Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9835/21
Провадження № 1-кс/644/1311/21
У Х В А Л А

26 жовтня 2021 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , розглянув клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП у Харківській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000535 від 20.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
У клопотанні дізнавач просила накласти арешт на мобільний телефон Samsung Galaxy J7, в обґрунтування чого посилалася на те, що сектор дізнання ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП у Харківській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000535 від 20.10.2021 за фактом таємного викрадення невідомою особою мобільного телефону Samsung Galaxy J7, який належав потерпілому ОСОБА_4 .

Також дізнавач зазначила, що 22.10.2021 року громадянин ОСОБА_5 добровільно видав співробітникам поліції мобільний телефон Samsung Galaxy J7, який був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. Відтак, оскільки вказаний вище мобільний телефон є предметом протиправного посягання і має доказове значення, дізнавач просить накласти на нього арешт.

Суд, вислухавши пояснення дізнавача, дослідивши надані докази, доходить висновку, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України, визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Між тим, ч. 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження, або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166 та 170-174 КПК України.

Як встановлено судом, мобільний телефон Samsung Galaxy J7 не є тимчасово вилученим майном, а був добровільно виданий органу досудового розслідування. Також у клопотанні відсутні дані, що даний телефон зберіг на собі сліди чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідності такого арешту, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Дізнавач не довела ні необхідності арешту майна для цілей кримінального провадження, ні наявності ризиків того, що таке майно, у разі повернення власнику, може бути прихованим, пошкодженим, зіпсованим, знищеним, перетвореним чи відчуженим.

Відтак, суд доходить висновку, що відсутні підстави для арешту мобільного телефону Samsung Galaxy J7, що, окрім наведеного вище, фактично призведе до подальшого та невиправданого позбавлення власника майна можливості його використання.

Поряд з цим, суд вважає, що для збереження телефону, як речового доказу, він підлягає поверненню його власнику з зобов`язанням останнього зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 100, 172, 173 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП у Харківській області про арешт майна, мобільного телефону Samsung Galaxy J7, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000535 від 20.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення повного тексту.

Слідчий суддя ОСОБА_1