Справа №766/2300/18
н/п 1-кс/766/8939/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановила:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 діб.

Визначити розмір застави в сумі 35 420 гривень;

Обґрунтування клопотання:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 серпня 2017 року шляхом демонтажу вікна, незаконно проник до житла, а саме: до будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав в кількості 4 шт. алюмінієвих труб, довжиною 2 м., діаметром 80 мм., товщиною стінки 5 мм, ринкова (вартість яких згідно висновку експерта Херсонського НДЕКЦ № 2572-МТ від 29.08.2017 складає 2000 гривень 00 копійок), що належить потерпілому ОСОБА_6 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло.

Крім того, ОСОБА_4 18 серпня 2017 року, повторно, шляхом демонтажу вікна , незаконно проник до житла, а саме: до будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав в кількості 4 шт. алюмінієвих труб, довжиною 2 м., діаметром 80 мм., товщиною стінки 5 мм, ринкова вартість яких згідно висновку експерта Херсонського НДЕКЦ № 2572-МТ від 29.08.2017 року складає 2000 гривень 00 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_6 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно поєднана з проникненням в житло.

Вказане підтверджується відповідними доказами у кримінальному провадженні.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Херсона, громадянин України, українець, із середньою освітою, не одружений, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_1 .

За даним фактом 15.11.2017 року за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України. Вказане повідомлення про підозру на підставі ч.1 ст. 278 КПК України, було направлено 15.11.2017 (за № 9546) за допомогою ХД ПАТ «Укрпошти» рекомендованим листом за місцем проживанням останнього.

На теперішній час місце знаходження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено, в зв`язку з чим 17.11.2017 останнього оголошено в розшук, досудове розслідування у кримінальному проваджені зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто тяжкого умисного корисливого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, не має законного джерела доходу, оскільки ніде офіційно не працевлаштований, злочин вчинив з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, що в сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний, усвідомлюючи свою відповідальність перед законом, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, з метою ухилення від відбування покарання; впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; а також продовжити свою злочину діяльність.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор підтримала клопотання, просила суд його задовольнити.

Підозрюваний просив відмовити у задоволенні клопотання, обрати йому домашній арешт. На обґрунтування свої заперечень пояснив, що не знав про підозру, оскільки 22 серпня 2017року виїхав до Росії на заробітки. З батьками періодично спілкувався, але йому ніхто не повідомляв, що є підозра та його розшукують. Повертався із-за кордону (Росії) додому і був затриманий, В`їзд до Росії через порушення міграційного законодавства йому заборонений на найближчі п`ять років, закордонного паспорту немає. Визнає, що здійснює

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя прийшов до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

До такого висновку слідчий суддя дійшов з урахуванням таких підстав:

17.11.2017 року у кримінальному провадженні №0003085 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.

17.11.2017 року досудове розслідування зупинено, а ОСОБА_4 оголошено в розшук, у зв`язку з тим, що не вдалося встановити місце знаходження підозрюваного, ухиляється від слідства.

24.09.2021 року слідчим суддею надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4

22.11.2021 року (11 година 30 хвилин) ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих злочинів повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ; - протоколом огляду місця події від 18.08.2017 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; - протоколом впізнання по фотознімкам за участю свідка ОСОБА_8 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; - протоколом впізнання по фотознімкам за участю свідка ОСОБА_9 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

Відповідно до ч.2 ст.177КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Проте слідчий у клопотанні не наводить жодної обставини на доведення наявності хоч би одного ризику, а тим більше не зазначає будь-яких доказів, тільки цитує норми Кримінального процесуального кодексу України та висловлює певні припущення, що не може бути покладено в основу застосування такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою. Хоча виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини є обов`язковою вимогою до клопотання про застосування запобіжного заходу відповідно пункту 2 частини 1 статті 194КПК України.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих(стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог пункту 4 статті 5 Конвенції. Про це зазначено у параграфі 85 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011року).

Обґрунтування ризиків у клопотанні зводиться до загальних фраз.

Слідчим у клопотанні зазначено наявність таких ризиків:

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто тяжкого умисного корисливого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, не має законного джерела доходу, оскільки ніде офіційно не працевлаштований, злочин вчинив з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, що в сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний, усвідомлюючи свою відповідальність перед законом, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, з метою ухилення від відбування покарання; впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; а також продовжити свою злочину діяльність.

Щодо ризику переховуватись

Підозрюваний має родину - сім`ю матір, з якою він підтримує стосунки. Затриманий прямував додому, за місцем проживання батьків. Прокурором не було доведено, що підозрюваний був обізнаний з повідомленням про підозру, оскільки доказів отримання ним підозри матеріали клопотання не містять. Щодо наявності кримінального правопорушення відносно нього зазначив, що він перебував в Росії та йому не було відомо, а тому за вказаних обставин ризик його переховування відсутній. Постанова про зупинення досудового розслідування не містить мотивів оголошення ОСОБА_4 у розшук, в ній не зазначено у який спосіб ОСОБА_12 було повідомлено про підозру. А тяжкість покарання не є єдиним доводом для визначення ризику переховування.

Щодо впливу на свідків, то у клопотанні взагалі не зазначено які це свідки та який може бути на них вплив. До того ж підозрюваний визнає свою вину, то для чого йому впливати на свідків.

Щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, то він також може бути забезпечений й при застосуванні підозрюваній іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Наявність підозри та будь-якого запобіжного заходу в сукупності вже є стримуючим фактором щодо вчинення іншого правопорушення.

Всі інші обставини, зазначені у клопотанні, не є ризиками та підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Єдиним доводом для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є тяжкість злочину та суворість покарання, передбаченого ч.3 ст.185КПК України, за якою підозрюється.

Проте тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ані в клопотанні, ані в судовому засіданні прокурор жодним чином не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, як того вимагається частиною 1 ст.183 КПК України, а тільки зазначив, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики ЄСПЛ: При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011року у справі Харченко проти України, «тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010року у справі «Хайредінова проти України».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтересам забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до частини 3 статті 176КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, застосування якого передбачено до осіб, які є небезпечними для суспільства, і застосовується також і з метою убезпечити суспільство від такої особи.

Підозрюваний не є небезпечною для суспільства особою в розумінні агресивності поведінки.

За викладених обставин слідчий суддя вважає, що перебування підозрюваного під вартою за своєю фактичною суттю у даному кримінальному провадженні, виглядатиме як «авансове» відбування покарання в рахунок можливого призначення покарання судом у вигляді позбавлення волі, що відповідно до КПК України не є метою запобіжних заходів.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991року у справі Летельє проти Франції, попереднє ув`язнення не повинно бути передвісником покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування обвинувального вироку».

Слідчий суддя з урахуванням всіх встановлених обставин, зокрема, і наявності малолітніх дітей, приходить до висновку, що підозрюваному достатнім є застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід забезпечить виконання процесуальних обов`язків підозрюваною.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 181, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Клопотання слідчого про застосування підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відхилити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово строком до 22 грудня 2021 року (включно).

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-прибувати до слідчого СВ відділу поліції № 2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_5 або до іншого слідчого, включеного до складу слідчої групи в даному кримінальному провадженні, із періодичністю раз на тиждень - щочетверга, у період часу з 09 до 18 години, прибуття підтверджувати особистим підписом;

-не виїжджати за межі м.Херсона без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, номеру мобільного телефону та місця роботи.

Виконання ухвали доручити слідчому слідчого відділу відділу поліції № 2 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено о 12 годині 35 хвилин 26 листопада 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1