БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/954/2021
Провадження № 1-кс/497/131/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про накладення арешту на майно

17.02.22 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2022 року прокурор Болградської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000004 від 03.01.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.28, ч. 1 ст.366, ч. 4 ст.191 КК України за фактом розтрати бюджетних коштів посадовими особами відділу освіти Тарутинської РДА Одеської області.
З поданого клопотання вбачається, що в ході досудового слідства встановлено, що між відділом освіти Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, в особі голови ОСОБА_6 , який надалі іменується ЗАМОВНИК, з однієї сторони та ФО-П ОСОБА_4 , який надалі іменується ВИКОНАВЕЦЬ, укладено три договори про закупівлю послуг з підключення доступу до мережі Інтернет та забезпечення бездротовою мережею WI-FI навчальні заклади відділу освіти ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованих на території Тарутинського району, а саме:
- договір № 1551 від 29.10.2019 про закупівлю послуги на суму 447 000, 00 гривень (чотириста сорок сім тисяч гривень 00 копійок), із зазначенням строку дії договору з моменту його підписання представниками Сторін до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за договором;
- договір № 1552 від 29.10.2019 про закупівлю послуги на суму 716 000, 00 гривень (сімсот шістнадцять тисяч гривень 00 копійок), із зазначенням строку дії договору з моменту його підписання представниками Сторін до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за договором;
- договір № 1850 від 16.12.2019 про закупівлю послуги на суму 296 137,44 гривень (двісті шістдесят дев`ять тисяч сто тридцять сім гривень 44 копійки), із зазначенням строку дії договору з моменту його підписання представниками Сторін до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за договором.
15.11.2019 року та 19.12.2019 року посадова особа відділу освіти Тарутинської РДА Одеської області в особі ОСОБА_6 та ФО-П ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що роботи по підключенню доступу до мережі Інтернет та забезпечення бездротовою мережею WI-FI, виконані не в повному обсязі, з метою заволодіння бюджетними коштами підписали завідомо неправдиві офіційні документи акти приймання виконаних робіт на суму 447 000, 00 грн., 716 000,00 грн. та 269 137, 44 грн., в результаті чого на розрахунковий рахунок ФО-П ОСОБА_4 , безпідставно перераховані грошові кошти.
За результатами зібраних доказів 29.11.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України за кваліфікуючими ознаками: розтрата та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, а також ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України за кваліфікуючими ознаками складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, за попередньою змовою групою осіб.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 21.09.2021 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності:
- на земельні ділянки кадастровий номер :01:001:0373 площею 1,1901 га, кадастровий номер :01:001:0616 площею 0,6299 га, кадастровий номер :01:001:1209 площею 0,6338 га, на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0916 площею 1,3702 га.
Крім цього, досудовим слідством встановлено, що згідно даних ЄДР МВС станом на 15.02.2022 за ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) значиться зареєстрованим транспортний засіб:

- марки VOLSWAGEN PASSAT, 1989 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 09.01.2009.

По твердженню прокурора, у даному випадку доцільність накладення арешту на майно є забезпечення цивільного позову. Однак, обов`язковою умовою для його застосування є наявність достатніх підстав вважати, що не застосування арешту перешкоджатиме чи зробить неможливим виконання вироку в частині цивільного позову через приховування, пошкодження, псування, знищення або відчуження відповідного майна підозрюваним або іншими особами.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та зазначив, що враховуючи розмір шкоди, завданої внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень (злочинів), у яких останній підозрюється, з метою забезпечення цивільного позову про відшкодування шкоди наявного в матеріалах кримінального провадження з ціною позову 879 833.98 гривень, є необхідність у накладенні арешту на належне останньому майно, вартість якого є набагато меншою ніж розмір завданої шкоди, а тому таке забезпечення позову буде розумним та співрозмірним розміром тим збиткам, що завдані неправомірними діями підозрюваного.

Підозрюваний вважав за можливе розглядати дане клопотання прокурора у відсутність його захисника ОСОБА_7 по суті клопотання заперечував посилаюсь на те, що він не має наміру будь-що вчиняти з належним йому майном, а саме земельними ділянками, оскільки вони перебувають в довгостроковій оренді, і його сім`я отримує прибуток за договорами оренди, які витрачають на матеріальне забезпечення сім`ї. Транспортні засобі наразі йому не належать, вони були відчужені. Автомобіль марки VOLSWAGEN PASSAT, 1989 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 не був знятий з реєстраційного обліку, проте він, ОСОБА_4 надав генеральне доручення на розпорядження цим авто.
Крім цього, підозрюваний звернув увагу, що він звертався на ім`я слідчого з письмовим клопотанням до якого було долучено ряд фінансових документів на підтвердження виконаних ним робіт, яке було слідчим задоволено, та документи були долучені до кримінального провадження. А тому на його, підозрюваного думку, розмір шкоди, на який посилається сторона обвинувачення є необгрунтованим.

Розглянувши матеріали поданого клопотання та матеріали кримінального провадження, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що Відділенням №2 слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000004, відомості щодо якого 03.01.2020 року внесені до ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України (а.с.28).

За результатами зібраних доказів 29.11.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України за кваліфікуючими ознаками: розтрата та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, а також ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України за кваліфікуючими ознаками складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, за попередньою змовою групою осіб (а.с.31-58).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 21.09.2021 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності (а.с.61-63, 64-69):
- на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0373 площею 1,1901 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Одеська область, Болградський район (Тарутинський район) с. Петрівськ Перший, номер запису про право власності 36087537 від 26.03.2020, та станом на 08.02.2022 оціночна вартість цього об`єкту нерухомого майна, який належить ОСОБА_4 становить 53 815,28 гривень.
- на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0616 площею 0,6299 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Одеська область, Болградський район (Тарутинський район) с. Петрівськ Перший, номер запису про право власності 36087030 від 26.03.2020, та станом на 08.02.2022 оціночна вартість цього об`єкту нерухомого майна, який належить ОСОБА_4 становить 23 280,94 гривень.
- на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1209 площею 0,6338 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Одеська область, Болградський район (Тарутинський район) с. Петрівськ Перший, номер запису про право власності 31271808 від 15.04.2019, та станом на 08.02.2022 оціночна вартість цього об`єкту нерухомого майна, який належить ОСОБА_4 становить 23 245,08 гривень.
- на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0916 площею 1,3702 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Одеська область, Болградський район (Тарутинський район) с. Петрівськ Перший, номер запису про право власності 21576445 від 20.07.2017, та станом на 08.02.2022 оціночна вартість цього об`єкту нерухомого майна, який належить ОСОБА_4 становить 76 730,65 гривень.
Загальна вартість усіх земельних ділянок становить: 177 071.95 гривень.
Крім цього, досудовим слідством встановлено, що згідно даних ТСЦ МВС № 5145 станом на 15.02.2022 за ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) значиться зареєстрований транспортний засіб, а саме:

- транспортний засіб марки VOLSWAGEN PASSAT, 1989 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 09.01.2009 року (а.с.70).

Згідно з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України одним із способів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 статті 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При цьому також потрібно враховувати положення ч. 3 ст. 132 КПК про те, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Прокурор звертаючи до слідчого судді з даним клопотанням, в його обґрунтування посилається на необхідність забезпечення цивільного позову про відшкодування шкоди, що на його думку є підставою у накладенні арешту на належне підозрюваному ОСОБА_4 майно, розмір вартості якого є розумним та співрозмірним тим збиткам, що завдані неправомірними діями підозрюваного.
Дослідивши наявну в матеріалах клопотання позовну заяву прокурора Болградської окружної прокуратури до ОСОБА_8 подану в рамках кримінального провадження №0000004 від 03.01.2020 року, вбачається, що прокурор просить стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, в особі Болградської державної адміністрації Одеської області завдану кримінальним правопорушенням шкоду в розмірі 879 833, 98 (вісімсот сімдесят дев`ять тисяч вісімсот тридцять три гривні дев`яносто вісім копійок) (а.с.71-77).
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України …. арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.
Так судом встановлено, що згідно цивільного позову поданого прокурором заявлено до відшкодування з ОСОБА_4 суму завданої шкоди в розмірі 879 833.98 гривень, тоді як загальна вартість земельних ділянок, на які прокурор просить накласти арешт в рахунок забезпечення цього позову становить: 177 071.95 гривень. Також з урахування можливої вартості транспортного засобу марки VOLSWAGEN PASSAT, 1989 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на який також прокурор просить накласти арешт, то загальний розмір належного наразі підозрюваному ОСОБА_4 майна, не перевищує розміру заявленого цивільного позову.
А відтак, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного не перевищує розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт; заборону обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно.
В судовому засіданні прокурор довів наявність ризику, передбаченого абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, який свідчить, що підозрюваний вживає заходи до відчуження належного йому майна, оскільки згідно даних ЄДР МВС станом на 23.09.2021 за ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) значилися зареєстрованими транспортні засоби: - SKODA SUPERB, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , та VOLSWAGEN PASSAT, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Тоді як станом на 15.02.2022 року за підозрюваним ОСОБА_4 зареєстрований лише автомобіль VOLSWAGEN PASSAT, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , інший був ним відчужений 10.12.2021 року.
Так, дійсно судом було встановлено, що станом на 23.09.2021 року за ОСОБА_4 згідно даних ЄДР МВС значилися зареєстрованими транспортні засоби: - SKODA SUPERB, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , та VOLSWAGEN PASSAT, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.90)
Підозра була оголошена ОСОБА_4 29.11.2021 року (а.с.30-58).
за підозрюваним ОСОБА_4 зареєстрований лише автомобіль VOLSWAGEN PASSAT, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , інший був ним відчужений 10.12.2021 року (а.с.70).

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При розгляді вказаного клопотання прокурора, слідчим суддею встановлено, що правова підстава для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту належного підозрюваному майна є: забезпечення цивільного позову, що відповідає вимогам ст.170 ч.6 КПК України, і зазначене знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.
Частиною 11 ст.170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 316 Цивільного кодексу України визначає, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону з власної волі, незалежно від волі інших осіб.
В об`єктивному значенні право власності це право суб`єкта володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому матеріальними благами на власний розсуд у межах закону.
Право володіння встановлена законом можливість фактично панувати над річчю, мати її в себе.
Право користування встановлена законом можливість отримати корисні властивості (доходи, плоди) з речі, майна через її виробничу експлуатацію чи особисте споживання.
Право розпорядження встановлена законом можливість визначення юридичної долі речі (через її відчуження, дарування, знищення та ін..).

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Суд звертає увагу на те, що Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно … від 21.09.2021 року, усі земельні ділянки: кадастровий номер :01:001:0373 площею 1,1901 га; :01:001:0616 площею 0,6299; кадастровий номер :01:001:1209 площею 0,6338 га; кадастровий номер :01:001:0916 площею 1,3702 га, належні підозрюваному ОСОБА_4 перебувають у довгостроковій оренді у Приватному акціонерному товаристві «Петросталь» (а.с.61-63).
Тобто підозрюваний скористався своїм правом власника на користування цими земельними ділянками, передавши їх в оренду ПП «Петросталь»: 20.07.2017 року (1.3702 га), 15.04.2019 року (0.6338 га), 26.03.2020 року (0.6229 га), 19.05.2020 року (1.1901 га), та отримує дохід у вигляді орендної плати за користування цими земельними ділянками.
За таких обставин, накладення арешту на земельні ділянки: власником яких є ОСОБА_4 , із забороною відчуження та розпорядження НЕ буде надмірним втручанням у права та інтереси власника цього майна.
Доводи клопотання та додані до нього матеріали не містять відомостей, які дають підстави вважати, що користування земельними ділянками призведе до їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, що не можна сказати про транспортний засіб, який належить підозрюваному, зі слів якого був переданий ним іншим особам для користування і розпорядження на підставі генеральної довіреності.

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000004 від 03.01.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.28, ч. 1 ст.366, ч. 4 ст.191 КК України задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000004 від 03.01.2020 року на майно, належне підозрюваному ОСОБА_4 шляхом заборони його відчуження і розпорядження, а саме на:

- земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0373 площею 1,1901 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Одеська область, Болградський район (раніше Тарутинський район) с. Петрівськ Перший, номер запису про право власності 36087537 від 26.03.2020, та станом на 08.02.2022 оціночна вартість цього об`єкту нерухомого майна, який належить ОСОБА_4 становить 53815,28 гривень.

- земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0616 площею 0,6299 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Одеська область, Болградський район (раніше Тарутинський район) с. Петрівськ Перший, номер запису про право власності 36087030 від 26.03.2020, та станом на 08.02.2022 оціночна вартість цього об`єкту нерухомого майна, який належить ОСОБА_4 становить 23280,94 гривень.

- земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1209 площею 0,6338 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Одеська область, Болградський район (раніше Тарутинський район) с. Петрівськ Перший, номер запису про право власності 31271808 від 15.04.2019, та станом на 08.02.2022 оціночна вартість цього об`єкту нерухомого майна, який належить ОСОБА_4 становить 23245,08 гривень.

- земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0916 площею 1,3702 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Одеська область, Болградський район (раніше Тарутинський район) с. Петрівськ Перший, номер запису про право власності 21576445 від 20.07.2017, та станом на 08.02.2022 оціночна вартість цього об`єкту нерухомого майна, який належить ОСОБА_4 становить 76730,65 гривень.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000004 від 03.01.2020 року на майно, належне підозрюваному ОСОБА_4 шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування: - транспортний засіб марки VOLSWAGEN PASSAT, 1989 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 09.01.2009 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст судового рішення складено і проголошено 18.02.2022 року о 08:30 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1