Дата документу 08.09.2021 Справа № 937/7533/21
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/871/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/7533/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 серпня 2021 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 серпня 2021 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 на строк 56 днів застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Одночасно визначено ОСОБА_8 розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання передбачених КПК підозрюваним обов`язків у сумі 136 200 гривень.

Встановлено передбачені п.п.1, 2, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК зобов`язання у разі внесення застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилається на її незаконність та необґрунтованість. Зазначає про відсутність доказів та, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти передбаченим ч.1 ст.177 КПК ризикам. Тому просить ухвалу суду скасувати і обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Під час апеляційного розгляду захисник підтримав апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , якому 07.08.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.3 ст.369-2 КК злочину.

Слідчий суддя задовольнила клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що докази, які були зазначені в клопотанні підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст.177 КПК, слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодилася з існуванням заявлених у клопотанні ризиків. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

На існування заявлених ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі доведення його вини.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, що дають підстави вважати, що ОСОБА_8 з метою уникнення покарання та відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК.

Ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК підтверджується тим, що ОСОБА_8 покидаючи місце вчиненого ним злочину, маючи на меті уникнення затримання та подальшого настання невідворотного покарання за його вчинення, викинув на проїжджу частину грошові кошти, отримані ним від ОСОБА_10 в якості неправомірної вигоди і не зупиняючи автомобіль, застосовуючи фізичну силу та погрози її застосування відносно останнього, намагався пошкодити та відібрати у ОСОБА_10 відповідне обладнання, задіяне для документування його злочинної діяльності, а після того, як свідок ОСОБА_10 покинув автомобіль на ходу, підозрюваний ОСОБА_8 транспортний засіб не зупинив, а продовжив рух у невідомому напрямку та вжив заходів на приховування свого автомобіля та слідів вчиненого злочину, які на ньому збереглися. Вказаний транспортний засіб було відшукано тільки через добу, завдяки вжитим розшуковим заходам.

На теперішній час, проведеними органом досудового розслідування слідчими (розшуковими) діями, не встановлено місцезнаходження однієї купюри номіналом по 100 (сто) доларів США, з числа раніше виданих ОСОБА_10 заздалегідь ідентифікованих та помічених люмінесцентною фарбою грошових коштів; не встановлено також місцезнаходження мобільного телефону ОСОБА_8 , який має значення речового доказу у кримінальному провадженні, використовувався останнім під час вчинення злочину та зберігає відповідну інформацію, яка має значення для розслідування провадження. Таким чином, перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із вищевказаних речей чи документів.

У випадку обрання до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, не виключається вірогідність особистих зустрічей підозрюваного зі свідками, що негативно впливатиме на психологічний та моральний їх стан у провадженні, провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень або їх змінити, що викривають підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину, очікуючи на можливу його помсту, що вплине на швидке, повне, всебічне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню, а також на об`єктивність та швидкість судового розгляду кримінального провадження.

За змістом ст.ст. 23, 95 КПК, показання свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки, а оскільки наразі триває досудове розслідування, то, на думку колегії суддів, у кримінальному провадженні дійсно існують ризики того, що ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на свідків, експертів у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вищевказане може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню, а саме, встановлення мотиву та мети вчинення кримінального правопорушення (злочину), виду і розмірів завданої шкоди, а також розміру процесуальних витрат, що являється ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК.

Факт, тривалого перебування ОСОБА_8 на посаді оперуповноваженого УСБУ, також підтверджує наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК, оскільки він будучи діючим працівником правоохоронного органу має необхідні та достатні знання, що стосуються проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, тому може перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення.

В той же час, підозрюваний ОСОБА_8 відмовився надавати свої біологічні зразки для проведення необхідних судових експертиз у кримінальному провадженні, також в порядку ст.63 Конституції України відмовився від дачі показів, щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, тим самим створюючи перешкоди для здійснення швидкого, повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні.

Ухвалене слідчими суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення для вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки їх наявність та міцність, а також і характеризуючі дані особу, на що є посилання в апеляції захисника, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 .

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні та своїм рішенням забезпечила високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого суді є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 серпня 2021 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4