Провадження № 11-кп/4820/689/21
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2021 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рідкодуби Хмельницького району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 громадянина України, неодруженого, не працює, раніше судимого:
-27 вересня 2019 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном на 2 роки,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2019 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Судом вирішено питання речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.
За вироком суду, 05 жовтня 2020 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі будинку № 61/1 на вул. Заводській у м. Хмельницькому та побачивши оглядовий колодязь, накритий металевим каналізаційним люком, вирішив вкрасти цей люк.
Тоді ж, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу намагався викрасти належний міському комунальному підприємству «Хмельницькводоканал» один каналізаційний люк, вартістю 3 073 грн 50 коп, який з цією метою зняв і завантажив на знайдену неподалік тачку.
Виконавши при цьому всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, ОСОБА_7 не закінчив кримінальне правопорушення з причин, які не залежали від його волі, оскільки поблизу оглядового колодязя був зупинений з викраденим працівниками роти спеціального призначення «Богдан».
Указаними протиправними діями ОСОБА_7 міг заподіяти комунальному підприємству «Хмельницкводоканал» матеріальної шкоди на зазначену вище суму.
За закінчений замах на повторне викрадення чужого майна обвинувачений підлягає кримінальній відповідальності за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив вирок Хмельницького міськрайонного суду від 06 серпня 2021 року скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Уважав, що вирок суду першої інстанції є необґрунтований, ухвалений на підставі доказів, які отримані з порушенням процесуального порядку, є недопустимими та не мали братися за основу обвинувального вироку.

Крім цього, під час судового розгляду не здобуто доказів вини обвинуваченого, які у своїй сукупності є достатніми для засудження ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ст.185 КК України.
Зазначав, що досудове розслідування проводилося з грубим порушенням права обвинуваченого на захист. Так, з матеріалів кримінального провадження слідує те, що під час вчинення злочину обвинувачений виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, такий стан обвинуваченого свідчив про нерозуміння тих дій, які він вчиняв. Тому проведені одразу на місці вчинення злочину слідчі та процесуальні дії за участі ОСОБА_7 та за відсутності захисника є недопустимими.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наведеними у вироку суду першої інстанції доказами, які всебічно, повно та об`єктивно досліджені, дано їм належну правову оцінку.

Сам обвинувачений ОСОБА_7 дав показання та підтвердив, що дійсно, 05 жовтня 2020 року близько 13 год 30 хв перебував у дворі будинку АДРЕСА_3 , де за підозрою у намаганні вчинити крадіжку каналізаційного люка був затриманий працівниками поліції, яких викликали мешканці будинку. Під час затримання біля нього знаходилась тачка, на якій лежав металевий каналізаційний люк із оглядового колодязя.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину розцінено як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Факт намагання викрасти належний комунальному підприємству «Хмельницькводоканал» каналізаційний люк, яким був накритий оглядовий колодязь в дворі будинку АДРЕСА_3 , в суді першої інстанції підтвердив представник підприємства ОСОБА_9 .

Крім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину, підтверджується іншими об`єктивними даними та доказами.
Так, свідок ОСОБА_10 - мешканець будинку АДРЕСА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що під час перебування 05 жовтня 2020 року близько 13 год 30 хв на кухні у своїй квартирі почув характерний металевий стук у дворі будинку та через вікно побачив, як обвинувачений вантажить на тачку металевий каналізаційний люк. На його запитання, для чого він зняв люк і забирає його, останній відповів, що люк мають міняти. Поскільки біля будинку вже неодноразово вчинялись крадіжки люків та іншого металу, обвинувачений не був схожий на працівника «Хмельницькводоканалу», свідок запідозрив, що вчиняється крадіжка люка та викликав працівників поліції. Останні прибули на місце події та затримали крадія.
При пред`явленні особи для впізнання за фотознімками, як свідчать дані відповідного протоколу від 13 жовтня 2020 року, свідок ОСОБА_10 на фотознімку за №3, на якому був зображений ОСОБА_7 , впізнав особу, яка 05 жовтня 2020 року намагалась вчинити крадіжку каналізаційного люка.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що також проживає в будинку АДРЕСА_3 . Вдень 05 жовтня 2020 року вона перебувала вдома і через вікно побачила, як обвинувачений ОСОБА_7 на вулиці тягнув каналізаційний люк. Зрозумівши, що він хоче люк вкрасти, свідок з вікна крикнула, щоб люк залишив. Обвинувачений покинув люк і втік. Свідок про це повідомила працівників поліції. Через малий проміжок часу вона знов побачила обвинуваченого. Він вже перебував у дворі будинку. Обвинувачений при собі мав тачку, зняв вже в дворі з оглядового колодязя металевий каналізаційний люк, завантажив його на тачку, після чого його затримали працівники поліції. Останні на місці події зібрали очевидців цього, вона там також була. Обвинувачений в її присутності визнавав факт намагання вчинити крадіжку каналізаційного люка.
З даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 жовтня 2020 року вбачається, що при проведенні зазначеної слідчої дії свідок ОСОБА_11 впізнала на фото під № 1, на якому зображений обвинувачений ОСОБА_7 , особу, яка 05 жовтня 2020 року намагалася вчинити крадіжку належного МКП «Хмельницькводоканал» каналізаційного люка.
Із показань в суді першої інстанції свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які являються працівниками поліції, вбачається, що під час несення служби 05 жовтня 2020 року в обідню пору дня повідомлення, надійшло на лінію «102» про те, що особа ромської національності вчиняє крадіжку каналізаційного люка. Для перевірки інформації вони прибули за вказаною в повідомленні адресою, а саме, у двір будинку АДРЕСА_3 , де виявили обвинуваченого ОСОБА_7 , який вантажив каналізаційний люк на тачку. При цьому ОСОБА_7 визнав, що хотів вкрасти люк, бо йому були потрібні кошти на власні потреби.
Окрім того, сам обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції підтвердив, що був затриманий зазначеними працівниками поліції в дворі будинку АДРЕСА_3 .
Також факт місця та способу вчинення злочину підтверджується протоколом огляду місця події від 05 жовтня 2020 року, з якого вбачається (відповідно також до відеозапису), що саме у дворі будинку АДРЕСА_3 було виявлено відкритий оглядовий колодязь, а також поміщений на тачку каналізаційний люк від нього та виявлений біля тачки ОСОБА_7 .
Причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчиненого злочину об`єктивно стверджується вилученими на місці події речовими доказами, а саме одноколісною тачкою та металевим каналізаційним люком.
Зазначені докази та обставини в їх сукупності узгоджуються між собою, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх законними.
При перевірці матеріалів кримінального провадження установлено, що судом досліджені всі необхідні обставини.

Наведені докази свідчать про те, що вина ОСОБА_7 доведена повністю, дії обвинуваченого кваліфіковано правильно за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Доводи захисника про те, що не здобуто доказів вини обвинуваченого ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ст.185 КК України є безпідставними.

Колегія суддів уважає, що сукупність зібраних та досліджених судом першої інстанції доказів належним чином підтверджує вчинення саме обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення (злочину), а саме закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Вказані обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_7 діяв з прямим умислом, безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, і з корисливим мотивом, він усвідомлював, що заволодіває чужим майном, і передбачав спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи настання такої шкоди, однак кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів вини обвинуваченого ОСОБА_7 , на що є посилання в апеляційній скарзі, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок вказаного суду відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України.
Слідчі дії проведені у відповідності до вимог ст.237 КПК України.
Фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення отримані в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, та були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання.
Доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними.
Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На думку колегії суддів апеляційного суду, вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному доказу, так і всім доказам у сукупності в цілому.
Необґрунтованими є доводи сторони захисту та обвинуваченого щодо інших допущених у кримінальному провадженні істотних порушень КПК України, оскільки таких порушень, які могли б вплинути на висновки суду щодо винуватості, правильності кваліфікації дій і поставити під сумнів законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.
Відповідно до положень ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Захисник посилався також на те, що під час досудового розслідування, встановивши обставини, які вимагають участі у кримінальному провадженні захисника, оскільки були достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, не залучено захисника, чим було порушено право обвинуваченого на захист.
Однак, за наведених обставин, не є слушними доводи захисника про наявність підстав вважати, що під час досудового розслідування було порушено право обвинуваченого на захист.
Зокрема, відповідно до правової позиції ЄСПЛ щодо початкового етапу забезпечення права на захист у кримінальному провадженні, які викладено в п. 63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України», де зазначено, що для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника із самого початку провадження (п. 52 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Сальдуз проти Туреччини» та пункти 90 - 91 рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі «Яременко проти України»).
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №546 від 29 жовтня 2020 року обвинувачений ОСОБА_7 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, проте він міг усвідомлювати свої дії, передбачати їх наслідки та керувати ними.
Указаний висновок відповідає об`єктивній поведінці обвинуваченого, та дає підстави визнати обвинуваченого ОСОБА_7 осудним та відповідальним за фактично скоєне діяння.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При обранні виду та розміру покарання враховується ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , в межах санкції ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, місцевим судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного.

Судом першої інстанції не встановлено обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .
Не встановлено вказаних обставин також і судом апеляційної інстанції при перегляді справи.
Зокрема, враховано, відомості досудових доповідей уповноваженого органу з питань пробації з оцінки статичних та динамічних факторів.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що місцевим судом обґрунтовано призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців та на підставі ст.71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
Відтак, саме таке призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни вироку місцевого суду, в межах доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4