Номер провадження: 11-сс/813/87/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 07.12.2021 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000076 від 23.09.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000076 від 23.09.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення невідкладного обшуку 07.11.2021 в приміщенні КП ЖКС «Фонтанський» за адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, 46-А, а саме на: грошові кошти, на суму 1000 доларів США у вигляді 10 купюр номіналом по 100 доларів США кожна, наступними серійними номерами: PK 67994083 D; MG 24458789B;MC 03524722 A; MB 04160491 Q; MB 20271149 I; MB 20271148 I; MB 20271126 I; MB 20271163 I; MB 04160490 Q; LE 98623273 E.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя прийшов до переконання, що зазначені кошти, вилучені в ході проведення невідкладного обшуку можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а тому мають значення речового доказу у кримінальному провадженні та існує необхідність в забезпеченні його збереження задля проведення експертиз.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що клопотання про накладення арешту подано до суду із порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, тобто після закінчення строку на подачу такого клопотання;

- слідчий суддя 12.11.2021 при розгляді клопотання про арешт майна зробив перерву у розгляді справи та всупереч доводам та запереченням захисника переніс судове засідання на іншу дату, чим порушив встановлені КПК України строки розгляду зазначеного клопотання;

- в порушення вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, ні підозрюваного, ні його захисника не було повідомлено про наступну дату судового засідання;

- слідчий суддя поверхнево та формально розглянув клопотання слідчого при цьому не встановив доцільність накладення арешту та його наслідків.

Посилаючись на вищенаведені обставини, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, зобов`язати уповноважену особу СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. негайно повернути тимчасово вилучене майно в ході проведення 07.11.2021 обшуку нежитлового приміщення КП ЖКС «Фонтанський», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, 46-А.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000076 від 23.09.2021 (а.с. 1-6), слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому майно, зокрема, грошові кошти, його збереження як речового доказу задля проведення слідчих дій.
Окрім того, з клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР у вищевказаному кримінальному провадження (а.с.7) вбачається, що СВ ВП №2 ОРУП №1 в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за заявою ОСОБА_10 про те, що службова особа, а саме посадова особа комунального підприємства, висловлював прохання надати неправомірну вигоду для себе.
Так, 07.11.2021, близько 13 год. ОСОБА_7 , обіймаючи посаду в органах місцевого самоврядування, а саме майстер дільниці №8 КП «ЖКС «Фонтанський», та ОСОБА_11 зустрілись з ОСОБА_10 у раніше обумовленому місці та відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_11 залишився біля гаражів, а ОСОБА_7 , з метою укриття спільних злочинних дій, повідомив ОСОБА_10 про необхідність пройти за ним, з метою передачі грошових коштів та вдвох пройшли до торця будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_7 невербальним сигналом, а саме кивком голови вказав ОСОБА_10 про необхідність покласти грошові кошти, які є неправомірною вигодою, до поліетиленового пакету, який ОСОБА_7 тримав у руках.
На виконання невербального сигналу (вимоги) ОСОБА_7 . ОСОБА_10 дістав з гаманця грошові кошти в розмірі 1000 доларів США (станом на 07.11.2021 згідно курсу НБУ становить 26190 гривень) та поклав їх у поліетиленовий пакет, після чого ОСОБА_7 зник у невідомому напряму.
В ході проведення 07.11.2021 невідкладної слідчої дії в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, а саме обшуку в приміщенні КП ЖКС «Фонтанський» за адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, 46-А, були виявлені та вилучені грошові кошти на суму 1 000 доларів США у вигляді 10 купюр номіналом по 100 доларів США кожна, наступними серійними номерами: PK 67994083 D; MG 24458789B;MC 03524722 A; MB 04160491 Q; MB 20271149 I; MB 20271148 I; MB 20271126 I; MB 20271163 I; MB 04160490 Q; LE 98623273 E (а.с. 22-26).
При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, зазначене в ухвалі слідчого судді майно має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України, зокрема, вилучені грошові кошти могли зберегти на собі сліди розслідуваного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає голослівними посилання сторони захисту щодо подання клопотання про арешт майна до суду із порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, тобто після закінчення строку на подачу, з огляду на наступне.

Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до акту Приморського райсуду м. Одеси (а.с. 28), 15.11.2021 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшли 4 клопотання від Приморської окружної прокуратури м. Одеси про накладення арешту в межах кримінального провадження №0000076 від 23.09.2021 в одному конверті.
Разом із тим, відповідно до супровідного листа Приморської окружної прокуратури м. Одеси (а.с. 27), зокрема, штрих-коду, зазначені вище клопотання були направлення 08.11.2021, тобто у передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України строк.
Окрім того, посилання захисника з приводу того, що слідчий суддя 12.11.2021 при розгляду клопотання зробив перерву у розгляді справи та переніс судове засідання є такими, що не відповідають дійсності, оскільки відповідно до штампу вхідної кореспонденції Приморського райсуду м. Одеси зазначене клопотання надійшло до суду лише 15.11.2021.
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , а також скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 07.12.2021 про накладення арешту на майно, відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, вилучене в ході проведення невідкладного обшуку 07.11.2021 в приміщенні КП ЖКС «Фонтанський» за адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, 46-А, в межах кримінального провадження №0000076 від 23.09.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4