Справа № 638/2398/21
Провадження № 1-кп/638/1065/21
УХВАЛА
Іменем України
19 жовтня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР 27.11.2020 р. №0003760 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий, -
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, -
встановив:
22.02.2021 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄДР 27.11.2020 р. №0003760 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого проти клопотання прокурора заперечував, просив суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Суд, вислухавши думки сторін з приводу заявлених клопотань та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 було застосовано та в подальшому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 9.01.2021 року, строком до 27.02.2021 року.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2021 року, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.04.2021 року.
Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку із ризиками у справі.
При цьому суд виходить з наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, докази в судовому засіданні не перевірені й під страхом можливості застосування покарання, передбаченого санкцією статті, яка інкримінована обвинуваченому, останній може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки наслідки та ризик втечі для нього у цьому випадку можуть бути визнані як більш небезпечні, ніж покарання і процедура його відбування. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому та імовірну можливість продовження ними протиправної поведінки у подальшому.
Згідно статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу судом було оцінені всі обставини з урахуванням представлених сторонами кримінального провадження матеріалів, а також вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.
Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк» проти України).
Відповідно до п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, в даному випадку ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ. Враховуючи покарання, яке передбачено за вказане правопорушення, існує ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду, окрім того, існує ризик вчинення інших злочинів.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
А тому суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Стосовно позиції захисника щодо доцільності розгляду питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з посиланням на те, що обвинувачений не створив своєю поведінкою приводу вважати, що матиме місце неналежне ставлення з його боку до виконання процесуальних обов`язків та відповідно свідчить про відсутність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд зазначає, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він керується ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою обмеження прав на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках і за встановленою процедурою, які встановлені та дотримані при розгляді вказаного клопотання: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що в сукупності вказує на підвищену суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи обвинуваченого, останній не працює, не має законного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, суд вважає, що у вказаному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, суддя,
ухвалив:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківська слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 17 грудня 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 , в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали.
Головуючий: