Справа 556/2339/21
Номер провадження 1-кс/556/297/2021
У Х В А Л А
про відмову в задоволенні заяви про відвід слідчого судді

14.12.2021.

Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець усну заяву захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді - ОСОБА_4 ,-

Встановив:

На розгляді в слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_4 перебуває клопотання заступника начальника слідчого відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_5 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000322 від 06.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
06.12.2021 до Володимирецького районного суду Рівненської області надійшла службова записка слідчого судді ОСОБА_4 із зазначенням про надходження до суду усної заяви захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_4 .
Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_4 , належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення розгляду заяви про відвід, в судове засідання не з`явилася.
Адвокат ОСОБА_3 надав заяву про проведення судового засідання без його участі. А також зазначив, що він виявив недовіру слідчому судді ОСОБА_4 , відводу не заявляв.
Прокурор надав заяву про розгляд клопотання про відвід слідчого судді у його відсутності , заява про відвід є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.
Враховуючи думку учасників судового процесу, яка викладена у їх заявах, вивчивши наявні матеріали заяви, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що на розгляді слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_4 перебуває клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_5 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
В судовому засіданні 06.12.2021, при розгляді даного клопотання захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_3 в усній формі заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_4 .
Ознайомившись з журналом судового засідання від 06.12.2021 та оригіналом аудіозапису технічної фіксації даного засідання суд встановив, що відвід слідчому судді ОСОБА_4 заявлений захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_3 в усній формі під час його участі у судовому засіданні 06.12.2021 , а саме останній заявив, що він не довіряє слідчому судді, оскільки її дії та рішення приймаються в інтересах сторони обвинуваченого - слідчого та прокурора, вона веде інквізиційний процес. Також про недовіру слідчому судді заявив і захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 .
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (заява N 4785/02) від 10.12.2009 р, "Олександр Волков проти України" (заява № 21722/11) від 9 січня 2013 року.
Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
При цьому, не можуть бути підставами для відводу слідчого судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.
Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Так, положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим. Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України не встановлено обов`язкової форми заяви про відвід, зокрема письмової.
Статтею 75 КПК України, визначено, що слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Наряду з вказаним, слід відмітити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Проте, всупереч вказаному, заявником не наведено будь - яких доводів, які б свідчили про упередженість слідчого судді ОСОБА_4 .
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії» (заява № 10486/83) від 24 травня 1989 року, «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява N 4785/02) від 10.12.2009 р. зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Гаусшильдт проти Данії», вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (заява N 4785/02) від 10.12.2009 ). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).
Згідно з п.п.28, 29, 31, 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр проти України» (заява №16695/04) від 15 липня 2010 року відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії (Fey v. Austria,)" від 24 лютого 1993 року, пп.27, 28 і 30, Series A, no.255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v.Switzerland)", заява №33958/96, п.42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див.рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullar v.United Kingdom)" , від 10 червня 1996 року, п.38). У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див.вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v.Switzerland)", п.43). У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно oбґрунтованими (див.вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland)", п.44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії (Ferrantelli and Santangelo v.Italy)", від 7 серпня 1996 року, п.58 Reports of Judgments and Decisions,1996-III). Тобто, наведене указує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими . У даній ситуації, виходячи із предмета та меж судового розгляду провадження, в якому заявлено відвід, у ракурсі наведеного, у заяві не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість слідчого судді ОСОБА_4 щодо учасників або обставин при розгляді вищезазначеного клопотання.

Не встановлено й інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК України, які б унеможливлювали розгляд клопотання вказаною слідчою суддею та викликали необхідність її відводу. При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. Сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні чи постановленими ним процесуальними рішеннями організаційного характеру, не є підставою його відводу. У справі № 826/14033/17 в ухвалі від 03.07.2019 року Верховний Суд сформував правову позицію про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості слідчого судді ОСОБА_4 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу слідчого судді відсутні. Крім того, захисник ОСОБА_3 у своїй заяві зазначив, що відводу не заявляв.
Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні усної заяви захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді - ОСОБА_4 при розгляді клопотання заступника начальника слідчого відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_5 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, відмовити за безпідставністю.
Ухвала є остаточною і не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1