Справа № 639/650/21
Провадження № 1-р/639/7/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення, в якому заявник просить у відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України роз`яснити порядок виконання додаткового покарання у вигляді права керувати транспортним засобом ОСОБА_4 за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.02.2021.

В поданні представник органу пробації зазначає, що згідно вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.02.2021 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 1 рік, у відповідності до ст. 75 КК України іспитовий строк 2 роки, з покладенням обов`язків, що передбачені ч. 1 ст. 76 КПК України.

07.04.2021 вказаний вирок надійшов на виконання до Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації».

До Жовтневого районного суду м. Харкова був направлений запит на вирок та розпорядження відносно ОСОБА_4 для виконання у частині додаткової міри покарання, а саме: позбавлення права керувати транспортним засобом на строк 1 рік. 05.07.2021 з Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла відповідь, згідно якої ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді 4 років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.

Прокурор та інші учасники судового розгляду про час та місце розгляду подання повідомлялись належним чином, у судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено можливість подання клопотання, пов`язаного з виконанням вироку, відповідно до п. 14 ч. 1ст. 537 КПК України, як до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання (п. 1 ч. 2ст. 539 КПК України), так і до суду, який ухвалив вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Роз`яснення рішення це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності, а тому судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час його виконання.

Роз`яснюючи вирок, ухвалу, суд не вправі змінювати зміст вироку, ухвали, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у вироку або ухвалі. Вимоги, які пред`являє кримінальний процесуальний закон до змісту ухвали або вироку, містяться у ст. 372 і 374 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.02.2021 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 19 лютого 2021 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001209 від 08.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 286 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст.76КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішуючи питання щодо можливості вирішення подання органу пробації, необхідно зазначити таке.

Зі змісту подання заступника начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_7 вбачається ініціювання питання про уточнення вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.02.2021 щодо зазначення порядку виконання додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно з вимогами ст. 77 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням їй можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", судам необхідно мати на увазі, що ч. 1 ст. 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку.

При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в ухвалі від 03.07.2019 у справі №564/1358/17 (провадження №51-3235ск19), відповідно до якої враховуючи, що ч. 1 ст. 75 КК України передбачає звільнення від відбування лише основного покарання, натомість звільнення від призначеного судом додаткового покарання за цією нормою не допускається, відсутність у резолютивній частині вироку місцевого суду вказівки про те, що на підставі ст. 75 КК України особу звільнено від відбування лише основного покарання, в даному випадку не можна визнати неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання цією нормою закону не допускається. При звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК України може призначити додаткові покарання: штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткове покарання у даному випадку підлягає реальному виконанню відповідно до вимог ст. 77 КК України.

Враховуючи, що у вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.02.2021 не вказано від якої міри покарання основної чи додаткової звільнений ОСОБА_4 , з метою запобігання незрозумілостей при виконанні вироку, слід роз`яснити, що вищевказаним вироком ОСОБА_4 було призначено основне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на 1 (один) рік з покладенням обов`язків передбачених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. При цьому суд роз`яснює, що до ОСОБА_4 , згідно ст. 77 КК України, застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, яке слід відбувати реально.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення.

Керуючись ст.ст. 372, 376, 380, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення -задовольнити.

Роз`яснити вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.02.2021 у справі 639/650/21 (провадження №1-кп/639/248/21), зазначивши що цим вироком ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

На підставіст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України.

Додаткова міра покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік - підлягає реальному виконанню.

Роз`яснити, що ст.75, 77 КК України не передбачають можливості звільнення судом особи від призначених судом додаткових покарань, це означає що звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України стосується лише вказаних в ній основних покарань, а додаткове покарання має застосовуватися до засудженого реально.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1