Справа № 314/1818/21
Провадження № 1-в/314/592/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2021 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за клопотанням засудженого про дострокове звільнення або заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким, визначення чіткого терміну можливого перегляду покарання , читкіх критеріїв на яких підстав може відбутися такий перегляд на підставі ст. 28 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 25.10.2000 року Судовою колегією з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області за сТ.86-1,44,194 ч.1,93 п. «а», «в», ч.1 ст.222,100,42 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Верховного суду України від 14.03.2002 року перекваліфіковано дії зі ст.86-1 КК України (в редакції 1960 року) на ч.5 ст.185 КК України (в редакції 2001 року), ч.1 ст.149 (в редакції 1960 року) на ч.1 ст.358 КК України (в редакції 2001 року), ст.100 КК України (в редакції 1960 року) на ст.129 ч.1 КК України на ч.1 ст.129 ЕКК України(в редакції 2001 року), ст.93 п.п. «а», «в» (в редакції 1960 року)- довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок залишено без змін. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.08.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 24.06.1996 року по 14.03.2002 рік з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника засудженого - адвоката ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про дострокове звільнення або заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким, визначення чіткого терміну можливого перегляду покарання , читкіх критеріїв на яких підстав може відбутися такий перегляд на підставі ст. 28 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Засуджений наполягав на задоволенні свого клопотання.
Суд вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 25.10.2000 року Судовою колегією з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області з урахуванням ухвали Верховного суду України від 14.03.2002 рокудо довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. У порядку виконання судових рішень предметом судового розгляду є вирішення лише тих питань, які прямо передбачені законом, зокрема ст. 537 КПК України, а не вирішення кримінального провадження чи кримінальної справи по суті, у тому числі в частині вирішення питання про відповідність чи невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.
Покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене у відповідності до ст. 64 КК України, не має строкового виміру.
Кримінальним кодексом України, а саме ст. 51 КК України визначено два види покарання у виді позбавлення волі: позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
Виходячи із вищезазначених положень, можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачене ст. 81 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Зі змісту частини сьомої статті 151 КВК України випливає, що засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше двадцяти років призначеного покарання. Аналогічна правова конструкція закріплена й у частині другій статті 87 КК України.
Законом України про кримінальну відповідальність, зокрема статтями 81, 82, 85, 86, 87 КК України, визначені підстави для умовно-дострокового звільнення засудженої особи від відбування призначеного судом першої інстанції покарання; заміни не відбутої частини покарання більш м`яким; звільнення від відбування покарання на підставі закону про амністію та помилування, а кримінальним процесуальним законом, зокрема статтями 537, 539 КПК України, визначено процедуру розгляду таких питань.
Системний аналіз положень кримінального та кримінального процесуального законодавства України дає підстави для висновку, що до компетенції судді місцевого суду, на даний час, не входить розгляд клопотань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або ж заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відносно осіб, засуджених до покарання у виді довічного позбавлення волі, враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, який знайшов своє закріплення у практиці Конституційного Суду України і рішеннях Європейського суду з прав людини.
Так само, до компетенції судді місцевого суду не входить прийняття рішення про заміну засудженій особі до покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки при вирішенні такого клопотання суддя суду першої інстанції повинен діяти відповідно до точного змісту норми права, яку він застосував, у межах своєї компетенції, суворо дотримуючись процедури розгляду клопотання, тобто виходити з принципу законності.
За змістом рішення ЄСПЛ «Ласло Магьяр проти Угорщини» ЄКПЛ не забороняє державам засуджувати осіб, що вчинили серйозні злочини к невизначеному строку покарання у виді позбавлення волі, яке дозволяє тривале тримання під вартою правопорушника у випадку необхідності захисту населення , при цьому це особливо вірно для осіб, визнаних винуватими у вбивстві та інших тяжких злочинах проти особистості. Той факт, що такий засуджений, можливо, відбув тривалий термін тюремного ув`язнення, не зменшує позитивне зобов`язання держави по захисту населення; держава може виконати це зобов`язання, продовжуючи тримати під вартою таких довічно ув`язнених до тих пір, доки вони залишаються небезпечними.
Із змісту положень статей 14, 26 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права вбачається, що застосування покарання у виді довічного позбавлення волі не суперечить міжнародним нормам, застосування яких передбачено також і в багатьох інших Договірних країнах. За змістом рішення «Кафкаріс проти Кіпру» призначення покарання у виді довічного позбавлення волі дорослому злочинцю само по собі не заборонено і не протирічіть ЄКПЛ.
Разом з тим при розгляді клопотання суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у рішенні «Пєтухов проти України» від 12 березня 2019 року, поклав обов`язок на державу-відповідача провести реформу системи перегляду вироків відносно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Проте у рішенні «Пєтухов проти України» від 12 березня 2019 року Європейський суд з прав людини саму систему призначення покарань та види покарання, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, не вважав такими, що суперечать положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Натомість, Європейський суд з прав людини акцентував увагу на необхідності розроблення процедури періодичного перегляду доцільності відбування засудженими особами призначених покарань у виді довічного позбавлення волі, на предмет, чи не відпали чинники суспільної небезпечності вказаних осіб і, за наявності певних умов та з`ясування можливості звільнення такої особи від подальшого відбування такого покарання.
Однак здійснення перегляду міри покарання особі , яка засуджена до довічного позбавлення волі на строковий вид покарання , є використанням процесуальної процедури, що не передбачена КК України, КПК України, а перебирання функцій інших гілок влади це повноваження, що не властиві суду.
Зазначене узгоджується й з рішенням Конституційного суду України від 16.09.2021 року № 6-р(ІІ)/2021, за змістом якого зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81,82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення. На сьогодні відповідних законодавчих змін не внесено.
За таких обставин, підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки дана вимога не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 51, 63, 64, 81,82, 87 КК України, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого про дострокове звільнення або заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким, визначення чіткого терміну можливого перегляду покарання , читкіх критеріїв на яких підстав може відбутися такий перегляд на підставі ст. 28 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1

17.12.2021