Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/435/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категоріяст.121 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 листопада 2021 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Гіза (Єгипет), громадянина Єгипту, маючого посвідку на постійне проживання в Україні, з повною вищою освітою, співмешкає, має на утриманні малолітню дитину, працює на посаді представника фірми ТОВ «Ельбі Стьюденс», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 21.00 год. до 07.00 год. по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 19.06.2021 рокуза № 0001461 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України ,строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме до 27.12.2021 року включено з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий Кропивницького РУП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_10 звернулася Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні Кропивницького РУП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР № 0001461, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що 19.06.2021 року близько 02.00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 разом із своїми знайомими знаходився неподалік фонтану, який розміщений за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час знаходився потерпілий ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в результаті якого у, ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, ОСОБА_8 наніс один цілеспрямований удар кулаком правої руки в область підборіддя потерпілого від якого останній не втримавши рівновагу впав на землю на сідниці, а потім ОСОБА_8 знаходячись за спиною потерпілого ОСОБА_11 на відстані витягнутої руки взявши до рук предмет ззовні схожий на гаєчний ключ, наніс ним один цілеспрямований удар в тім`яну ділянку голови з права, в результаті чого потерпілому ОСОБА_11 відповідно висновку судово-медичної експертизи №1161 від 03.09.2021 року спричинив тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку, імпресійного уламкового перелому правої тім`яної кістки, рани в правій ділянці. Вищевказаний комплекс ушкоджень утворився від травматичної дії тупого предмету, з обмеженою травмуючою поверхнею, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя в момент спричинення, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Після чого ОСОБА_8 із місця скоєння злочину зник.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 листопада 2021 року задоволено частково клопотання про застосування запобіжного заходу.
Застосовано до ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 21.00 год. до 07.00 год. строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 на строк до 27.12.2021 року включно, такі обов`язки:
- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 21-00 год. до 07-00 год.;
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утриматись від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному проваджені або будь-якою особою визначеною слідчим, за винятком їх участі в процесуальних діях;
- надати можливість працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_8 з`являтися в житло з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 передано для виконання підрозділу поліції за його місцем проживання - АДРЕСА_2 .
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
Вказана Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_8 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має вік 26 років, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні новонароджену дитину, офіційно працевлаштований, проживає на території України з 2013 року, має позитивні характеристики, тобто можна стверджувати про сталість соціальних зв`язків.
Крім того, після отримання повідомлення про підозру ОСОБА_8 не уникав спілкування зі слідчим та прокурором, самостійно з`явився в судове засідання для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчим та прокурором не надано жодного документа які б, підтверджували твердження, що перебуваючи під домашнім арештом в період доби, підозрюваний буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки чи вчинить інше кримінальне правопорушення.
Злочин у якому він підозрівається був вчинений у другій годині ночі, відтак визначений слідчим суддею домашній арешт у певний період доби забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строю на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на підставі зібраних доказів ОСОБА_12 , повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
ОСОБА_13 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартовою зважаючи па те, що останній підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк до 8 років.
Поряд із цим, характеризуючи особу підозрюваного слід зазначити, що ОСОБА_12 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, однак є громадянином Єгипту, має посвідку па постійне проживання в Україні.
Слідчим суддею проігноровано доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п. 1.3.4 ч.1 ст.177 КГІК України.
Вищевказане свідчить про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді Кіровською районного суду м. Кіровограда про відмову в задоволеній клопотання слідчого про обрання ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апелянт вважає, що перебуваючи па волі, підозрюваний ОСОБА_14 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати па потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Зважаючи па все вищевикладеним, беручи до уваги, особу підозрюваного ОСОБА_14 , реальність та обґрунтованість вищевказаних ризиків, вважає застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваної о ОСОБА_14 с недопустимим.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.
Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме протоколами допиту свідка ОСОБА_15 , який зазначив, що 19.06.2021 року близько 02.00 години він перебував зі знайомими біля ТЦ «Копілка» по вул. Соборній, 1 «а», що у м. Кропивницькому. В подальшому у хлопця на ім`я ОСОБА_16 виникла конфліктна ситуація із особами арабської зовнішності в ході якої невідомий чоловік арабської зовнішності наніс ОСОБА_16 один удар по голові гайковим ключем.
Згідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_15 , впізнав в особі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - особу арабської зовнішності, який 19.06.2021 року спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_17 .
Свідок ОСОБА_18 , с зазначив, що 19.06.2021 року близько 02.00 години він перебував зі знайомими біля ТЦ «Копілка» по вул. Соборній, 1 «а», що у м. Кропивницькому. В подальшому у хлопця на ім`я ОСОБА_16 виникла конфліктна ситуація із особами арабської зовнішності в ході якої невідомий чоловік арабської зовнішності наніс ОСОБА_16 один удар по голові гайковим ключем, який був взятий із автомобілю марки «Мерседес» чорного кольору.
Згідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_18 , впізнав в особі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - особу арабської зовнішності, який 19.06.2021 року спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_17 .
Свідок ОСОБА_19 вказав, що у червні 2021 року він перебуваючи біля фонтану неподалік приміщення ТЦ «Копілка» по вул. Соборній у м. Кропивницькому познайомився із хлопцем на ім`я ОСОБА_20 , який відпочивав там зі своєю дівчиною. В подальшому цей хлопець запропонував йому покататись на його автомобілі марки «MERSEDES- BENZ» після чого ОСОБА_19 сів до вищевказаного автомобіля та вони деякий час катались містом;
Свідок ОСОБА_21 , який зазначив, що дійсно приблизно у серпня 2021 року він познайомився із ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де свідок ОСОБА_21 в якості будівельника здійснював ремонтні роботи. Крім того, повідомив, що ОСОБА_22 користується автомобілем марки « MERSEDES- BENZ GL550» з д.н.з НОМЕР_1 » чорного кольору.

При цьому вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених 12 ч. 1 ст. 121 КК України, може бути встановлена виключно під час розгляду матеріалів кримінального провадження по суті.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:
- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;
- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;
- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;
- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.
Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду та незаконного впливу на свідків.
Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також, колегія суддів наголошує, що у ОСОБА_8 наявний ризик переховування від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, обвинувачений зможе без перешкод залишити своє місце проживання, та поїхати за кордон.

При цьому, свідки сторони обвинувачення та потерпілий ще не допитані, а тому обвинувачений перебуваючи на волі може здійснювати на них психологічний тиск метою зміни ними своїх свідчень, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Захисник в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Вказала, що прокурором недоведені ризики визначені ст. 177 КПК України, як і сама підозра, оскільки ОСОБА_8 має травму правої руки та не міг нею нанести жодного удару по потерпілому.
Просила взяти до уваги, що відомості до ЄРДР внесені 19.06.2021 року, підозра її підзахисному вручена 29.10.2021 року, весь цей час ОСОБА_8 не уникав спілкування із слідчим. Навпаки намагався надати пояснення слідчому, однак остання уникала з ним спілкування.
Її підзахисний має сталі соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні новонароджену дитину, має постійне місце проживання, раніше не судимий.
Просила взяти до уваги, що дружина після перенесеного кесаревого розтину потребує додаткового догляду.

Разом із цим, надаючи на момент апеляційного розгляду заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу та даючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від суду, колегія суддів враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Враховуючи, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має вік 26 років, має постійне місце проживання та реєстрації, має дружину та на утриманні новонароджену дитину, офіційно працевлаштований, працює представником товариства, яке займається влаштуванням навчання іноземних студентів у вищих навчальних закладах України, проживає на території України з 2013 року, має позитивні характеристики за місцем проживання та навчання, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що обраний підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що в основу клопотання прокурора покладено посилання на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Також, колегія суддів враховує і те, що значного часу досудового розслідування, об`єктивно не встановлені всі обставини події.

Так, підозра ОСОБА_8 базується лише на показаннях свідка ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , проте не встановлені інші учасник події, зокрема особи арабської національності, які теж наносили удари потерпілому. Зокрема, ОСОБА_25 пояснив працівникам поліції, що з потерпілим у нього зав`язалася бійка та саме він штовхнув останнього, від чого той впав.

При цьому, колегія суддів враховує, що обставини події у вчиненні яких повідомлено про підозру ОСОБА_8 відбулися ще 19.06.2021 року, при цьому підозрюваний добровільно з`являвся до слідчого та прокурора, не здійснював будь-який тиск на потерпілого чи свідків, не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що не може бути підставою для тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, очікування призначення йому покарання у виді позбавлення свободи - рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії», «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Худойоров проти Росії», «Рохліна проти Росії».
Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. ч. 1-2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Отже, з урахуванням тяжкості злочину у якому обвинувачується ОСОБА_8 ступеню його участі у виконанні об`єктивної сторони, ступеню його небезпечності до суспільства та особи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що на час судового слідства до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Колегія суддів вважає, що прокурором не доведено обставини, визначені в п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України

При фактичних обставинах цієї справи, серйозності висунутої проти нього підозри, наслідків скоєного та недостатності повних, об`єктивних та достовірних доказів, що обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, встановлених ризиків та характеризуючих його даних, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не буде співмірним з наявними ризиками у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та національного права.

Доводи прокурора про необхідність застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегією суддів не можуть бути враховано, оскільки вказані доводи ґрунтуються включно на суворості покарання, виїзду за кордон, а також ймовірності впливу на свідків та потерпілого.
До того ж, ризики на які посилається слідчий та прокурор у своєму клопотанні не підтверджені належними доказами.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках не лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної, з моменту вчинення кримінального правопорушення до моменту обрання запобіжного заходу чітко виконував вказівки органу досудового розслідування, з`являвся на виклики до суду першої та апеляційної інстанції, працює, має дружину, новонароджену дитину, які повністю знаходяться на його забезпеченні, а також постійне місце проживання та роботи, сталий дохід.

Крім того, колегія суддів враховує, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, щоб переконати суд у необхідності застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, а самі по собі вказані, як в клопотанні слідчого ризики, які взагалі не підтверджені відповідними доказами, не можуть бути достатньою підставою для задоволення клопотання слідчого щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу, саме у вигляді тримання під вартою.

Більш того в клопотанні старший слідчий взагалі не аргументовано неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Встановлені по справі обставини, об`єктивно свідчать про відсутність необхідності тримання ОСОБА_8 під вартою і про можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

А тому, на думку колегії суддів прокурором не доведено, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти вищезазначеним доведеним під час судового розгляду ризикам.

В той же час прокурором не надано жодного документа які б, підтверджували твердження, що перебуваючи під домашнім арештом в період доби, підозрюваний буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки чи вчинить інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням даних отриманих під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, їх належної та об`єктивної оцінки, колегія суддів дійшла до висновку, що для запобігання встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення

виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків ОСОБА_8 достатньо, в межах строків встановлених КПК України, застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
В контексті застосування на практиці вимог ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції, рішень ЄСПЛ («Бойченко проти Молдови», «Мамедова проти Росії», «Малик проти України», «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Шепель і Пасічник проти України») правових позицій та рекомендацій Верховного Суду по даній категорії справ, ряду об`єктивних обставин, які необхідні для проведення повного та об`єктивного судового слідства, з урахуванням серйозності висунутого проти ОСОБА_8 обвинувачення та його особи, колегія суддів вважає, що для запобігання ризику переховування, від суду та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, підозрюваному достатньо буде застосувати такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, в порядку передбаченому ст. 195 КПК України.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть їм змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 листопада 2021 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 листопада 2021 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 21.00 год. до 07.00 год. наступного дня, по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001461 від 19.06.2021 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування, до 27.12.2021 року включено з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_26 Ремез