ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/4530/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/818/3132/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора та обвинуваченого, належним чином повідомлених про розгляд справи, з участю захисника обвинуваченого розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.09.2021 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою, продовжено дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою до 06.11.2021 року, включно.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції обґрунтував його тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній скарзі зазначив, що прокурором не було доведено наявність ризиків, на які він посилається у клопотанні та не доведено обставини щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання, зазначеним у клопотанні, ризикам, а судом першої інстанції не було враховано обставин визначених в ст.178 КПК України.
Вважає, що суд першої інстанції упереджено підійшов до розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою та послався на постановлений стосовно ОСОБА_6 обвинувальний вирок за ч.4 ст.187 КК України, який не набрав законної сили.
Вважає, що суддя ОСОБА_1 особливо зацікавлений в результатах провадження, так як він засудив його по іншій справі до позбавлення волі, а тому, як на думку апелянта, існують обґрунтовані сумніви у його неупередженості під час розгляду даної справи.
Зазначив, що сама по собі тяжкість інкримінованого правопорушення не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою.

Позиція учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив її задовольнити в повному обсязі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, або вчинить інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України, за одне з яких може бути призначено покарання до 7 років позбавлення, на що обґрунтовано послався суд в своєму рішенні.
Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_6 інкримінується, а саме, вимога передачі чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, пошкодженням та знищенням майна потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, крадіжка, а також незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, впливати на свідків та потерпілих, вчинити інші кримінальні правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
За таких обставин, посилання обвинуваченого на недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків встановлених судом першої інстанції об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.
Крім того, як вбачається із матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий за аналогічні злочини, офіційно ніде не працює, тобто не має законного джерела доходу.
Також, наразі в провадженні Харківського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.4 ст.187 КК України, що додатково підтверджує наявність ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Враховуючи, що по справі не допитані всі свідки, посилання суду на можливий ризик вчинення ОСОБА_6 незаконного впливу на вказаних осіб, є обґрунтованими, а доводи скарги захисника в цій частині, безпідставними.
Посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції не було враховано обставин, передбачених ст. 178 КПК України, колегія суддів до уваги не бере, оскільки такі доводи спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.
Доводи обвинуваченого щодо упередженості судді суду першої інстанції з підстав того, що він вже виносив стосовно обвинуваченого обвинувальний вирок, колегія суддів оцінює критично, оскільки такі обставини мали місце в іншому кримінальному провадженні та не спростовують встановлені судом ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Що стосується доводів апелянта про те, що в оскаржуваній ухвалі суддя суду першої інстанції вказав про обвинувальний вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2021 року стосовно ОСОБА_6 , який оскаржується в апеляційному порядку, як на одну з підстав для скасування оскаржуваної ухвали, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вказана обставини не суперечить вимогам ст. 178 КПК України та характеризує особу обвинуваченого.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, ч.4 ст.422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.09.2021 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 06.11.2021 року, включно, щодо обвинувачено ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4