислювати з часу постановлення даної ухвали 11 год. 45 хв. 19 серпня 2021 року.
Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що прокурором уже заявлялось клопотання у даному кримінальному провадженні про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу на тримання під вартою, за результатом чого судом було відмовлено у його задоволенні та наголошено обвинуваченому на неприпустимість порушення обов`язків, покладених на нього судом, однак, незважаючи на це, останній продовжує порушувати умови раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та на даний час перевіряється органом досудового розслідування на причетність до вчинення крадіжки.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого вважає її необґрунтованою і такою, що не відповідає вимогам КПК України. Зазначає, що його підзахисний жодного разу не пропустив і не спізнився на судове засідання, навчається у вищому навчальному закладі Луцькому національному технічному університеті, має численні грамоти, нагороди та позитивні характеристики. Вказує на складний життєвий період ОСОБА_7 у зв`язку зі смертю матері та позбавленням батька батьківських прав. З огляду на наведене, просить судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого і його захисника, які підтримали подану апеляцію у повному обсязі та просили змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції та просив залишити ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно змінив обвинуваченому запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
У кримінальному провадженні № 0001527 від 01.05.2019 ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.296, ч.2 ст.296 КК України.
Розглядаючи клопотання про застосування, зміну та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Місцевим судом у достатній мірі встановлені підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
На думку апеляційного суду, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про зміну запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та що застосований до нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.296, ч.2 ст.296 КК України, одне з яких за ступенем тяжкості належить до категорії тяжких.
Апеляційний суд враховує те, що обвинувачений є особою молодого віку, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 продовжує порушувати умови раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: був відсутній за місцем свого проживання у нічний час, що підтверджується рапортом працівника поліції від 11.08.2021.
Вищевикладене свідчить про те, що раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тому, на переконання суду апеляційної інстанції, інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі«Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Апеляційний суд вважає, що змінюючи ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.194 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Разом з тим, доводи, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту про те, що обвинувачений навчається у вищому навчальному закладі, має численні грамоти, нагороди та позитивні характеристики, хоча і мають місце, проте не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, а також не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що прокурор у даному кримінальному провадженні вже звертався до суду із клопотанням про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з домашнього арешту в нічну пору доби на тримання під вартою. Місцевим судом було відмовлено в задоволенні поданого клопотання, однак обвинувачений ОСОБА_7 належних висновків не зробив і продовжив порушувати умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. У зв`язку з чим прокурор знову звернувся до суду із клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, яке було оскаржуваною ухвалою задоволене.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді