УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
клопотання слідчого Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 ,
погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,
про накладення арешту на майно, подане у кримінальному провадженні №0001655 від 16.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; картку фізичної особи платника податків ДПІ у м. Житомирі на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; картку банку «Приватбанк» Універсальна з номером НОМЕР_1 , які були вилучені під час проведення невідкладного обшуку за місцем проживання гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , від 16.09.2021 з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження речових доказів, тобто забезпечення їх збереження в межах кримінального провадження №0001655, та позбавити володільця права відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном, таким чином накласти арешт на вказане майно.
Мотивуючи клопотання, слідчий вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 21 год 00 хв 15.09.2021 по 06 год 00 хв 16.09.2021 за адресою: м.Житомир, вул.Космонавтів, 30, у внутрішньому дворі, гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом розбиття заднього бокового вікна автомобіля «VolksWаgen Caddy» в кузові червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , проникнувши в такий спосіб до салону вказаного автомобіля, таємно викрав інструменти, що належать гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як стверджується у клопотанні, на підставі ч.3 ст.233 КПК України, в порядку крайньої невідкладності 16.09.2021 було проведено обшук за місцем проживання гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.
У ході проведення обшуку було виявлено та у подальшому вилучено до камери зберігання речових доказів Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, наступне майно: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; картку фізичної особи платника податків ДПІ у м. Житомирі на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; картку банку «Приватбанк» Універсальна з номером НОМЕР_1 .
Зазначені речі постановою слідчого від 16.09.2021 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001655 від 16.09.2021.
Посилаючись на викладене та на те, що вилучені предмети мають значення речових доказів по кримінальному провадженню, слідчий просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.
Слідчий у судове засідання не з`явився, до клопотання долучив заяву про його розгляд без участі слідчого, клопотання підтримав.
У клопотанні слідчий просив розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.
У відповідності до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно з приписами ч.1 ст.172 КПК України, неявка власника майна та слідчого не перешкоджає розгляду клопотання слідчим суддею.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина перша ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.11 ст.170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирський області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 16.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001655, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.
16.09.2021 в період з 10:38 год по 11:36 год, в межах досудового розслідування кримінального провадження №0001655 був проведений обшук в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у ході проведення якого були вилучені речі, на які слідчий просить накласти арешт.
Постановою слідчого від 16.09.2021 речі, на які слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001655 від 16.09.2021.
Відповідно до ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, прокурора, окрім вступної та резолютивної частин, складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Дослідивши зміст постанови про визнання майна речовими доказами, слідчим суддею встановлено, що всупереч вимогам ст.110 КПК України, в ній повністю відсутній зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви її прийняття, їх обґрунтування з посиланням на положення КПК України. Зі змісту вказаної постанови неможливо встановити, з яких мотивів виходив слідчий, визнаючи вилучені предмети речовими доказами у даному кримінальному провадженні, якому з критеріїв, передбачених ст. 98 КПК України, відповідають предмети, які слідчий визнав речовими доказами. З огляду на зазначене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати обґрунтованим визнання речовими доказами у даному кримінальному провадженні вилучені за результатом обшуку речі, щодо накладення арешту на які заявлено клопотання.
Крім того, під час розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчим не дотримані вимоги КПК України при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, які заслуговують на увагу.
Так, всупереч приписам ч. 5 ст.132 та абз.2 п.4 ч.2 ст. 171 КПК України, слідчим до клопотання не долучено доказів, якими обґрунтовано клопотання, а саме копії ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, під час якого було вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт; тобто, не подано доказів, що обшук, під час якого було вилучене вказане у клопотанні майно, був проведений у порядку, встановленому КПК України.
Згідно з ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Отже, слідчий та прокурор повинні обґрунтувати та довести в судовому засіданні ті обставини, на які вони посилаються як на підставу та мету для накладення арешту.
Як вбачається з короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, в період часу з 21 год 00 хв 15.09.2021 по 06 год 00 хв 16.09.2021 за адресою: м.Житомир, вул.Космонавтів, 30, у внутрішньому дворі, гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом розбиття заднього бокового вікна автомобіля «VolksWAgen Caddy» в кузові червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , проникнувши в такий спосіб до салону вказаного автомобіля, таємно викрав інструменти, що належать гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Перелік викраденого майна підтверджується також змістом протоколу допиту потерпілого від 16.09.2021.
У той же час, слідчий просить накласти арешт на: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; картку фізичної особи платника податків ДПІ у м. Житомирі на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; картку банку «Приватбанк» Універсальна з номером НОМЕР_1 .
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на необхідність збереження речових доказів.
Разом з тим, жодних доказів, які можуть свідчити про те, що зазначене у клопотанні майно є знаряддям вчинення злочину або набуте в результаті вчинення даного чи іншого кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчим до клопотання не долучено.
Підсумовуючи викладене вище, дослідивши клопотання та копії наданих до нього доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що наведені слідчим підстави для накладення арешту на вилучене майно не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими, а необхідність накладення арешту на вилучені речі у вказаному кримінальному провадженні не доведена; не доведено, що зазначені у клопотанні речі здобуті незаконним шляхом та можуть бути використані як доказ кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні, а відтак слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий за погодженням з прокурором звертається з відповідним клопотанням, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 168, 170 - 174 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання слідчого Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, подане у кримінальному провадженні №0001655 від 16.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1