Номер провадження: 11-сс/813/451/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 ,
поручителя ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 10.02.2022, якою в межах кримінального провадження №0000421 від 09.04.2020 стосовно:
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зелене Кіровоградської області, громадянки України, із вищою освітою, не одруженої, працюючої на посаді директора КМП «Міський центр невідкладної медичної допомоги» Одеської міської ради, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої;
- підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000421 від 09.04.2020 відмовлено у задоволені клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 про застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано стосовно останньої запобіжний захід у вигляді особистої поруки із передачею її на поруки ОСОБА_9 та покладенням на неї строком до 26.03.2022, в межах строку досудового розслідування, певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а також роз`яснено поручителю наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та органом досудового розслідування доведена наявність в зазначеному провадженні невеликого ступеню ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, обумовленого обґрунтованістю підозри та тяжкістю покарання, що загрожує останній у разі визнання винуватою, проте не було доведено доцільності утримання підозрюваної під вартою та неможливості застосування стосовно неї більш м`якого запобіжного заходу.
Окрім того, слідчий суддя, врахувавши особу поручителя ОСОБА_9 , займану нею посаду депутата Одеського району Одеської області, керівника мікрорайону Пересипський, а також довіру жителів м. Одеса та Одеської області, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та передання підозрюваної ОСОБА_7 на поруки, вважаючи, що такий запобіжний захід як особиста порука буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання вищевказаним ризикам.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, зазначивши, що вона є необґрунтованою, невмотивованою та незаконною з огляду на залишення слідчим суддею поза увагою того, що запобіжний захід у вигляді особистої поруки не здатний запобігти наявним в зазначеному кримінальному провадженні ризикам переховування підозрюваної ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, знищення, схову чи зіпсування будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також незаконного впливу на свідків та інших осіб, причетних до вчинення злочину з огляду на підозру у вчиненні злочину, максимальне покарання за який передбачене у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до 3-х років, а також на те, що на теперішній час органом досудового розслідування не витребувано всіх документів щодо укладання відділом охорони здоров`я Чорноморської міської ради Одеської області з ТОВ «Окрус» договорів на постачання товару, необхідного для запобігання виникнення та поширення коронавірусної хвороби; наразі ще не допитані у якості свідків т.в.о. директора Департаменту охорони здоров`я ОДА, директор КНП «Чорноморська лікарня ЧМП», працівники відділу охорони здоров`я Чорноморської міської ради Одеської обл., службові особи та кінцеві бенефіціари ТОВ «Окрус» та не встановлені інші особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення.
Посилаючись на викладене вище, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн. та покладенням на останню у разі внесення застави наступних обов`язків:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- не відлучатися із м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- не виїжджати за межі України без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваної та захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
В свою чергу, ч. 1 ст. 180 КПК України передбачає, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 24.01.2022 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України (а.с. 85-92), при цьому, санкція ч. 4 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 8-ми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04, ЄСПЛ повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З огляду на те, що сторонами кримінального провадження не оскаржується обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає, що на теперішній час підозра останньої у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України є обґрунтованою та полягає в тому, що вона, перебуваючи на посаді начальника відділу охорони здоров`я Чорноморської міської ради Одеської області та будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, а також суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, з метою реалізації свого злочинного наміру, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, 07.04.2020 уклала договір №16 з ТОВ «Окрус» на постачання товару, необхідного для запобігання виникнення та поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, на закупівлю комбінезону водовідштовхуючого ламінованого, бахіл високих ламінованих, на загальну суму договору 1 335 000, 00 грн. (з ПДВ), у т.ч. ПДВ 20%, тобто 222 500,00 грн., при цьому, за результатами виконання умов вищевказаного договору на постачання товару, необхідного для запобігання виникнення та поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), у квітні 2020 року, через необґрунтоване підвищення ціни за одиницю товару, завдано відділу охорони здоров`я Чорноморської міської ради Одеської області матеріальну шкоду на 352 627, 33 грн., що згідно Примітки 3 до ст. 185 КК України в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто в великому розмірі, на користь ТОВ «Окрус», посадові особи та кінцеві бенефіціари якого використали їх на власний розсуд, чим спричинила майнову шкоду відділу охорони здоров`я Чорноморської міської ради Одеської області на вказану суму.

Зазначена підозра на даній стадії досудового розслідування повністю підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В цьому контексті апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні у справі «Клішин проти України», відповідно до якої наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитись відповідними доказами.
На переконання колегії суддів, органом досудового розслідування була доведена лише наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризику можливого переховування підозрюваної ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, обумовлений тим, що: остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 8-ми років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років; незаміжня та утриманців не має.
При цьому, відповідно до позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Разом із тим, в п. 58 рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови» («Becciev v. Moldova») ЄСПЛ зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Водночас, що стосується посилань сторони обвинувачення в апеляційній скарзі на наявність в даному провадженні ризиків знищення, схову чи зіпсування будь-якої із речей чи документів, а також здійснення з боку підозрюваної ОСОБА_7 незаконного впливу на свідків та інших осіб, причетних до вчинення злочину, колегія суддів вважає їх голослівними та такими, що не підтверджуються жодними матеріалами провадження, натомість, як пояснила в судовому засіданні підозрювана, вона вже більше року, а саме з 04.06.2020 (а.с. 131) не працює на посаді начальника відділу охорони здоров`я Чорноморської міської ради, тобто в останньої відсутній фактичний доступ до службових приміщень вищевказаного органу, органом досудового розслідування були вилучені всі необхідні документи, а факт зволікання органом досудового розслідування із проведенням допиту в зазначеному провадженні свідків та невстановлення інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення не може слугувати підставою для констатації факту наявності ризику впливу.
При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що з боку підозрюваної ОСОБА_7 до теперішнього часу не було здійснено жодних спроб вчинення будь-якого впливу на свідків, проти чого сторона обвинувачення не заперечувала.
Окрім того, колегія суддів наголошує на тому, що підозрювана ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Одесі, офіційно працевлаштована на посаді директора КНП «Міський центр невідкладної медичної допомоги» ОМР (а.с. 133), що у своїй сукупності свідчить про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків.
Натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину не визнаються законом підставами для застосування стосовно підозрюваної особи будь-якого запобіжного заходу, тим паче найбільш суворого у виді тримання під вартою.
Водночас, погоджуючись із висновками слідчого судді, апеляційний суд зауважує на тому, що особа, яка висловила бажання взяти підозрювану ОСОБА_7 на поруки ОСОБА_9 вочевидь заслуговує на довіру, зокрема, є депутатом Одеського району Одеської обл. (а.с. 119), керівником мікрорайону «Пересипський», волонтером, що свідчить про висловлену їй мешканцями м. Одеси та Одеської області довіру.
В судовому засіданні апеляційного суду поручитель ОСОБА_9 підтримала свою позицію та повторно зауважила, що й в подальшому поручатиметься за виконання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї під час застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки зобов`язань.
При цьому, апеляційний суд зауважує на тому, що прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_7 умов обраного їй запобіжного заходу у вигляді особистої поруки з моменту його застосування 10.02.2022, зокрема, остання з`явився до суду для участі в апеляційному розгляді апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення її становища.
Зазначені обставини свідчать про те, що застосований стосовно ОСОБА_7 слідчим суддею запобіжний захід у вигляді особистої поруки в достатній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної під час проведення досудового розслідування та здатний буде запобігти наявному в кримінальному провадженні ризику.
Підсумовуючи викладене та враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, наявність в зазначеному кримінальному провадженні доведеного ризику можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, а також характеристику особи підозрюваної, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді щодо застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Відтак, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 177-179, 194, 370, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 10.02.2022, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4