Справа № 345/4065/21
Провадження № 11-кп/4808/523/21
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000256 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2021 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, востаннє судимого: 17.07.2019 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишено без змін обраний ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Ухвалено, після набрання вироком законної сили, ОСОБА_9 затримати та направити до місця відбування покарання; строк покарання відраховувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення.

Злочин вчинено за наступних обставин:

ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, 27.07.2021 близько 02:00 години, ОСОБА_9 проходив по вул. Богдана Хмельницького, в м. Калуш, Івано-Франківської області, неподалік будинку №21, де побачив привідчинене металопластикове вікно приміщення педіатричного кабінету власником якого являється ОСОБА_10 , та в цей час у нього виник протиправний злочинний умисел спрямований на проникнення у вказане приміщення та таємне викрадення чужого майна, що знаходилось в середині.

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений, на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, підійшовши до металопластикового вікна шляхом його видавлювання, незаконно проник в середину.

Перебуваючи в приміщенні педіатричного кабінету, ОСОБА_9 , у одній із кімнат у відрі побачив складений електроінструмент, власником якого являться ОСОБА_11 , та вирішив його викрасти.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належний ОСОБА_11 інструмент а саме: перфоратор марки «Makita» модель ЗА6-GF30 вартістю 850 грн.; шуруповерт акумуляторний марки «Мakita» модель 550DWE 24V вартістю 591 грн.; кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки GWS 9 125-S вартістю 1560 грн.; рулетку марки «Креост» вартістю 68 грн; стамеску по дереву вартістю 83 грн.; шпатель вартістю 28 грн; набір металічних коронок (фрезів) вартістю 77 грн.; два свердла для кераміки (балерини) вартістю 90 гривень; контейнер харчовий марки «Алеана», вартістю 15 грн.; губку абразивну шліфувальну марки «Dnipro-M» Р60 вартістю 43 грн.; два вимикачі клавішні марки «Legrand» серії «Valena Classic» вартістю 310 грн.; світильник світлодіодний марки «Horoz Electric» серії «Stella-16» вартістю 125 грн., після чого, разом із викраденим через металопластикове вікно, покинув приміщення, таким чином довівши свій злочинний умисел до кінця.

Своїми умисними діями, ОСОБА_9 , спричинив потерпілому ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на загальну суму 3 840 грн. (три тисячі вісімсот сорок) гривень.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок, призначивши йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України або звільнити його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.

Вважає, що призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та його особі. Зокрема, призначаючи йому покарання, суд першої інстанції не врахував ряд пом`якшуючих обставин, а саме: його явку з каяттям, сприяння розкриттю злочину, повне визнання ним вини. Крім того, просить врахувати те, що він хворіє хронічним гепатитом «С», цироз печінки, перебуває на обліку в нарколога, його мама та бабуся потребують догляду.

Обвинувачений ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, заяв про розгляд апеляційної скарги за їх участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило,

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_11 .

Під час апеляційного розгляду:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просив задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вказує на те, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, внаслідок суворості.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції виконав вимоги статей 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, під наглядом у лікаря психіатра не перебуває, однак числиться на «Д» обліку у лікаря нарколога із діагнозом опійна наркоманія, має постійне місце проживання, його характеристику, видану дільничним офіцером поліції, а також обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликається обвинувачений та визначив покарання в мінімальних межах, встановлених у санкції ч. 3 ст. 185 КК України та не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дають правових підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що застосування ст. 75 КК України у даному конкретному випадку є неможливим та таким, що не відповідає обставинам провадження та особі обвинуваченого.

Згідно з ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В даному ж випадку, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину, спосіб його вчинення, а також те, що обвинувачений раніше судимий за вчинення крадіжок, визнання ним вини, його щире каяття у вчиненому, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про неможливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів вважає, що вищевказані обставини неможна вважати такими, що свідчать про необхідність пом`якшення покарання або звільнення від відбування покарання, оскільки покарання призначене обвинуваченому судом першої інстанції є законним та справедливим.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання та необхідності звільнення від його відбування з випробуванням, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, та підстав для його пом`якшення чи звільнення від відбування покарання, колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування чи зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5