УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000507 від 13.05.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 307КК України,-
ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Як вбачається з клопотання, до слідчого управління ГУНП в Одеській області від співробітників УСР в Одеській області ДСР Національної поліції України надійшов рапорт щодо встановлення групи осіб, які на території міста Одеси та Одеської області займаються незаконним виготовленням,зберіганням, пересилання з метою збуту, а також незаконний збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.
В ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадження проведено ряд слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що група осіб до складу якої входить близько шести осіб діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, переслідуючи умисел спрямований на порушення встановлених законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсорів», відповідно до якого відповідно до якої обіг наркотичних засобів включених до Таблиці I, списку № 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 6 травня 2000року, (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), на території України заборонено, об`єднались у стійку організовану групу з метою систематичного незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено героїн на території сіл Нерубайське та Усатове Біляївського району Одеської області та за його межами.
Вказана злочинна група має стійкий характер, високий ступінь організованості, розподіленням ролей та функцій між її учасниками та конспіративністю. Відповідно до заздалегідь розробленого плану ОСОБА_5 , залучила до здійснення протиправної діяльності власну матір ОСОБА_6 , співмешканця ОСОБА_7 ,знайомого - ОСОБА_8 ,та інших невстановленим досудовим розслідуванням осіб, при цьому роль керівника організованою злочинною групою взяла на себе.
Відповідно до розробленого ОСОБА_5 , як організатор та керівник організованої злочинної групи довела до відома кожному з учасників їх функції,керувала їх діями по збуту наркотичного засобу, визначила схему реалізації злочинного плану та місце для здійснення збуту наркотичного засобу, ціну при його реалізації приймала замовлення щодо його придбання, повідомляла покупців про наявність наркотичних речовин, розробляла схеми приховування незаконної діяльності від правоохоронних органів, встановлювала правила конспірації під час продажу наркотичного засобу, встановлювала правила дисципліни між учасниками злочинного угруповання і контролювала їх дотримання, забезпечувала членів злочинної групи мобільним зв`язком, розподіляла кошти, отримані від реалізації наркотичного засобу між членами злочинного угруповання, безпосередньо приймала участь у збуті наркотичних засобів.
Крім того, в порядку ст..40 КПК України оперативному підрозділу УСР в Одеській області ДСР НП України надано доручення щодо встановлення кола осіб, які забезпечують ОСОБА_5 , та підконтрольних їй осіб наркотичними засобами для подальшого збуту. У зв`язку з чим на виконання вказаного доручення до СУ ГУНП надійшли матеріали щодо причетності до збуту наркотичних засобів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим за клопотанням слідчого погодженого з процесуальним керівником у кримінальному провадженні, слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси надано дозвіл на проведення обшуку за вказаною адресою.
Під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено: предмет чорного кольору схожий на рушницю з маркуванням «САЙГА-410К» № НОМЕР_1 ; магазин до предмету чорного кольору схожий на рушницю з маркуванням «САЙГА-410К»; шість предметів схожих на патрони (якими був споряджений магазин); картонна коробка з одинадцятьма предметами схожими на патрони; дозвіл зброю № НОМЕР_2 , виданий на ім`я « ОСОБА_10 » (строк дії дозволу до 18.08.2021); паспорт СОК-410К.ПС-01 (ружье дробовое самозарядное САЙГА-410К);
Відповідно до п. 12.4 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998, № 622, придбану мисливську вогнепальну нарізну, гладкоствольну зброю, основні частини зброї, охолощену, пневматичну зброю, холодну зброю, пристрої протягом десяти днів з дня придбання необхідно зареєструвати в органах Національної поліції за місцем проживання власника і отримати дозвіл на її зберігання та носіння, натомість у вказаному вище дозволі на зброю відсутня відмітка про продовження його строку дії. У зв`язку з чим, є доцільним в рамках кримінального провадження перевірити вказану зброю та боєприпаси на наявність або відсутність ознак переробки, або внесення конструктивних змін, шляхом направлення на дослідження до експертної установи.
2. Позиції учасників в судовому засіданні при розгляді клопотання.
Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без його участі.

Власник майна про дату та час розгляду клопотання був повідомлений.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку, 29.09.2021 року був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого були вилучені речі, перелік яких міститься у клопотанні.
Так, слідчим суддею встановлено, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені предмети можуть зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, а також можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, арешт вказаного майна необхідний з метою встановлення законності перебування речей у приміщенні, а також для проведення експертних досліджень, зокрема, експертизи зброї.

Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 29.09.2021 року, відповідно до якої вилучені речі визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.

3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Також, враховуючи те, що існує ризик зміни або знищення майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000507 від 13.05.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 307КК України задовольнити.

Накласти арешт, із забороною відчуження, користування та розпорядження, на майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- Предмет чорного кольору схожий на рушницю з маркуванням «САЙГА-410К» № НОМЕР_1 ;

- Магазин до предмету чорного кольору схожий на рушницю з маркуванням «САЙГА-410К»;

- Шість предметів схожих на патрони (якими був споряджений магазин);

- Картонна коробка з одинадцятьма предметами схожими на патрони;

- Дозвіл зброю № НОМЕР_2 , виданий на ім`я « ОСОБА_10 » (строк дії дозволу до 18.08.2021);

- Паспорт СОК-410К.ПС-01 (ружье дробовое самозарядное САЙГА-410К).

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1