1 із 5 Справа № 303/9349/21
Провадження №1-кп/303/998/21
УХВАЛА
14 лютого 2022 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачеві клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Несвиж, Несвижського району, Мінської області, Республіки Білорусь, мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , не працюючого, громадянина України, раніше не судимого,
- обвинуваченого за частиною 3 статті 286-1 КК України,-
з участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
законного представника н/л потерпілого ОСОБА_7 . ОСОБА_8
представника н/л потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_9
представника цивільного позивача ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 03 грудня 2021 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000346 стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України.
Прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України у виді тримання під вартою.
Клопотання сторони обвинувачення мотивоване тим, що 01 серпня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до статей 276, 277 та 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, та якщо вони спричинили смерть потерпілого.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.
Прокурор, покликається на те, що вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, перебуваючи на волі ОСОБА_3 може переховується від суду, розуміючи невідворотність покарання за вчинений ним тяжкий

2 із 5
злочин. Частина 3 статті 286-1 КК передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Також, ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків кримінального провадження. Зокрема, на свідків, які вже встановлені, та осіб, які володіють відомостями щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань.
Прокурор зазначила, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, свідомо знехтував інтересами суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, що в свою чергу потягло за собою тяжкі наслідки, у вигляді загибелі ОСОБА_12 та отриманням тілесних ушкоджень неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 .
Таким чином, прокурор у судовому засіданні просила задоволити клопотання продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.
Потерпілий, законний представник та представники потерпілих у судовому засіданні погодилися з позицією прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу.
Обвинувачений та його захисник ОСОБА_11 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого. Свої доводи захисник мотивував тим, що обвинувачений раніше не судимий, на утриманні у обвинуваченого двоє малолітніх дітей, його перебування під вартою позбавляє його родину належного матеріального утримання. Крім того, його підзахисний не тільки не має наміру ухилятися від явки до суду, а навпаки хоче довести свою позицію.
Захисник зазначає що наразі досліджено матеріали кримінального провадження, допитані свідки та очевидці даного кримінального правопорушення, обвинувачений не заперечує що є учасником даної дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, дії обвинуваченого помилково кваліфіковані за частиною 3 статі 286- КК України. Вважає, що є всі підстави для застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши наданий суду обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
Частиною 3 статті 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні або продовженні дії запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній

3 із 5
особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Слід зазначити, що при застосуванні запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив, у тому числі наявність ризиків передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, на які покликається прокурор в обґрунтуванні клопотання про обрання запобіжного заходу, а саме ризиків можливості обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, потерпілих у вказаному кримінальному провадженні.
Наданими суду доказами підтверджується що кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_3 є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що дає підстави вважати що обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
З наведених вище підстав, суд вважає клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Стосовно позиції сторони захисту, про зміну запобіжного з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту суд вважає такі доводи захисника необґрунтованими.
Між тим суд враховує, що наразі досліджено матеріали кримінального провадження надані, як стороною обвинувачення, так і стороною захисту. У судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та потерпілий ОСОБА_5 .
На підтвердження доводів сторони обвинувачення допитано свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні підтвердив, що саме ним здійснено огляд обвинуваченого на стан сп`яніння. Свідок ствердив, що акт та висновок огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів він не складав, оскільки працівниками поліції не було надано направлення.
Також, свідок ОСОБА_16 ствердив, що результати огляду зафіксовані виключно медичній картці хворого, як вони це роблять зазвичай, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що травмовані. Крім того, даний огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я не зареєстрований в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У обвинуваченого було відібрано для дослідження біологічний матеріал кров для подальшого дослідження. Яким чином здійснювалося транспортування до експертної установи йому невідомо, проте категорично ствердив, що в лікарні наявні умови для належного зберігання біологічних матеріалів.
Слід зазначити, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чітко визначено дії працівника поліції.
Зокрема, підставою огляду та відповідної реєстрації в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є направлення працівника поліції. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.
Також, суд враховує що за висновком експерта №1714 від 16 серпня 2021 року у результаті проведеної судово-таксикологічної експертизи крові обвинуваченого метиловий, етиловий, н-пропіловий, н-бутиловий, н-аміловий спирти та їх ізомери не виявлено.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування

4 із 5
справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).
Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
Слід зазначити, що при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою (або його продовженні) суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків визначених частиною 4 статті 183 КПК України.
Отже, з урахуванням всіх обставин, задовольняючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.
Відповідно до частини 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні двох малолітніх дітей, тяжкість кримінального правопорушення, в якому він обвинуваченого, вважаю за необхідне визначити розмір застави у межах п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на даний час становить 2481 гривень, оскільки внесення застави, саме в такому розмірі, може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Відповідно до частини 4 статті 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Керуючись вимогами статтями 331, 371,372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 задоволити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Несвиж, Несвижського району, Мінської області, Республіки Білорусь мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, по 14 квітня 2022 року включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 альтернативний запобіжний захід у виді застави у межах 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом дії ухвали. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно

5 із 5
здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти, повідомивши про це Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.
У разі внесення застави відповідно до частини 5 статті 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- без дозволу суду не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає;
- не виїжджати за межі України;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.
При невиконанні обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Розгляд кримінального провадження відкласти на 25 лютого 2022 року на 09 годину 00 хвилин.
Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча ОСОБА_1