У Х В А Л А

12 січня 2022 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайнного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 в рамках розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 20.03.2019 за ч. 3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

скаржник: захисник адвокат ОСОБА_3 ,

прокурор: ОСОБА_5 ,

захисник адвокат: ОСОБА_6 ,

підозрюваний: ОСОБА_4

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
10.01.2022 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся захисник адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 зі скаргою, в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 25.10.2021 у кримінальному провадженні № 0000811 від 20.03.2019.

В обґрунтування доводів та вимог скарги скаржник, вказує на те, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 190 КК України, є незаконною та необґрунтованою, та ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, оскільки на момент пред`явлення ОСОБА_4 підозри матеріали кримінального провадження не містили та і не містять достатніх та належних доказів вчинення ОСОБА_4 зловживання своїми повноваженнями як державного реєстратора з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним та громадським правам та інтересам, а також у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах. Просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 25.10.2021 у кримінальному провадженні № 0000811 від 20.03.2019 за ч. 3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 190 КК України.

Позиція сторін
В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 подану скаргу про скасування підозри підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених у скарзі, а також зазначивши, що повідомлена підозра ОСОБА_4 необґрунтована, оскільки матеріали кримінального провадження № 0000811 від 20.03.2019 за ч. 3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 190 КК України не містять доказів вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів та доказів причетності його до вчинення таких злочинів, у зв`язку з чим захисник просив повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 25.10.2021 скасувати. Зокрема, захисник зазначив, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані, як зловживання своїми повноваженнями державного реєстратора з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним та громадським правам та інтересам, при цьому для кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 365-2 КК України наявність тяжких наслідків, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з його діями та наслідками які настали, слідство обґрунтовує настання тяжких наслідків зв`язок між діями ОСОБА_4 , що виразилися у перевищенні наданих йому повноважень та притягненням до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , аналогічна позиція викладена при кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 190 КК України, що взагалі не відповідає дійсності та не підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування. На переконання захисника у діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину за ч. 3 ст. 365-2 КК України, зокрема об`єктивна сторона, що виражається у відсутності причинно-наслідкового зв`язку між його діями та суспільно-небезпечними наслідками, настання яких йому інкримінується, а також відсутні тяжкі наслідки, також відсутні будь-які докази про вчинення ОСОБА_4 дій, які підлягали би кваліфікувати за ч. 4 ст. 190 КК України, органом досудового розслідування не встановлена особа потерпілої, яку ввели в оману, що вказує на незаконність оскаржуваного повідомлення від 25.10.2021 та має підставу для його скасування. Процедура вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 проведена також з порушенням, без присутності захисника, без виклику в органи досудового розслідування, а з проникненням до місця проживання ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника та просив задовольнити скаргу захисника в повному обсязі, при цьому претензій до процедури вручення йому слідчим повідомлення про підозру не висловив.

Захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав викладених в неї, а також зауважив, що повідомлення про підозру фізично не могло бути складено 25.10.2021 та в цей же день погоджено прокурором, та вручено ОСОБА_4 за місцем його проживання у Львівській області о шостій годині ранку, оскільки відстань від м. Біла Церква, Київської області до місця проживання ОСОБА_4 складає значну відстань, а саме більш 400 км., що вимагає мати в запасі для подолання вказаної відстані приблизно шість годин.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні з доводами викладеними у скарзі та зазначеними стороною захисту не погодився, та зазначив, що жодних процесуальних порушень, як органом досудового розслідування, так і прокурором у кримінальному провадженні допущено не було, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 25.10.2021 є законним та ґрунтується на достатніх доказах, зібраних під час досудового розслідування, оцінки яким з точки зору їх належності та допустимості має надати суд під час розгляду по суті. Однак, прокурором зазначено його право в подальшому під час досудового розслідування змінити повідомлену підозру ОСОБА_4 від 25.10.2021. Також прокурор наполягав, що погоджував повідомлення про підозру ОСОБА_4 саме 25.10.2021, оскільки разом зі слідчим перебував у м. Львові в зазначений день, а після погодження повідомлення про підозру 25.10.2021, слідчий самостійно направився до місця проживання ОСОБА_4 , якому слідчим було вручено вказане повідомлення про підозру. Водночас, захисником підозрюваного у скарзі в цілому порушені питання щодо обґрунтованості підозри та оцінки доказів, однак не зазначено підстав для скасування повідомлення про підозру. З урахування викладеного, прокурор вважав скаргу сторони захисту безпідставною та просив відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався, у ракурсі установлених фактичних обставин
Дослідивши скаргу та матеріали, додані до неї, заслухавши доводи учасників судового провадження, а також вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000811 від 20.03.2019, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особи про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого відділу Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000811 від 20.03.2019 відносно ОСОБА_4 за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 190 КК України.

25.10.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 190 КК України.

Не погоджуючись із зазначеним документом, захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на повідомлення про підозру від 25.10.2021, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру скаржник зазначає те, що вказане повідомлення здійснювалось з істотним порушенням як процесуального, так і матеріального права, а саме невідповідністю викладених у ньому висновків фактичним обставинам та інкримінованим особі діянням, їх неправильною юридичною кваліфікацією та відсутністю доказів.

Положення кримінального процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи, що передбачає п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства, що передбачає ч. 5 ст. 9 КПК України.

Так, згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Підозра це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.

Крім того, під повідомленням про підозру також можна розумінти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою в учиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої вовно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.

Отже, на переконання слідчого судді, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність.

Однак щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява № 42310/04, рішення від 21.04.2011, остаточне 21.07.2011)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

При розгляді зазначеної скарги слідчим суддею враховується рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, яка притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді першої інстанції, належить здійснення у порядку, передбаченим цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

У даному випадку, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, з якими сторона захисту пов`язує вимоги поданої скарги, в межах передбаченої компетенції, слідчий суддя вважає, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 25.10.2021 відповідає зазначеним вище вимогам.

Наведені органом досудового розслідування факти у повідомленні про підозру ОСОБА_4 від 25.10.2021 потенційно можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальні правопорушення за наведених обставин, оскільки вимога розумної підозри підтверджується наявністю сукупних доказів, які об`єктивно пов`язують ОСОБА_4 із наведеними у ній обставинами, в контексті її розуміння ЄСПЛ.

Твердження сторони захисту з приводу того, що відсутнє підтвердження відповідними доказами у діях особи певних обов`язкових елементів конкретних злочинів, а зібрані докази не можна вважати достатніми для підозри особи у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає такими, що не відповідають стадії провадження, оскільки їх оцінка не входить до компетенції слідчого судді.

Отже на переконання слідчого судді, доводи викладені у скарзі захисником фактично зводяться до питання доведеності вини, оцінки доказів, у тому числі їх належності і допустимості, та правильності кваліфікації дій підозрюваного, що є дискреційними повноваженнями слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що питання про узгодженість викладення фактичних обставин справи та правової кваліфікації кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду на досудовому розслідуванні, оскільки на цій стадії слідчий суддя не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Крім того, питання доведеності кримінального правопорушення, правильності його кваліфікації, в тому числі щодо його об`єктивної та суб`єктивної сторони, суд має вирішувати під час розгляду справи по суті та постановлення вироку в нарадчій кімнаті.

З огляду на це сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів будуть перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду, що на теперішній час не дає підстав для скасування підозри.

Водночас слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 25.10.2021 відповідає вимогам ст. 277 КПК України та при врученні повідомлення слідчим в цілому були дотримані вимоги статей 278, 279 КПК України, і воно було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_4 причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а відтак слідчий суддя дійшов до висновку, що безумовних правових підстав, зазначених стороною захисту, для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 25.10.2021 у кримінальному провадженні № 0000811 від 20.03.2019 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 в рамках розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 20.03.2019 за ч. 3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1