Справа № 752/136/22
Провадження № 1-кс/752/300/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старший слідчий слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000028 від 05.01.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старший слідчий слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000028 від 05.01.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Від прокурора до суду надійшло клопотання про розгляд клопотання у його відсутність.
Від захисника підозрюваного надійшло клопотання про розгляд клопотання про накладення арешту на майно у його відсутності та відсутності підозрюваного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 05.01.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_5 , 05.01.2021 приблизно о 16 годині 16 хвилин, перебував за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . В цей момент, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху квартири, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, достеменно знаючи, що інформація, яку він поширює є хибною, розуміючи, що подібне повідомлення викликає почуття страху у населення, порушує громадську безпеку, припускаючи можливість залучення органами влади значної кількості сил і засобів для перевірки фактів, викладених ним в усному повідомленні про підготовку вибуху і запобіганню можливої загрози життю, здоров`ю людей, пошкодженню майна, та бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, з використанням свого мобільного телефону марки «Samsung», ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл», з номером НОМЕР_2 , о 16 годині 16 хвилин повідомив оператору телефонної лінії «102» Національної поліції, про підготовку вибуху квартири. Поряд з цим він точно і достовірно знав, що поширена ним інформація є неправдивою і розумів, що такі повідомлення порушують громадську безпеку, а також усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці.

Крім цього, 05.01.2022, в порядку ст. 233, 234 КПК України, в рамках кримінального провадження № 0000028 від 05.01.2022 слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , було проведено невідкладні слідчі дії, а саме: обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення знаряддя вчинення кримінального правопорушення, в ході проведення якого було виявлено та вилучено наступне: два медичних шприци об`ємом 5 мл та 2 мл, із залишками речовини бурого кольору; предмет металевий схожий на ніж; мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл», з номером НОМЕР_2 .

Беручи до уваги, що вищезазначене майно, а саме: мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл», з номером НОМЕР_2 , використані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення пов`язаного із завідомо неправдивим повідомленням про загрозу безпеці громадян, та речами на яких збереглась інформація щодо протиправної діяльності, мають значення речового доказу та в подальшому можуть бути об`єктом дослідження судової експертизи.

06.01.2021 старшим слідчим ОСОБА_3 винесено постанову про визнання речовим доказом вказане майно.

Таким чином, враховуючи необхідність проведення наступних слідчих дій, з метою забезпечення збереження речових доказів та тимчасового позбавлення інших осіб можливості відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати вищевказані предмети, у органа досудового розслідування постала необхідність в накладенні арешту на них.

В зв`язку із зазначеним слідчий просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Постановою старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 від 06.01.2022 року вилучені речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000028 від 05.01.2022.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зважаючи на викладене вище, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки слідчим було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, в зв`язку з чим вважаю за можливе клопотання задовольнити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке вилучено 06.04.2021 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл», з номером НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1