ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3657/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" вересня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001645 від 19.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КК України,
ВСТАНОВИВ:
10 вересня 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва звернувся представник цивільного позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001645 від 19.05.2021року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КК України, про арешт майна, а саме: накласти арешт на майнові права інтелектуальної власаності домене ім`я веб-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 шляхом зобов`язання ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар», ТОВ «Лайфселл», ТОВ «Воля-Кабель», ТОВ «Комерційна Логістика», ПАТ «Укртелеком», ТОВ «Інтертелекуом», Інтернаціональні телекомунікації, ПрАТ «Дата Груп», ТОВ «Мережа Ланет», ПрАТ «Фарлеп-Інвест», ТОВ «Фрінет», ТОВ НВП «Тенет», ТОВ «Мега Лінк», зареєстрована торгівельна марка Фрегат, ТОВ «Білінк», ТОВ «Саннет», ТОВ «МАКСНЕТ», ТОВ «МАКЛАУТ-ІНВЕСТ» та інших інтернет-провайдерів, що здійснюють діяльність на території України, які відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про телекомунікації» включені до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій, перелік яких міститься на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, закрити до них доступ користувачів мережі Інтернет на території України.
06.08.2021 року постановою старшого дізнавача ВД Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 ОСОБА_3 визнано потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001645 від 19.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КК України.
30.08.2021 засобами поштового зв`язку було подано дізнавачу цивільний позов, в якому просив стягнути з відповідачів ГО «Стоп корупції», ТОВ «Інформаційне агентство «СТОП КОРУПЦІЇ», ГО «Комітет по протидії корупції в органах влади», ОСОБА_6 , АТ «ТРК ЛЮКС», ТОВ «Видавництво «РІА», ТОВ «ІА «Волинські новини», Компанія «Тека-Груп Фаундейшн, ТОВ «Інтернет Інвест» в солідарному порядку на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень.
Клопотання мотивоване тим, що даний арешт зможе як забезпечити цивільний позов, так і надасть можливість зберегти докази для досягнення цілей та мети кримінального провадження.
Згідно зі ст.98 КПК України критерієм приналежності майна до речового доказу є наявність відповідної форми, що виражена в матеріальному об`єкті, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею ч. 1-3 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Отже, відповідно до ч.3 ст.170 КПК у випадку, передбаченому п.1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, направив суду заяву з проханням слухати справу без їх участі.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання про арешт майна та долучені до нього матеріали, прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).
Згідно частини 6 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Разом з тим, як вбачається зі змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього копій документів, жодній особі, в тому числі посадовим особам відповідачів, підозру не оголошено.
При цьому слідчий суддя враховує і ту обставину, що відповідно до імперативних вимог закону, а саме ч.1 ст. 171 КПК України, цивільний позивач вправі звертатись із клопотанням про арешт майна виключно з метою забезпечення цивільного позову.
Отже прохання у клопотанні про необхідність накладення арешту на вказане вище майно з метою забезпечення збереження речових доказів є таким, що явно виходить за межі компетенції цивільного позивача у кримінальному провадженні.
Таким чином, правових підстав для накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчим суддею не вбачається.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.
Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001645 від 19.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КК України відмовити.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1