Справа № 183/2338/20
№ 1-кп/183/860/21

У Х В А Л А
16 серпня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, мотивуючи його тим, що на її думку, наявні ризики передбачені п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких, санкції яких передбачає лише позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, також усвідомлюючи, що окрім письмових доказів, які були здобуті під час досудового розслідування, обвинувачення базується на показаннях потерпілих та свідків, які разом з обвинуваченим мешкають в одному населеному пункті, а тому ОСОБА_3 вмовлянням, залякуванням чи іншим способом може незаконно вплинути на них, щодо зміни своїх показань відносно нього, в зв`язку з чим вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки на її думку забезпечення припинення злочинної діяльності обвинуваченого можливо лише шляхом обмеження його свободи пересування.
Представник потерпілого ОСОБА_5 просила вирішити дане клопотання на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 проти заявленого клопотання прокурора заперечував, вважаючи його безпідставним, а вказані ризики не доведеними, оскільки відсутні письмові докази про їх існування.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 , підтримав думку свого колеги, вважаючи заявлене прокурором клопотання необґрунтованим та безпідставним, а ризики не доведеними, посилаючись на рішення ЄСПЛ, вважаючи за можливе змінити обраний раніше запобіжний захід на більш м`який.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку своїх захисників, мотивуючи свою позицію тим, що він кожного разу за першою вимогою з`являється до суду, а також можливістю працевлаштування для утримання родини.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, доводи прокурора та думки учасників судового розгляду дійшов до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.190 КК України.
При вирішенні клопотання прокурора, суд враховує, що вказані у клопотанні ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України будь-якими доказами не обґрунтований і базується на висловлених припущеннях, що не може бути прийнято судом.
Однак, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. При цьому, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, характер висунутого йому обвинувачення, а саме у скоєнні трьох особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання за вказаним обвинуваченням, що на думку суду, безумовно свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1ч.1 ст.177 КПК України, що є ґрунтовною підставою для продовження запобіжного заходу для можливості запобігання вказаного ризику та виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Так, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болкагарії", зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів"
При цьому, посилання сторони захисту та обвинуваченого на те, що він виконує покладенні обов`язки та кожного разу з`являється за першим викликом, не може бути прийнято судом як підстава для зміни запобіжного заходу, оскільки сумлінне виконання обов`язку є лише підставою не застосування більш суворого запобіжного заходу. А перебування під домашнім арештом лише в певний час доби ніяким чином не заважає працевлаштуванню обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, суд,-

Клопотання сторони обвинувачення - задовольнити частково.
Обвинуваченому:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по 16 вересня 2021 року включно.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 залишати житло за місцем його реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21.00 години по 06.00 годину щоденно, крім необхідності звернення до медичних закладів.
Зобов`язати ОСОБА_3 :
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи реєстрації.
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1