Справа № 214/8683/21
1-кс/214/1031/21
У Х В А Л А
Іменем України

21 жовтня 2021 року Слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 КРУПП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 від 19.10.2021 року, погоджене з прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000989 від 19.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2021 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся старший слідчий СВ ВП № 4 КРУПП ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_3 із клопотанням, в якому просить суд накласти арешт на предмети: сумку чорного кольору з зарядним пристроєм, ноутбук «НР», серійний номер СNF9181776, портфель чорного кольору з речами, мобільний телефон «Philips Xenium E580», IMEI: НОМЕР_1 , з сім-карткою а/н НОМЕР_2 , з сім карткою «МТС» заблокованою пін-кодом, з карткою пам`яті «Samsung 32EVO», мобільний телефон «Aphone», IMEI: НОМЕР_3 , з сім- карткою НОМЕР_4 ; які належать зниклому безвісті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово вилучені 19 жовтня 2021 року в ході проведення огляду квартири АДРЕСА_1 та 19 жовтня 2021 року в ході проведення огляду автомобіля «Reno Premium 400», реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що що 18.10.2021 о 20.17 годині по лінії 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що її чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.10.2021 о 07.50 годині вийшов з дому по вул. Свято-Миколаївській 13/34 на роботу на підприємство «Північтранс», розташованого по вул. Волгоградській 1-Д в Саксаганському районі м. Кривого Рогу та до теперішнього часу додому не з`явився та на телефон не відповідає. Останній раз бачили ОСОБА_5 колеги по роботі о 13.00 годині по вул. Волгоградській 1-Д в будівлі офісу.

За даним фактом відомості внесені до ЄРДР за № 0000989 від 19.10.2021 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

18.10.2021 в ході огляду автомобіля «Reno Premium 400», реєстраційний номер НОМЕР_5 , було виявлено та вилучено майно зниклого безвісті ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон «Philips Xenium E580», IMEI: НОМЕР_1 , з сим-карткою а/н НОМЕР_2 , з сім-карткою «МТС» заблокованою пін-кодом, картка-пам`яті «Samsung 32 EVO», мобільний телефон «Aphone», IMEI: НОМЕР_3 , з сім-карткою НОМЕР_4 .

19.10.2021 заявник ОСОБА_6 в приміщенні квартири АДРЕСА_1 надала для огляду речі свого чоловіка ОСОБА_5 , а саме: сумку чорного кольору з зарядним пристроєм, ноутбук «НР», серійний номер CNF9181776, портфель чорного кольору з речами.

Слідчий ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, в свою чергу надав заяву відповідно до якої клопотання підтримав просив суд його задовольнити.

Власник майна до суду не з`явилась, надала заяву в якій просила розглянути клопотання без неї, не заперечувала проти арешту майна її чоловіка..

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши заявлене клопотання та долучені матеріали, суд приходить до такого.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1,2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Аналізуючи наведені вимоги закону, слідчий суддя вважає, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.

Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

На підставі вищевикладених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Роз`яснити, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт цього майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 4 КРУПП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 від 19.10.2021 року, погоджене з прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000989 від 19.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1