Провадження №1-кс/127/8941/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2021 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 20 липня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000102 від 09.07.2021,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, звернулася до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з даною скаргою, посилаючись на те, що 15 липня 2021 року вона одержала повідомлення від слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 за №2687/14-01-04-21 від 10.07.2021 про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000102 від 09.07.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, без надання їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого і також без вмотивованої постанови слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні її потерпілою у вищезазначеному кримінальному провадженні. Скаржник вважає, що має процесуальний статус потерпілого з дня подачі заяви на ім`я директора ТУ ДБР у м. Хмельницькому з 26 березня 2021 року про вчинення щодо неї кримінального правопорушення суб`єктом злочину керівником прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 , котрим не забезпечено як організатором діяльності прокуратури виконання ухвал Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2020 року по справі №127/19306/2020, 16 листопада 2020 року по справі №127/24472/2020, 21 жовтня 2020 року по справі №127/22205/2020, 03 грудня 2020 року по справі №127/25929/2020, 22 лютого 2021 року по справі №127/28440/2020.

У ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства проголошується обов`язковість судових рішень і судові рішення є обов`язковими до виконання, а їх невиконання з боку службових осіб є спеціальним видом службового зловживання (ст. 364 КК України), що карається за ст. 382 КК України. Предметом цього злочину є рішення суду, що набрало законної сили. Керівником Вінницької обласної прокуратури, як організатором діяльності прокуратури, не організовано, не забезпечено виконання вищезазначених ухвал Вінницького міського суду Вінницької області, що свідчить про його бездіяльність. Останній зобов`язаний і мав реальну можливість забезпечити виконання судових рішень, але не організував і не забезпечив їх виконання, крім того, не забезпечив і не організував безпосередній розгляд і вирішення її клопотань, наданих на його ім`я, а саме: від 26.03.2019, 25.08.2020, 29.09.2020, 29.10.2020, 02.11.2020, 04.11.2020, 13.11.2020, 02.12.2020, 07.12.2020, 21.12.2020, 06.01.2021, 08.02.2021, 19.02.2021, 15.03.2021. По жодному клопотанню не надано відомостей про результати розгляду і вирішення цих клопотань шляхом надання вмотивованих постанов прокурорів Вінницької обласної прокуратури про задоволення клопотань або про повну чи часткову відмову у їх задоволенні, що принижує її честь і гідність, завданої її таким чином моральної шкоди. Але в постанові від 20 липня 2021 року слідчий четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 зазначає, що дослідивши наявні матеріали кримінального провадження №0000102 від 09.07.2021 слід зазначити, що на даний час підстав для визнання її потерпілою немає, не надавши жодного доказу. Обгрунтування не має зводитись виключно до цитування положень законодавства. Цитування мають підтверджувати лише відповідні аргументи, цитування без аргументів не є обгрунтування тверджень, зазначених в постанові про відмову у визнанні її потерпілою у вищезазначеному кримінальному провадженні. Скаржник вважає оскаржувану постанову про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000102 від 09.07.2021 незаконною, безпідставною, неаргументованою, невмотивованою, яка підлягає скасуванню у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, вимоги скарги підтримала та просила їх задоволити.

Слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що наразі органом досудового розслідування ще не встановлено, чи виконані ухвали суду прокуратурою, чи ні.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000102 від 09.07.2021, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Судовим розглядом встановлено, що четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000102 від 09.07.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, яке було розпочате за заявою ОСОБА_3 та на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду.

20 липня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 з клопотанням про залучення її до вищезазначеного кримінального провадження в якості потерпілої.

Згідно з постановою слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 20 липня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000102 від 09.07.2021 відмовлено. В оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_4 зазначила, що підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілою на даний час немає, в ході досудового розслідування не було встановлено будь-яких даних, котрі б вказували на наявність збитків, заподіяних ОСОБА_3 .

Основний закон України забезпечує кожному право на захист своїх прав та свобод у судовому порядку. Охорона гарантованих Конституцією прав та інтересів є одним із провідних завдань кримінального провадження. Інститут відшкодування шкоди у кримінальному провадженні є необхідним для справедливого судового розгляду та відновлення порушених прав.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Обов"язок розгляду клопотань як загальна умова досудового розслідування є гарантією захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, оскільки надає їм можливість активно впливати на хід досудового розслідування, а також є однією з гарантій всебічного, повного й об"єктивного дослідження обставин кримінального провадження, щодо якого проводиться досудове розслідування.

Кримінальний процесуальний закон (статті 55-59 КПК України) юридично закріплює статус потерпілого учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасника процесу.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як зазначила ОСОБА_3 у судовому засіданні, кримінальним правопорушенням їй була завдана моральна шкода.

Вважаю, що очевидність та достатність підстав (ч. 5 ст. 55 КПК України) є оціночним судженням, і вони з`ясовуються через слідчі дії. Значення слідчих дій полягає в тому, що вони є основним способом збирання доказів і звідси основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань. Закон покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України). Кримінальний процесуальний Кодекс України не вимагає від заявника надання органу досудового розслідування доказів моральної або іншої шкоди для надання йому статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Відповідно ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, приймаючи процесуальне рішення, слідчий, прокурор складає мотивовану постанову, де аргументує прийняте рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови, слідчий ОСОБА_4 , в порушення вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, не аргументує прийняте рішення, не спростовує обставини, на які вказує ОСОБА_3 .

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, вважає що скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 20 липня 2021 року про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000102 від 09.07.2021 слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 40, 55, 220, 303, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 20 липня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000102 від 09.07.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, - скасувати.

Зобов"язати слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 пам"ятку про процесуальні права і обов"язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000102 від 09.07.2021.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: