Провадження №1-кс/369/2811/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000800 від 19.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19.10.2021 близько 16 години 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_8 , а саме мобільним телефоном марки «Xiaomi Mi 8 Dual Sim» блакитного кольору із об`ємом пам`яті 128 Gb imei: НОМЕР_1 .
Після чого, ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому
ОСОБА_8 матеріального збитку.
ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 19.10.2021 о 18 год. 15 хв., про що складено відповідний протокол.

У вчиненні вказаного злочину обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кути Косівського району Івано-Франківської області, українець, громадянин України, не одружений, із повною загальною середньою освітою, офіційно працюючий на посаді виробника сиркової маси компанії PepsiCo,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 раніше не судимий.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілим

ОСОБА_8 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, протоколом впізнання речей із потерпілим та іншими доказами в своїй сукупності.

У даному випадку, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, санкція якого у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 ч. 1

ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи можливість реального покарання за злочин у вчиненні якого підозрюється та який за ступенем тяжкості є нетяжким злочином, санкція статті, передбачає покарання у разі визнання його винним у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Крім цього, підозрюваний в місці свого фактичного проживання не має родини та утриманців, а отже міцних соціальних зв`язків.

Також, прошу врахувати і те, що підозрюваний має зареєстроване місце проживання за адресою: Івано-Франківська область, Косівський район, с. Кути, а отже, може в будь-який момент залишити місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи вказане, існує реальний ризик залишення підозрюваним ОСОБА_4 місця фактичного проживання в будь-який час задля уникнення від кримінальної відповідальності за злочин у вчиненні якого підозрюється.

Реальним є і ризик впливу підозрюваного на свідків та потерпілого у даному провадженні. Так, ОСОБА_4 , знаючи про фактичне місце проживання свідків та потерпілого, може незаконно впливати на нього, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Окрім цього, з потерпілим ще не в повній мірі проведені необхідні слідчі та процесальні дії.

У зв`язку із цим виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який належним чином забезпечить належну процесуальну поведінку останньої.

Враховуючи викладене, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання в межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, з підстав, викладених в останньому.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати більш мякий запобіжний захід.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000800 у якому ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
Зі змісту доданих до клопотання документів вбачається причетність ОСОБА_4 до скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).
Відповідно до положень ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Санкція ч. 1 ст. 186 КК України передбачає позбавлення волі на строк до 4 років. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення ч. 1 ст. 186 КК України застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є законодавчо передбаченим.
Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:
- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;
- чи наявні ризики кримінального провадження;
- індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені ст. 178 КПК України;
- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.
Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання, досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри. Підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.
Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак, вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:
- переховуватися від органу досудового розслідування та суду,

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до нетяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі до 4років.
Досудове розслідування як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичною, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи, адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим.
Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними в будь-який момент кримінального провадження.
Також досить вірогідним є заявлений ризик можливого впливу на свідків.

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження і належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків кримінального провадження, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності додаткові відомості щодо кримінального правопорушення та особи підозрюваного.
Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу враховує такі обставини:
- надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України;
- інкримінований злочин КК України відноситься до нетяжких злочинів у разі визнання підозрюваного винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років;
- станом на сьогоднішній день ОСОБА_4 , офіційно працевлаштований, має зареєстроване місце проживання;
- підозрюваний раніше не судимий.
Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у слідчого судді переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу.
Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).
В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя, враховуючи особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків, вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, аніж домашній арешт.
Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Судом враховується, що найбільш м`яким запобіжним заходом, передбаченим ч.1 ст.176 КПК України, є особисте зобов`язання.
Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що достатнім запобіжним заходом, що зможе повною мірою запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, є особисте зобов`язання.
Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст. 176-178, 183, 194, 196, 205, 206 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000800 від 19.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Косів Івано-Франківської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, офіційно працюючого на посаді виробника сиркової маси компанії PepsiCo, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. (строком на 60 днів), до 19 грудня 2021 року.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання;

- не впливати на свідків;

- не впливати на потерпілого;

- не вчиняти іншого кримінального правопорушення та не продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1