Справа № 308/2681/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/152/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25. 02. 2021.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючий, розлучений, що має на утриманні малолітню дитину, раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Сихівського районного суду м. Львова від 02. 04. 2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 04(чотири) роки, вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30. 04. 2020 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04(чотири) роки, засуджений:
- ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 04 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 04 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 02. 04. 2020 та вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30. 04. 2020 і остаточно до відбування ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 04 (чотири) роки 01 (один) місяць.
Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання за цим вироком, покарання відбуте за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30. 04. 2020, визначено початок строку відбування покарання з 25. 01. 2020 до набрання даним вироком законної сили, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні не обирався.

-2-

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» () 16 042 (шістнадцять тисяч сорок дві) грн. 79 коп. у відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 2000 (дві тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 24 057 (двадцять чотири тисячі п`ятдесят сім) грн. у відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 8035 (вісім тисяч тридцять п`ять) грн. 23 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.
Речові докази: оптичний диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, які встановлені в приміщенні магазину ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, пл. Театральна, 6, на якому зафіксований момент вчинення відкритого викрадення одного мобільного телефону марки «SAMSUNG GALAXY А 51», за період часу 23. 01. 2020; оптичний диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, які встановлені в приміщенні будівлі АТ «Альфа-банку», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Духновича, за період часу 23.01.2020; оптичний диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, які встановлені в приміщенні магазину, що належить ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, площа Корятовича, 8/1, на якому зафіксований момент вчинення крадіжки мобільного телефону марки «SAMSUNG GALAXY S 9», за період часу 14. 01. 2020; оптичний диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, які встановлені на будівлі та у приміщенні магазину «ТЕХНОМЕРЕЖА F5», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, площа Кирила та Мефодія, 4, на яких зафіксований момент вчинення грабежу двох мобільних телефонів марки «SAMSUNG GALAXY А 50», за період часу 16. 01. 2020; оптичний диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, які встановлені в приміщенні магазину «Мобіжук», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 67, на якому зафіксований момент вчинення відкритого викрадення трьох мобільних телефонів марок «SAMSUNG GALAXY А 50», «Хіаоmi Redmi Note 8 Pro Mineral Grey», «Хіаоmi Redmi Note 8 Т», за період часу 17. 01. 2020; оптичний диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, які встановлені в приміщенні магазину «Інструмент», що знаходиться за адресою: м. Ужгороді, пр. Свободи, 55/3, на якому зафіксований момент вчинення відкритого викрадення трьох мобільних телефонів марок «SAMSUNG GALAXY А 80», SAMSUNG GALAXY А 50», «HONOR 10 і», за період часу 21. 01. 2020 ухвалено залишити при матеріалах кримінального провадження; дві паперові коробки з-під мобільних телефонів марок «SAMSUNG GALAXY А 50», що передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 повернуто останньому за належністю; три відрізки стрічки «скотч» з слідами папілярних ліній, які упаковано у спеціальний пакет № INZ 1038407, що передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищено; три паперові коробки з під мобільних телефонів марок «SAMSUNG GALAXY А 80», «SAMSUNG GALAXY А 50», HONOR 10 і», що передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 повернуто останній за належністю.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
13. 01. 2020 приблизно об 11 год. ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні магазину «Водафон», що належить ТОВ «ВФ Ритейл» та розташований за адресою: м. Ужгороді, пл. Корятовича, 8/1, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, повторно, таємно, з корисливих спонукань,

-3-

скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY S 9», який не перебував у використанні, вартістю станом на 13. 01. 2020 становить 9519 грн., після чого разом із викраденим залишив місце події, чим заподіяв ТОВ «ВФ Ритейл», в особі представника потерпілого ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на суму 9519 грн.
Крім того, 16. 01. 2020 приблизно о 11 год. ОСОБА_6 , знаходячись в кімнаті відпочинку № 103, що розташована на залізничному вокзалі, за адресою: м. Ужгород, вул. Станційна, 9, діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю уваги з боку ОСОБА_8 , разом з яким знаходився (проживав) у даній кімнаті, будучи переконаним, що він є непоміченим для нього, таємно, повторно, викрав з кишені його куртки мобільний телефон марки «Хіаоmi», моделі «Redmi Note 8» 32 GB, що не перебував у використанні вартістю 3419 грн., після чого разом із викраденим залишив місце події, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 3419 грн.
16. 01. 2020 приблизно о 18 год 10 хв. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «Техномережа», власником якого є ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, з корисливих спонукань, відкрито, повторно, викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY А 50», 128 GB, що не перебував у використанні вартістю 7554 грн., та мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY А 50», 64 GB, який не перебував у використанні, вартість якого згідно з висновком експерта № 11/68 від 06. 02. 2020 станом цін на 16. 01. 2020 становить 6142 грн., після чого разом із викраденим залишив місце події, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 13696 грн.
17. 01. 2020 приблизно о 18 год. 23 хв. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «Жжук», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 67, діючи умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, під приводом купівлі мобільних телефонів отримав для огляду від працівниці даного магазину ОСОБА_12 мобільні телефони в кількості три одиниці, зокрема: мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy А50 вартістю 6076 грн., мобільний телефон марки «Хіаоmi», моделі «Redmi Note 8Т» вартістю 4793,66 грн., мобільний телефон марки «Хіаоmi», моделі «Redmi Note 8 Рrо» вартістю 6836 грн., після чого відкрито, повторно, викрав вказані мобільні телефони, і разом із викраденим майном вибіг з приміщення магазину, чим заподіяв ТзОВ «Мобіжук», в особі представника потерпілого ОСОБА_13 , матеріальну шкоду на загальну суму 17 705,66 грн.
21. 01. 2020 приблизно о 12 год. 40 хв. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні відділення банку «Альфа-Банк», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Духновича, 2, діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю уваги з боку працівниці банку ОСОБА_14 , а також інших осіб, які в цей час знаходилися в приміщенні відділення банку, будучи переконаним, що він є непоміченим для них, таємно, повторно, викрав зі столу мобільний телефон марки «Хіаоmi Redmi 3S» 16 GB, чорного кольору вартістю 1393 грн., що належить ОСОБА_14 , після чого разом із викраденим залишив місце події, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вказану суму.

-4-

Також, 21. 01. 2020 приблизно о 19 год. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «Інструмент», власником якого є ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, з корисливих спонукань, відкрито, повторно, викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY А 50», 64 GB, що не перебував у використанні вартістю 5858 грн., мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY А 80», 128 GB, що не перебував у використанні вартістю 13 400 грн., мобільний телефон марки «HONOR 10-і», 128 GB, що не перебував у використанні вартістю 4799 грн., після чого разом з викраденим залишив місце події, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 24 057 грн.
23. 01. 2020 приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «Водафон», що належить ТОВ «ВФ Ритейл», за адресою: м. Ужгород, площа Театральна, 6, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, з корисливих спонукань, відкрито, повторно, викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY А 51», 128 GB, що не перебував у використанні вартістю 9024 грн., після чого разом із викраденим залишив місце події, чим заподіяв магазину «Водафон», що належить ТОВ «ВФ Ритейл», в особі представника потерпілого ОСОБА_15 , матеріальну шкоду на суму 9024 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність винуватості у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію його дій, зазначає про незаконність постановленого щодо нього вироку у зв`язку з несправедливістю призначеного покарання внаслідок його суворості. Просить вирок суду від 25. 02. 2021 в частині призначення йому покарання змінити, пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст. 69 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання належно не враховано визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів, наявність постійного місця проживання, позитивної характеристики, утриманців похилого та малолітнього віку, а також відсутність обтяжуючи покарання обставин. Зазначені обставини на його думку, давали підстави суду першої інстанції призначити більш м`яке покарання, в тому числі із застосуванням ст. 69 КК України. Окрім того, просить прийняти рішення про відмову у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про стягнення на його користь моральної та матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурорки, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

-5-

Ці вимоги кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, викладених у вироку, а саме: за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами та учасниками кримінального провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України не перевіряються.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невідповідності призначеного йому покарання внаслідок його надмірної суворості та щодо наявності підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24. 10. 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд призначаючи ОСОБА_6 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України та врахував характер, ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, який є молодим за віком, має на утриманні малолітню дитину, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.
Суд першої інстанції також врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, зокрема: щире каяття у вчиненому, визнання вини. Обставинам, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.
Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

-6-

Відповідно до вимог чинного законодавства, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Проте, обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів та являлись передумовою для застосування щодо них положень ст. 69 КК України, судом першої інстанції не було встановлено. Не встановила їх і колегія суддів апеляційного суду при перегляді вироку суду.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті закону України про кримінальну відповідальність і підстави для застосування ст. 69 КК України та зменшення обвинуваченим строку призначеного покарання у даному кримінальному провадженні відсутні.
Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Колегія суддів вважає, що розмір призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, тому числі вимогам ст. 65 КК України та його меті.
Беручи до уваги наявність на утриманні обвинуваченого ОСОБА_6 малолітньої дитини, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття у вчиненому, однак враховуючи тяжкість вчинених злочинів, наявність судимості, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі.
Доказів того, що обвинувачений має на утриманні осіб похилого віку та позитивно характеризується, про що зауважував обвинувачений в апеляційній скарзі, матеріали кримінального провадження не містять і таких суду не надано.
Таким чином, перевіркою матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_6 встановлено, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання зазначених вимог закону дотримався. Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено з врахуванням вимог ст. 65 КК України.
Також, враховуючи вищенаведене та конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимий, вчинив нові умисні злочини проти власності, що свою чергу свідчить про його стійку злочинну поведінку, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і в цій частині також своє рішення належним чином мотивував.
Окрім того, згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України та роз`ясненнями, що містяться у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24. 10. 2003 встановлено, що якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в

-7-

іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком за правилами, передбаченими у статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 02. 04. 2020, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки. Крім того, вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30. 04. 2020, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки. Вказані вироки набрали законної сили.
Дані кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, вчинено обвинуваченим ОСОБА_6 у січні 2020 року, тобто до постановлення вироку Сихівського районного суду м. Львова від 02. 04. 2020 та вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30. 04. 2020, а тому, з урахуванням наведених положень, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання - у виді позбавлення волі на певний строк за вчинення умисних злочинів проти власності та пов`язане з цим прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення більш м`якого покарання з урахуванням вимог ст. 69 КК України, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги, об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження обвинуваченого щодо неналежного їх врахування повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання.
Отже, доводи обвинуваченого про пом`якшення призначеного йому покарання з урахуванням ст. 69 КК України та зміни вироку в цій частині, з урахуванням наведених ним доводів, слід визнати безпідставними, оскільки такі доводи носять суто суб`єктивний характер і не можуть вважатися достатніми підставами для пом`якшення покарання
З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст. 69 КК України.
Таким чином, призначене судом першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_6 покарання у спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим через, що підстав для зміни вироку за доводами апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.
Перевіряючи апеляційні вимоги обвинуваченого щодо необхідності відмови у задоволенні позивних вимог потерпілого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

-8-

За ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_8 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 4250 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення злочину.
Із журналу судового засідання та технічного запису перебігу судового засідання від 15. 02. 2021 вбачається, що обвинуваченим в судовому засіданні цивільні позови, у тому числі потерпілого ОСОБА_8 визнано повністю, а в частині позовних вимог останнього про стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн. частково, а саме на суму 2000 грн.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, внаслідок вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 була заподіяна як майнова шкода, так і моральна шкода.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
При вирішенні цивільного позову, зокрема, потерпілого ОСОБА_16 про відшкодування майнової шкоди, судом враховано, що факт заподіяння майнової шкоди, її розмір і винність обвинуваченого підтверджується матеріалами кримінального провадження, з урахуванням вимог ст. 1166 ЦК України, позов потерпілого у частині відшкодування майнової шкоди обґрунтовано задоволено у повному обсязі.
Також, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.
Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілому ОСОБА_8 моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь цивільного позивача, судом, окрім іншого, враховано роз`яснення, наведені у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31. 03. 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням

-9-

здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 була заподіяна моральна шкода, яка полягала в тому, що останній змушений був переживати за своє матеріальне становище у зв`язку з втратою свого майна, порушено його права власності.
Як вбачається з вироку суду, суд першої інстанції приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 в цій частині, у повній мірі дотримався наведених законодавчих вимог, належним чином вмотивувавши своє рішення в частині стягнення моральної шкоди саме в розмірі 2000 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 , суд першої інстанції вирішив, що саме стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн. відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості, при цьому врахував ступінь, обсяг, тривалість моральних страждань потерпілого, характер протиправних дій обвинуваченого.
З таким рішенням погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки відсутні підстави вважати такий розмір стягнутого відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди є необґрунтованим.
Отже, цивільні позови потерпілих, в тому числі і потерпілого ОСОБА_8 , судом вирішено відповідно до вимог статей 127-129 КПК, розмір відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди визначено із дотриманням вимог ст. 23, 1166 ЦК України, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для зміни постановленого щодо ОСОБА_6 вироку в частині розв`язання цивільного позову та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди, є безпідставними.
Будь-які підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування та судового розгляду, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25. 02. 2021 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: