ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1328/21 Справа № 183/5290/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 07 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 213 КК України,

за участю:
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на автомобіль «Renault MagnumАЕ440.19», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та на спеціалізований напівпричеп «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , який заповнений предметами схожими на металобрухт, з забороною відчуження.
Автомобіль «Renault MagnumАЕ440.19», реєстраційний номер НОМЕР_1 та спеціалізований напівпричеп «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який заповнений предметами схожими на металобрухт, передано на зберігання ОСОБА_10 .
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, зазначив, що з метою збереження вказаного майна, яке є предметом злочину та яке визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та може бути використано для встановлення істини у справі і враховуючи доведеність необхідності арешту майна за наявності ризиків передбачених положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України в сукупності з підставами передбаченими п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя вважав за необхідне задовольнити клопотання та накласти арешт на зазначене слідчим майно.
В той же час, враховуючи відсутність необхідності зберігання автомобіля із напівпричепом не у власника, з метою максимального дотримання права власності громадянина на належне йому майно і враховуючи, що ризики знищення, зміни або відчуження майна власником слідчим не наведено, слідчий суддя вважав за необхідне передати арештоване майно на зберігання користувачу ОСОБА_10 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді змінити в частині визначення місця зберігання речових доказів та передати арештоване майно їх власникам.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що майно, яке було вилучено у ОСОБА_10 належить іншим особам, а саме, автомобіль «Renault MagnumАЕ440.19», реєстраційний номер НОМЕР_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , а напівпричеп «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , а тому, оскільки ОСОБА_10 не надав будь-яких документів, що посвідчують його право користування цим майном та у зв`язку з тим, що вказане майно має бути передано для забезпечення належного зберігання та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення воно має бути передано належним власникам.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, ухвалу суду змінити та передати арештоване майно на зберігання власникам.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги представника, суд апеляційної інстанції доходить висновку про не належне виконання слідчим суддею зазначених вимог кримінального процесуального закону при вирішенні клопотання слідчого про арешт майна, з огляду на наступне.
З матеріалів справи слідує, що в СВ ВП №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 07 липня 2021 року за ч. 2 ст. 213 КК України, за ознаками заготівлі та операцій з металобрухтом особами, які не мають статусу суб`єкта господарювання.
В ході досудового розслідування встановлено, що 03.08.2021 року до ВП №2 Новомосковського РВПГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: по АДРЕСА_1 , здійснюються незаконні операції з металобрухтом, а саме продаж металу фізичною особою без будь-яких дозвільних документів. Виїздом слідчого-оперативної групи на місце події було встановлено, що по вул. Шевченка,54 м. Перещепине зупинено автомобіль «Рено Магнум», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом марки «Кроне», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який повністю заповнений металобрухтом, працівниками поліції ВП №2 Новомосковського РВПГУНП в Дніпропетровській області було зупинено вищевказаний автомобіль із напівпричепом заповненим металобрухтом під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . В ході візуального огляду в напівпричепі було виявлено предмети схожі на металобрухт.
Вказаний транспортний засіб з причепом та предметами, схожими на металобрухт вилучено до ВП №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Задовольняючи клопотання слідчого про арешт зазначеного майна, слідчий суддя виходив з того, що такий захід забезпечення кримінального провадження є необхідний, оскільки вказане визнано речовими доказами та вона може бути використано в кримінальному провадженні для встановлення істини, а тому дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та накладення арешту на майно.
В той же час, слідчий суддя зазначив, що вилучене майно, а саме: автомобіль «Рено Магнум», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом марки «Кроне», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою максимального дотримання права власності громадян на належне їм майно та враховуючи, що ризики знищення, зміни, або відчуження майна власником, слідчим не наведені, підлягає поверненню власникам та вирішив повернути вказане майно ОСОБА_10 , як особі, у якої було його вилучено.
Вирішуючи питання про повернення майна, в супереч викладеному в мотивувальній частині ухвали, в якій зазначено про те, що автомобіль «Рено Магнум», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_8 , а напівпричеп марки «Кроне», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , у її резолютивній частині слідчий суддя визначив, що вказане майно підлягає поверненню ОСОБА_10 . Більше того, в мотивувальній частині ухвали слідчого судді відсутнє посилання на необхідність повернення металобрухту, однак в резолютивній частині ухвали вказана про те, що його також необхідно повернути ОСОБА_10 .
Таким чином, слідчий суддя допустив протиріччя та виклав резолютивну частину ухвали, зміст якої не відповідає її мотивувальній частині, що робить не можливим належне її виконання та є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 171 КПК у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та перелік і види майна, що належить арештувати.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про невідповідність клопотання слідчого вказаним вимогам кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.
Як вже було зазначено, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводиться за фактом заготівлі та операцій з металобрухтом особами, які не мають статусу суб`єкта господарювання.
Безпосереднім предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 213 КК України є металобрухт.
З протоколу огляду місця події від 03.08.2021 року, який долучений до клопотання видно, що під час огляду було виявлено автомобіль «Рено Магнум», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом марки «Кроне», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який повністю заповнений металобрухтом чорних металів та вилучено зазначене майно до ВП №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням, слідчий просив накласти арешт на автомобіль «Renault MagnumАЕ440.19», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 та на спеціалізований напівпричеп «Krone», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , який заповнений предметами схожими на металобрухт, з забороною відчуження, користування та розпорядження.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Всупереч вказаному, в клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування та, навіть, посилання на те, що майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або перетворене.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що автомобіль та напівпричеп у даному випадку є лише засобом вчинення злочину, в той час, як металобрухт є безпосереднім його предметом, однак клопотання слідчого не містить вимоги про накладення арешту на основний, в межах даного кримінального провадження, речовий доказ, а саме металобрухт з зазначенням його кількості, що, в свою чергу, не узгоджується з вимогами ст. ст. 170-171 КПК України.
Більше того, у випадку підтвердження обставин щодо здійснення незаконних операцій з вказаним металобрухтом, він підлягатиме спеціальній конфіскації, однак клопотання слідчого не містить посилання на п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, яка передбачає, що арешт на майно може бути накладено, в тому числі з метою забезпечення спеціальної конфіскації.
Крім зазначеного, у своїй апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з рішенням слідчого судді, фактично просить апеляційний суд визначити місце зберігання речового доказу та передати арештоване майно власникам, що виходить за межі компетенції слідчого судді під час вирішення питання про накладення арешту на майно.
Так, відповідно до вимог ч. 5 ст. 168 КПК України, після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, Порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затверджений спільним наказом №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року, визначає, що місце зберігання речового доказу у кримінальному провадженні визначається, в тому числі, постановою слідчого/прокурора.
Таким чином, оскільки ч. 5 ст. 173 КПК України містить вичерпний перелік обставин, які мають бути зазначені в ухвалі слідчого судді, у разі задоволення клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора не ґрунтуються на вимогах закону.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
При цьому, з огляду на те, що ухвала слідчого судді скасовується через неналежне дотримання вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд не входить в перевірку інших доводів по суті клопотання слідчого, які повинні бути враховані та перевірені під час нового розгляду у випадку повторного звернення з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000028 від 07 липня 2021 року скасувати.
Постановити нову, якою клопотання слідчого СВ Новомосковського РВПГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000028 від 07 липня 2021 року повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4