Справа № 492/243/21
Провадження № 1-кп/492/74/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001387 від 18.12.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Арцизького району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Арцизького районного суду Одеської області від 19.05.2011 року за ст. ст. 187 ч. 3, 289 ч. 2, 304 ч. 1, 185 ч. 3, ст. 70 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі;

-вироком Арцизького районного суду Одеської області від 05.06.2019 року за ст. 185 ч. 3 КК України, до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 18 грудня 2020 року, у невстановлений час, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, приступив до керування автомобілем марки «ВАЗ-2101», р/н НОМЕР_1 , чим допустив порушення вимог п/п а) п. 2.1. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р.) далі - Правила, що зобов`язують водія:

п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а)посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».

У подальшому, в зазначений день приблизно о 18:00 годині водій ОСОБА_4 грубо порушив пункти: 1.5., 2.3. б); 10.1., 12.4., 12.9 б) зазначених Правил, які зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»

п.12.9. (б) водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил».

Керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101», ОСОБА_4 здійснював рух з ввімкнутим освітленням передніх фар, у темну пору доби, при достатній видимості, здійснював рух по освітленій вуличними ліхтарями ділянці, по асфальтованому, вологому дорожньому покриттю проїзної частини вулиці Дружби в селі Плоцьке Арцизького району Одеської області, на якій організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху у протилежних напрямках, з боку с. Виноградівка у напрямку м. Арциз, з невстановленою органами слідства швидкістю.

Будучи неуважним, не переконалася в безпеці свого руху, не врахував дорожню обстановку та стан проїзної частини, свої практичні навички керування транспортними засобами, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, обрав швидкість руху, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість йому постійно контролювати рух автомобіля.

Наближаючись до розташованого праворуч за ходом руху будинку № 37 по вул. Дружби ОСОБА_4 мав об`єктивну можливість завчасно побачити попереду двох пішоходів-жінок, які рухалися по правому узбіччю, одна біля другої, у попутному з автомобілем напрямку.

Здійснюючи подальший рух, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, та маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події, ОСОБА_4 відволікся від керування, не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу, не забезпечив рух керованого автомобіля в межах своєї смуги руху, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, а навпаки нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, втратив контроль над керуванням свого транспортного засобу, в результаті чого допустив неконтрольований виїзд свого транспортного засобу за межі проїзної частини на праве за ходом руху узбіччя, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка там перебувала.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: 2 саден на крилі носу зліва, садно у зовнішнього кута правого ока, синець по задньо-зовнішній поверхні середньої третини правого передпліччя; рана по верхньому краю кульшової кістки зліва, зі слідами розтягування шкіри в кінцях рани, і по верхньому краю лівої і правої лобкової кістки, в паховій складці зліва; зправа по задньо - зовнішній і зовнішній поверхні тазу, стегна до колінного суглобу, чисельні синці більш 50, на рівні кульшового суглобу і нижче, група смугастих синців; синець по внутрішній поверхні верхньої третини правого стегна; синець по внутрішній поверхні середньої третини правого стегна; 7 синців по передньо -внутрішній поверхні нижньої третини правого стегна; 3 синця по внутрішній поверхні правого колінного суглобу; синець по задній поверхні верхньої третини правої гомілки; 6 синців по задній поверхні третини лівої гомілки; синець по передньо - внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки; 4 садна по передній поверхні нижньої третини правої гомілки і гомілково-ступневого суглобу; крововилив під м`яку мозкову оболонку по базальній поверхні в ділянці середньої черепної ямки зліва та зправа, навколо стовбуру мозку, та мозочків; розрив зв`язок між 2 та 3 шийним хребцем; перелом грудини на рівні 3 міжреберного проміжку; закритий перелом 2-3-4-5 правих ребер, та 2-3-4-5-6-7-8 лівих ребер і краю реберної дуги по середньо-ключичній лінії; розрив зв`язок і міжхребцевого диску між 8 та 9 грудними хребцями; розрив лобкового симфізу з розходженням кісток; закритий перелом правої лобкової і сідничної кістки; багато-осколковий перелом крижі, з повним відривом крижі від хребта, на рівні між 5 попереком хребцем, і крижею, більш виразний осколковий перелом крижі у місті з`єднання крижі з клубовою кісткою з права, з пошкодженням зв`язок зліва та справа у місті з`єднання крижі з клубковою кісткою; закритий осколковий перелом верхньої третини правого стегна, нижче малого вертлюга, з осколковим переломом та малого вертлюга, та шийки правої стегнової кістки; розрив сечового міхура; крововилив під зовнішню оболонку у місцях входу і виходу судин серця, під плевру в ділянці кореня легенів, які у сукупності-відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_8 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями при ДТП та настала від сполученої травми голови, шиї, тулуба кінцівок, внаслідок розвинутого травматичного шоку.

Після наїзду водій ОСОБА_4 на керованому автомобілі марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з місця пригоди зник та оперативно розшуковими заходами був встановлений.

Таким чином, допущенні водієм ОСОБА_4 порушення вимог пунктів 1.5., 2.1.а), 2.3. б), 10.1., 12.4., 12.9. б) «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно - небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілої ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав частково та пояснив суду, що вони виїхали на автомобілі марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 з с. Новомиколаївка. Його засліпила машина і він не побачив, що на дорозі хтось стоїть, був удар, але сама ДТП сталась не на узбіччі, а на проїжджій частині дороги. Потім він пішов на узбіччя і сказав водію в іншій машині, щоб викликали швидку. Він особисто не викликав швидку допомогу, але кричав, щоб викликали швидку допомогу. Також повідомив, що він залишив місце ДТП, оскільки був в шоковому стані. Пізніше його затримали співробітники поліції. Посвідчення водія він не має. Через свого адвоката він спілкувався з потерпілими, щоб відшкодувати завдану шкоду. Про скоєне жалкує, щиро розкаюється та цивільний позов визнає в повному обсязі

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що ОСОБА_8 , яка загинула внаслідок ДТП, була її матір`ю. 18 грудня 2020 року в 16:00 годин вона приїхала додому. Сусідка почула удар, і сказала, що її матір збила машина. Вона побачила, як машину штовхали чоловіки, вона підбігла, машина завелась і вони хотіли піти, вона схопила одного з чоловіків і зупинила, а обвинувачений поїхав. Потім вона побачила матір і викликала швидку. Медсестра реанімувала її матір, але не допомогла. Чоловіки, які були під час події в машині обвинуваченого, залишились на місці події. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання пов`язане з позбавленням волі. Цивільний позов підтримала повністю та просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що вони з обвинуваченим після роботи їхали додому, в автомобілі було п`ять чоловік. В с. Плоцьк, він знаходився в салоні автомобіля на задньому сидінні та грав в телефоні. Вони їхали не швидко. Видно було добре, фари були ввімкнені, після чого почув удар та вийшов з машини та побачив, що жінка лежить. Обвинувачений кричав, щоб викликали швидку. Потім обвинувачений поїхав, а він відійшов в сторону, бо злякався. Обвинувачений поїхав в сторону м. Арциз. Потім він побачив обвинуваченого у відділенні поліції. Він вважає, що обвинувачений злякався, і тому поїхав з місця події.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вони йшли додому з померлою ОСОБА_8 . Був дощ, вони не могли йти по узбіччю, оскільки там було болото. Вони пішли по краю асфальту та побачили як їхали автомобілі, світло фар горіло у двох автомобілів, тому ми відійшли на узбіччя і в цей момент сталась ДТП. Коли їх вдарив автомобіль, вона втратила свідомість, після чого побачила машину, яка зупинилась і їй хотіли допомогти. Потім вона побачила, що лежить померла. Співробітники поліції приїхали швидко, а швидка довго їхала. Вона не бачила обвинуваченого та його автомобіль, тому що була без свідомості. На місці дорожньо транспортної пригоди близько 5 метрів був ліхтар.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що він їхав додому з колегою, було темно. В с. Плоцьк в зустрічному напрямку рухався автомобіль, коли вони розминулись, він боковим зором побачив, що хтось відлетів від машини, погано було видно. Вони побачили жінку, запропонували їй допомогу, вона відмовилась, і питала де кума, було погано видно, вони навіть іншу жінку не бачили одразу. Обвинувачений зупинився на дорозі після удару та питав як, що, потім всі побігли до автомобіля. Обвинувачений навіть спитав, ви п`яні?. Де був автомобіль після дорожньо транспортної пригоди він не пам`ятає. Місце удару було на узбіччі та були деталі від автомобіля. Коли кричали родичі, обвинуваченого вже не було на місці події.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він їхав в автомобілі, яким керував обвинувачений. Вони їхали з роботи додому, на дорогу останній майже не дивився, було темно, він жінку на дорозі не бачив, коли збили, тоді побачив. Вони вийшли з автомобіля і обвинувачений кричав, щоб викликали швидку допомогу. Він не постійно дивився на дорогу, всі були стомлені. Фари на автомобілі були увімкнені. Автомобіль вдарив жінку правою частиною. Обвинувачений відійшов від померлої і поїхав, а вони всі залишились на місці. З машини, яка рухалась в зустрічному напрямку вийшли чоловіки, які допомагали постраждалій. Удар був на проїзній частині дороги. Через 15 хвилин після того, як обвинувачений поїхав, обвинувачений зателефонував в питав, чи жива постраждала, чи приїхала на місце події швидка.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що обвинувачений його рідний брат. Він був в машині, та сидів зправа ззаду. Під час руху автомобіля він не дивився на дорогу, він зрозумів, що стало холодно в машині і потім зрозумів, що сталось ДТП. Обвинувачений підійшов до померлої, кричав, щоб викликали швидку допомогу і одразу поїхав. Обвинувачений викликав швидку і поїхав, чому, він не знає. Співробітники поліції їх допитували, він сказав, що обвинувачений їде до відділення поліції, щоб співробітники поліції його забрали.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що точної дати він не пам`ятає, вони з ОСОБА_4 їхали на автомобілі додому в с. Теплиця з с. Новомиколаївка. В автомобілі було 5 чоловік. Спиртні напої вони не вживали. Він сидів на задньому сидінні автомобіля, а обвинувачений ОСОБА_4 сидів за кермом автомобіля. Приблизно за 2 місяці до дорожньо транспортної пригоди обвинувачений купив автомобіль. Приблизно в 18:00 годині в с. Плоцьк сталася дорожньо транспортна пригода. Водія ніхто не відволікав від керування автомобілем. Свідок на дорогу не дивився, однак він відчув різкий удар в праву сторону автомобіля, коли вийшли з салону автомобіля, то побачили жінку, яка лежала на узбіччі. Обвинувачений кричав, щоб викликали швидку. Викликав швидку інший водій автомобіля, що їхав у зустрічному напрямку. Він на місці дорожньо транспортної пригоди залишився до кінця. Обвинувачений поїхав з місця дорожньо транспортної пригоди на своєму автомобілі в сторону м. Арциз. Додому вони самі доїхали після допиту. Обвинувачений подзвонив ОСОБА_12 , прощо вони розмовляли, йому не відомо. З якою швидкістю їхав автомобіль, він не бачив, освітлення на автомобілі було, автомобіль перебував у справному стані.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що він їхав додому з роботи з ОСОБА_11 , було темно. В с. Плоцьк в зустрічному напрямку рухався автомобіль, коли вони розминулись, водій сказав, що там когось збили. Вони побачили жінок, одній з них запропонували допомогу, інша була непритомна. Свідок ОСОБА_15 викликав швидку допомогу. Обвинувачений через декілька хвилин після ДТП зник. З машини обвинуваченого вийшло декілька чоловік. Сліди від машини були на обочині, приблизно 40 см. від проїжджої частини

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, документи, висновки експертів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- витягом з ЄРДР за № 0001387 від 18.12.2020 року, згідно якого 18.12.2020 року, приблизно о 18:00 годині, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101» зеленого кольору, рухався по вул. Дружби в с. Плоцьк Арцизького району Одеської області, збоку с. Виноградівка в напрямку м. Арциз, де навпроти будинку № 41 43 здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які рухалися в попутному напрямку. Після здійснення ДТП водій ОСОБА_4 з місця пригоди зник. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих травм померла на місці пригоди, інший пішохід не постраждала (ЄО Арцизьке ВП 4591);

- випискою ЄО-4591 від 18.12.2020 року;

- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , згідно якого автомобіль марки «ВАЗ-2101», р/н НОМЕР_1 належить ОСОБА_16 ;

- протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 18.12.2020 року та фото таблицею до нього та план-схемою ДТП, згідно якого, місцем проведення огляду є АДРЕСА_2 . НА момент огляду транспортного засобу, причетного до ДТП не виявлено, виявлено осип скла від автомобіля, ґудзик від куртки. На узбіччі виявлено труп ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду від 19.12.2020 року та фототаблицею до нього, згідно якого на околиці м. Арциз виявлено автомобіль марки «ВАЗ-2101», р/н НОМЕР_1 . Зображено пошкоджену передню праву фару автомобіля марки «ВАЗ-2101», р/н НОМЕР_1 . Зображене пошкоджене лобове скло автомобіля марки «ВАЗ-2101», р/н НОМЕР_1 ;

- висновком експерта № 133 від 19.12.2020 року, згідно якого при розтині трупа ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: подряпина вище внутрішнього кінця правої надбрівної дуги; садно на переніссі зліва; 2 садна на крилі носу зліва; садно у зовнішнього кута правого ока; синець по задньо-зовнішній поверхні середньої третини правого передпліччя; рана по верхньому краю кульшової кістки зліва, зі слідами розтягуваннями шкіри в кінцях рани, і по верхньому краю лівої і правої лобкової кістки, в паховій складці зліва; зправа по задньо -зовнішній і зовнішній поверхні тазу, стегна до колінного суглобу, численні синці більш 50, на рівні кульшового суглобу і нижче, група смугастих синців; синець по внутрішній поверхні верхньої третини правого стегна; синець по внутрішній поверхні середньої третини правого стегна; 7 синців по передньо-внутрішній поверхні нижньої третини правого стегна; 3 синця по внутрішній поверхні правого колінного суглобу; синець по задній поверхні верхньої третини правої гомілки; 6 синців по задній поверхні верхньої третини лівої гомілки; синець по передньо-внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки; 4 садна по передній поверхні нижньої третини правої гомілки і гомілково-ступневого суглобу; крововилив під м`яку мозкову оболонку по базальній поверхні в ділянці середньої черепної ямки зліва та зправа, навколо стовбуру мозку, та мозочків; розрив зв`язок між 2 та 3 шийним хребцем; перелом грудини на рівні 3 міжреберного проміжку; закритий перелом 2-3-4-5 правих ребер, та 2-3-4-5-6-7-8 лівих ребер і краю реберної дуги по середньо-ключичній лінії; розрив зв`язок і міжхребцевого диску між 8 та 9 грудними хребцями; розрив лобкового симфізу з розходженням кісток; закритий перелом правої лобкової і сідничної кістки; багато-осколковий перелом крижі, з повним відривом крижі від хребта, на рівні між 5 попереком хребцем, і крижею, більш виразний осколковий перелом крижі у місті з`єднання крижі з клубовою кісткою зправа, з пошкодженням зв`язок зліва та зправа у місті з`єднання крижі з клубовою кісткою; закритий осколковий перелом верхньої третини правого стегна, нижче малого вертлюга, з осколковим перелом великого та малого вертлюга, та шийки правої стегнової кістки; розрив сечового міхура; крововилив під зовнішню оболонку у місця входу і виходу судин серця, під плевру в ділянці кореня легенів. Наявні тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 могли утворитися при вказаних у постанові обставинах тобто, удару частинами рухаючогося автомобілю. Численність, масивність, сполученість тілесних ушкоджень, ознаки струсу організму - крововилив під зовнішню оболонку у місця входу і виходу судин серця, під плевру в ділянці кореня легенів, вкладаються в картину травмування пішохода частинами рухаючогося автомобілю. По наявним тілесним ушкодженням можна припустити, ще у момент отримання тілесних ушкоджень постраждала була звернута правою, бічною частиною таза та стегна до пошкоджуючого предмету. Причиною смерті ОСОБА_8 , стала сполучена травма голови, шиї, тулуба, кінцівок і розвинутий травматичний шок, на що вказує: крововилив під м`яку мозкову оболонку; перелом шиї; перелом грудного відділу хребта; переломи грудини, лівих і правих ребер; численні переломи кісток тазу; перелом правої стегнової кістки; малокров`я внутрішніх органів. Смерть ОСОБА_8 , стоїть в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями при ДТП. Наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_8 , отриманими нею при ДТП, згідно п. 2.1.3.е.н.и. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995р.) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя. З акта судово-токсикологічного дослідження 6611/133, в крові від трупа ОСОБА_8 виявлено 3,0%о етилового спирту, що при житті могло відповідати тяжкій алкогольній інтоксикації;

- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 6611/133 від 29 грудня 2020 року, згідно якого при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_8 в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 3,0%о;

- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 1381 від 23.12.2020 року, згідно якого кров трупа ОСОБА_8 , відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти В за системою АВО;

- висновком експерта № 590 та фототаблицею до нього, згідно якого на одязі (куртці) й взутті (капцях), які належали ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначаються поодинокі пошкодження, характерні для ДТП.

На куртці розташоване наступне:
-на передній поверхні правої полички куртки, з переходом на передню поверхню рукава, в верхніх відділах, визначається пошкодження «1», у вигляді розриву, який міг бути утворений в результаті надмірного перерозтягання тканини;

-на спинці куртки справа, в нижніх відділах, поблизу бічного шва, мається ділянка «2» з поодинокими пошкодженнями, які володіють ознаками різано - рваних і могли бути утворені травмуючим предметом (предметами), який (які) має (мають) гостру ріжучу кромку (кромки) з подальшим надмірним перерозтяганням тканини;

-в правій пахвовій області куртки розташовується пошкодження «3», у вигляді розриву, який міг бути утворений в результаті надмірного перерозтягання тканини, визначити відноситься він до «свіжого» чи ні не представляється можливим.

На капцях розташоване наступне:
-на підошовній поверхні капців визначаються ділянки свіжої стертості, які могли бути утворені внаслідок ковзання по якійсь нерівній шорохуватій поверхні, якою могло бути й дорожнє покриття;

-на підошовній поверхні обох капців, в передніх відділах, маються переривчасті на протязі ділянки свіжої стертості, а також на підошві правого капця, в області зовнішнього краю, в задніх відділах, визначається ділянка свіжої стертості, декілька косо-поперечної орієнтації, які могли бути утворені в результаті ковзання підошов по слідоутворюючій поверхні, з плоскими, неінформативними валиками і борозенками, визначити механізм утворення яких не представляється можливим.

Враховуючи поодинокі пошкодження на одязі (куртці) та наявність неінформативних слідів ковзання на взутті (капцях) пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , можна висловитися, що, найімовірніше, в момент первинного контактування з транспортним засобом вона перебувала у вертикальному або близькому до такого положенні, але визначити якою частиною тіла була звернена до нього, а також стояла або рухалася пішохід в момент контактування з транспортним засобом, не представляється можливим через недостатність судово-медичних даних.

На одязі пішохода ОСОБА_8 слідів переїзду колесами автомобіля та волочіння по проїзній частині не виявлено;

-висновком експерта автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля «ВАЗ 2101» № 20-7471 від 18 лютого 2021 року та фототаблицею до нього, згідно якого рульове управління автомобіля «ВАЗ-2101», р/н НОМЕР_1 на момент огляду, а відповідно і на момент ДТП не відповідало вимозі п. 31.4.2. (а) Правил дорожнього руху України, однак знаходилося в працездатному стані. Система освітлення головних фар автомобіля «ВАЗ-2101», р/н НОМЕР_1 на момент огляду перебувала в технічно несправному стані. Несправність системи освітлення головних фар автомобіля «ВАЗ-2101», р/н НОМЕР_1 полягала у пошкодженні розсіювача скла правої фари та контактів гніздового з`єднання головки до вусику лампи контакту дальнього світла лівої фари. Обставини, які призвели до утворення цих несправностей, детально описаний у дослідницькій частині. Несправність правої фари виникла в момент настанні даної події. Несправність лівої фари, а саме горіння дальнього світла, виникла в момент довготривалої експлуатації, яку водій міг виявити перед виїздом у ході візуального огляду з`єднання та перевірці горіння лампи у режимі дальнього світла. На момент експертного огляду, а відповідно і на момент ДТП гальмівна система, рульове управління та ходова автомобіля «ВАЗ-2101», р/н НОМЕР_1 перебували в працездатному стані й могли виконувати задані функції по керуванню автомобілем, а отже були відсутні технічні несправності на досліджуваному автомобілі, які могли б привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу. Оскільки на досліджуваному автомобілі марки «ВАЗ-2101», р/н НОМЕР_1 на момент ДТП були відсутні технічні несправності (гальмівної системи, рульового управління та ходової частини), які могли б привести до втрати курсової стійкості й керованості даного транспортного засобу, то питання: «Якщо ні, то які причини та час відмови в роботі систем: до чи після ДТП?» та «Чи мав змогу водій своєчасно виявити відмови в роботі зазначених систем автомобіля до настання ДТП?», не вирішувались;

- висновком експерта транспортно трасологічної експертизи деталей та слідів і пошкоджень на автомобілі марки «ВАЗ 2101» № НОМЕР_3 від 23 лютого 2021 року та фототаблицею до нього, згідно якого на автомобілі марки «ВАЗ - 2101» р.н. НОМЕР_1 визначається наявність слідів і пошкоджень які можливо віднести до утвору їх у результаті контактування з об`єктом, який не має рівноміцних металу кромок, із залишенням характерних для контактування з тілом людини пологих деформацій. Розподіл зазначених ушкоджень і ступінь їх виваженості характерно для наступного механізму контактування з пішоходом - первинне контактування з передньою фронтальною частиною автомобіля, а саме з переднім бампером, правою передньою фарою, правим переднім крилом та передньою частиною капоту на відстані 0-42 см від правої бічної частини, направленістю спереду назад відносно поздовжньої осі автомобіля, після чого пішохода закидає на капот та верхню частину правого переднього крила автомобіля потім він контактував з правою частиною вітрового скла. Питання відносно куту контактування автомобіля марки «ВАЗ - 2101» р.н. НОМЕР_1 з тілом людини не вирішувалось по причині вказаній в дослідницькій частині. Встановити експертним шляхом місце наїзду автомобіля марки «ВАЗ - 2101» на пішоходів, у вигляді геометричної точки, а відповідно і розташування автомобіля відносно меж проїзної частини дороги, не є можливим по причині відсутності достатньої слідової, однак можна стверджувати, що місце наїзду розташовується безпосередньо перед розташуванням осипу скла автомобіля, а якщо даний слід був залишений колесами автомобілем марки «ВАЗ - 2101» р.н. НОМЕР_1 , то можна стверджувати, що місце наїзду мало місце за межами проїзної частини дороги на правому узбіччі за напрямком руху автомобіля. Частина наданих на дослідження фрагментів скла, які були вилучені з місця події, раніше становили єдине ціле з фрагментами, які лишилися на фарі і були розсіювачем скла правої фари автомобіля ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_1 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.12.2020 року, схемою та фототаблицею до нього, згідно якого зображено рух пішоходів по узбіччю незадовго до ДТП, свідок ОСОБА_10 показала місце наїзду та їхнє розташування в момент наїзду. Вид за ходом руху автомобіля марки «ВАЗ-2101»;

- висновком експерта автотехнічної експертизи обставин та механізму наїзду автомобіля «ВАЗ-2101» на пішохода № 21-857 від 23 лютого 2021 року, згідно якого водій автомобіля ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_1 перед будь якою зміною напрямку руху повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеки іншим учасникам руху, та рухатися не перевищуючи швидкість руху транспортних засобів в населеному пункті, а також не рухатися по узбіччю, яке не призначено для руху транспортних засобів, що передбачено вимогами п.п. 10.1, 12.4, 12.9 (б) та 1.10 Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 12.4, 12.9 (б) та 1.10 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_1 , виконуючи вимоги п.п. 10.1 та 1.10 Правил дорожнього руху України, мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти настанню даної події. Дії водія автомобіля ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 12.4, 12.9 (б) та 1.10 Правил дорожнього руху України, однак невідповідність вимогам п.п. 10.1 та 1.10 ПДР створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ним у причинному зв`язку.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За положеннями ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким злочином.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом із співмешканкою та її дітьми,за місцем проживання характеризується задовільно. Не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога. Згідно повідомлення територіального сервісного центру МВС № 5145 ОСОБА_4 посвідчення водія не отримував.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень і поведінку після скоєння злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Також судом враховуються дані досудової доповіді, наданої органом пробації, відповідно до яких беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Беручи до уваги ту обставину, що будучи раніше судимим ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, офіційно не працює, має стійку схильність до вчинення умисних кримінальних правопорушень, відбував покарання в місцях позбавлення волі та в період іспитового строку, знову скоїв кримінальне правопорушення, відповідних висновків для себе не зробив та продовжує вести злочинний спосіб життя, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_4 необхідно для його виправлення та запобігання нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі, без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки згідно повідомлення територіального сервісного центру МВС № 5145 ОСОБА_4 посвідчення водія не отримував.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини даного кримінального провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, враховуючи, що обвинувачений після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, з місця події зник, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо тільки лише в умовах ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання пов`язане з позбавленням волі. До такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим 05.06.2019 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, судимість не знята та не погашена у законному порядку, знову, в період іспитового строку, вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Тому, з урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно для його виправлення і припинення нових кримінальних правопорушень призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі, визначивши його строк відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, а саме: винному ОСОБА_4 , що не відбув повністю призначеного покарання за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 05.06.2019 р., з невідбутих ним п`яти років позбавлення волі, слід частково приєднати до покарання, призначеного за даним вироком, призначивши остаточне покарання.

Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини даного кримінального провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо тільки лише в умовах ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого покарання пов`язане з позбавленням волі.

До такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, будучи неодноразово засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, будучи безпосередньо обізнаним про настання кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення відбувавши покарання у місцях позбавлення волі, відповідних висновків для себе не зробив, в період іспитового строку, знов вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та його стійкої позиції на вчинення правопорушень.

Тому, з урахуванням зазначених обставин,а також відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому необхідно для його виправлення і припинення нових кримінальних правопорушень призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі, що за переконанням суду буде відповідати тяжкості правопорушення і не становитиме «особистого надмірного тягаря для винного». Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні обвинуваченому саме такого виду покарання.

Відповідно до ч. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК (2341-14) необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права

керувати транспортними засобами, є неможливим.

З урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особи винуватого, який раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення не маючи права на керування транспортним засобом, поведінки обвинуваченого після скоєння ДТП, який після скоєння ДТП, покинув місце події, який за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований, враховуючи думку прокурора, потерпілої, які просили суд призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді п`яти років і шести місяців позбавлення волі, суд вбачає необхідним застосувати до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд не вбачає підстав, для засування до обвинуваченого положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної залишити без змін тримання під вартою.

Щодо цивільного позову ОСОБА_6 , слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, яка складається з витрат: на поховання, на професійну правничу допомогу, відшкодування моральної шкоди обвинувачений визнав в повному обсязі.

Суд також зазначає, що за правилами ст. ст. 62, 128 КПК України під час кримінального провадження до початку судового розгляду особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом в КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків (ч. 5 ст. 128 КПК України).

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд враховує положення ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України, відповідно до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №42 «Про судову практику по справам про стягнення моральної шкоди», розмір стягнення моральної шкоди, суд встановлює залежно від характеру страждань, які вчинені позивачу, характеру немайнових збитків і з врахуванням інших обставин». При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Сума матеріальної шкоди, пов`язаної з похованням матері потерпілої, в судовому засіданні підтверджена відповідними доказами в розмірі 18 722,50 грн., у зв`язку з чим цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

Щодо заявленого цивільного позову потерпілою ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправмірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям ( усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Підстави, умови, обсяг і спосіб відшкодування шкоди визначається згідно з нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , заявлений нею до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в сумі 150 000,00 грн., суд приходить до висновку, що позов потерпілої підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд також зазначає, що за правилами ст.ст. 62, 128 КПК України під час кримінального провадження до початку судового розгляду особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд враховує положення ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України, відповідно до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №42 «Про судову практику по справам про стягнення моральної шкоди», розмір стягнення моральної шкоди, суд встановлює залежно від характеру страждань, які вчинені позивачу, характеру немайнових збитків і з врахуванням інших обставин». При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, при вирішенні вимог потерпілої ОСОБА_6 щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 150 000,00 грн., суд приймає до уваги положення ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Неправомірними винними діями обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що він, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, скоїв дорожньо транспортну пригоду, внаслідок якої загинула близька людина потерпілої її мати ОСОБА_8 , у зв`язку з чим порушено законні немайнові права потерпілої, потерпілій у справі була заподіяна моральна шкода, потерпіла перенесла моральні страждання у зв`язку зі смертю її матері, потерпіла змушена постійно приймати ліки та препарати для покращення свого здоров`я, чим була поставлена у скрутне матеріальне становище, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Також потерпіла ОСОБА_6 була вимушена звертатися за правовою допомогою, витрачати свій особистий час для участі в розгляді її позову в ході судового розгляду даного кримінального провадження, оскільки відповідач обвинувачений ОСОБА_4 у добровільному порядку заподіяну ним шкоду не відшкодував.

З урахуванням стану здоров`я потерпілої, її переживань, характеру та обсягу страждань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, а також приймаючи до уваги пасивну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 суд, враховуючи вимоги виваженості, розумності і справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілій ОСОБА_6 в розмірі 150 000,00 гривень, та саме така сума відшкодування моральних страждань потерпілій за переконанням суду не будуть становити надмірного тягаря для винного ОСОБА_4 , який має відшкодувати потерпілій таку шкоду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт моральних страждань, понесених позивачем ОСОБА_6 в зв`язку з неправомірними діями відповідача ОСОБА_4 в розмірі зазначеному позивачем, цей розмір позивачем був доведений в судовому засіданні, тому в цій частині її позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди також підлягають задоволенню.

Суд також вважає за необхідне в силу ст. ст. 124, 126 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню для проведення експертиз:

- судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу у розмірі 1 029 (одна тисяча двадцять дев`ять) грн. 66 коп.;

-судово-транспортно-трасологічної експертизи у розмірі 2 574 (два тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривні 15 копійок;

- судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо транспортної пригоди у розмірі 1 634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) грн. 40 коп.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України, ОСОБА_4 , до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати частково шість місяців позбавлення волі, з невідбутого ним покарання за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 5 червня 2019 року, за яким ОСОБА_4 був засуджений до п`яти років позбавлення волі, остаточно ОСОБА_4 до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і шість місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 19.12.2020 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 19.12.2020 р. до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної залишити без змін тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 18 722 (вісімнадцять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 50 копійок, заподіяну моральну шкоду у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню у загальному розмірі 5 139 (п`ять тисяч сто тридцять дев`ять) гривень 21 копійка.

З набранням вироку законної сили арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року на легковий автомобіль ВАЗ 2101 рік випуску 1978 номер кузова НОМЕР_4 р.н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 17.03.2009 року належить ОСОБА_16 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що був визнаний речовим доказом за матеріалами кримінального провадження скасувати.

З набранням вироку законної сили, речові докази: жіночу куртку коричневого кольору, жіночі капці бузкового кольору та осип скла знищити; повернути ОСОБА_16 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 речові докази - легковий автомобіль марки «ВАЗ 2101», рік випуску 1978 номер кузова НОМЕР_4 р.н НОМЕР_1 , як законному власнику, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 17.03.2009 року без оплати за його зберігання на штраф майданчику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області