Провадження 1-кп/522/651/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року Місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальних провадженнях №0006191 від 04.09.2018 року, №0000448 від 24.05.2021 за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кривий Ріг, українки, громадянки України, із середньою освітою, незаміжньої, яка має на утриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,-

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Одеси, українки, громадянки України, із початковою освітою, незаміжньої, яка має на утриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на дев`ятому місяці вагітності, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурор- ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисник- ОСОБА_8 ,

захисник - ОСОБА_9

законний представник - ОСОБА_10

обвинувачена - ОСОБА_4

обвинувачена - ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 з метою заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою групою осіб, 03.09.2018 приблизно в період часу з 19:00 до 21:00 год. перебували в квартирі за адресою АДРЕСА_3 , де тимчасово проживав громадянин Німеччини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Діючи з метою заволодіння його майном з корисливих мотивів, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 намагались зачинити потерпілого ОСОБА_11 у ванній кімнаті вказаної квартири, однак, коли їх задум став відомим потерпілому і він намагався їм протидіяти, ОСОБА_5 діючи згідно з узгодженими спільниками плану, застосувала до нього речовину слізогінної дії "Терен 4" дії, розпиливши її в обличчя потерпілому, тобто застосувала до нього насильство, яке є небезпечним для його здоров`я та приступили до пошуку цінного майна.
В результаті пошуків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знайшли та спільно заволоділи наступним майном ОСОБА_11 : грошовими коштами у сумі 6 000 гривень, ноутбуком моделі «Медіон» вартістю 7150 грн., мобільним телефоном марки «Хуавей» вартістю 3200 грн., мобільним телефоном моделі "ZTE" вартістю 2600 грн., а всього майном загальною вартістю 18950 гривень.
Коли потерпілий із застосуванням фізичної сили зламав двері до ванної кімнати де він був зачинений і намагався затримати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з його майном, які з метою утримання майна, яким заволоділи внаслідок нападу, кожна схопили ножі які були на кухні квартири, та навмисно нанесли ними потерпілому удари по ногам, завдавши йому своїми спільними діями тілесні ушкодження у вигляді чотирьох колото - різаних ран лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто застосували насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, покинувши місце вчинення нападу з вищевказаним майном потерпілого.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

2. Крім того, ОСОБА_5 , 23.05.2021 року , приблизно о 21 годині 15 хвилин, перебуваючи на літньому майданчику кафе « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , вирішила таємно заволодіти сумкою з особистими речами, телефоном, грошима, яка знаходилася за сусіднім столиком та належала ОСОБА_12 . Діючи з вказаною метою, з корисливих мотивів, повторно та переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_5 , скориставшись, що внаслідок конфлікту за участі потерпілої та інших відвідувачів закладу зазначена сумка залишилась без уваги, переконавшись, що її дії не викличуть підозри у відвідувачів та персоналу закладу, підійшла до столику на якому ОСОБА_12 залишила вказацу сумку та, діючи таємно, взяла її, вдаючи, що зазначена сумка належить їй. Таким чином ОСОБА_5 заволоділа шкіряною сумкою перламутрового кольору вартістю 2900 гривень в якій знаходились:
-мобільний телефон марки «iPhone 8», в корпусі золотого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , в якому знаходилася сім карта мобільного оператора Лайфссел НОМЕР_2 , вартістю 20999 гривень;
-гаманець шкіряний червоного кольору вартістю 2000 гривень, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 150 євро (що по курсу валют встановлених НБУ станом на 23.05.2021 складає 5021 гривня 99 копійок) та 3 000 гривень;
-ключ від автомобілю марки «КІА Sorento», дві зв`язки ключів, водійське посвідчення на ім`я потерпілої технічний паспорт на автомобіль марки «КІА Sorento» які для потерпілої матеріальної цінності не складають.
В подальшому ОСОБА_5 з зазначеним чужим майном покинула заклад завдавши потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 38 942 гривень 98 копійок та розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
За сукупністю ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені: ч.2 ст.187, с.2 ст. 185 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні вказаного злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, визнала повністю, та підтвердила фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаялася, обіцяє не вчиняти нових правопорушень, стверджує, що підґрунтям вчиненого послугував важкий майновий стан та відсутність роботи. Крім того, обвинувачена заявила про те, що вона із доказами, здобутими органами досудового слідства в підтвердження її провини згодна, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, визнала повністю, та підтвердила фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачена в судовому засіданні показала, що 3.09.2018 року у вечірній час доби вона за домовленістю із ОСОБА_13 в квартирі по АДРЕСА_5 із застосуванням сльозогінного газу та фізичного насильства заволоділи майном потерпілого ОСОБА_14 загальною вартістю 18 950 гривень, яке у подальшому повернули власнику. Крім цього, 23 травня 2021 року вона таємно викрала на терасі кафе «Prosecco bar» розташованого на Аркадійській алеї сумкою з особистими речами потерпілої ОСОБА_15 загальною вартістю 38 942 гривень 98 копійок, якими розпорядилась на власний розсуд. У скоєному вона щиро розкаюється, обіцяє не вчиняти нових правопорушень, стверджує, що підґрунтям вчиненого послугував важкий майновий стан, її вік та відсутність роботи. Потерпілій ОСОБА_16 вона пропонувала часткове відшкодування завданих збитків, утім остання відхилила її пропозицію, вимагаючи одночасного відшкодування усієї шкоди. Крім того, обвинувачена заявила про те, що вона із доказами, здобутими органами досудового слідства в підтвердження її провини згодна, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки обвинувачені визнали свою винуватість у скоєнні інкримінованих злочинів, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в межах пред`явленого обвинувачення.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися. Потерпіла ОСОБА_17 направила письмову заяву, в якій просила здійснювати судовий розгляд за її відсутності. Цивільний позов не заявила. Потерпілий ОСОБА_11 , 1948 р.н., який є громадянином Німеччини та мешкає за межами України, повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення інформації про розгляд справи на інформаційному порталі Судова влада, про наміри прибути в судове засідання не повідомляв, цивільний позов не заявив.

При призначені покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України є тяжким злочином проти власності.

ОСОБА_4 виховувалась без батьків, має середню освіту, незаміжня, має на утриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку виховує самостійно, щиро розкаялась у вчиненому злочині, не має майнових претензій з боку потерпілого, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Викрадене майно повернуто потерпілому ОСОБА_11 у повному обсязі.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та усунення заподіяної шкоди шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченої, її молодий вік, сімейний стан, наявність на утриманні малолітньої дитини, вказані помякшуючі обставини, а саме щире каяття, усунення завданої шкоди, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; приймаючи до уваги ставлення обвинуваченої до вчиненого, беручи до уваги те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності та її протиправні дії не носили системний характер, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений злочин покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ч.1 ст. 69 ККУ нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.187 ККУ, вважаючи дане покарання справедливим та достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, вважаючи що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, суд вважає за можливе застосувати дію ст.ст.76, 79 КК України та звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, так як на думку суду таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою обвинуваченої.
Додаткове обовязкове покарання у вигляді конфіскацї майна суд не застсосвує на підставі ст.77 ККУ, за приписами якої у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
При призначені покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, у віці 14 років, офіційно не працевлаштована, має початкову освіту, виховувалась без батьків, незаміжня, має на утриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на дев`ятому місяці вагітності, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має задовільний стан здоров`я та відповідний своєму віку рівень розвитку, до скоєного злочину ставиться негативно, зобов`язується не продовжувати протиправну поведінку в майбутньому. Намагалась відшкодувати завдану майнову шкоду потерпілій ОСОБА_18 ..

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, усунення заподіяної шкоди шляхом повернення викраденого майна потерпілому ОСОБА_14 , вчинення злочину неповнолітньою.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченої, її молодий вік, вказані помякшуючі обставини, а саме щире каяття, усунення заподіяної шкоди шляхом повернення викраденого майна потерпілому ОСОБА_14 , вчинення злочину неповнолітньою, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, приймаючи до уваги ставлення обвинуваченої до вчиненого, ступінь тяжкості вчинених злочинів, беручи до уваги те, що обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності, наявність на утриманні малолітньої дитини, вагітність, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за вчинені нею злочини покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ч.1 ст. 69 ККУ нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.187 ККУ, вважаючи дане покарання справедливим та достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження,перебуває на дев`ятому місяці вагітності, суд, керуючись положеннями ст.79 КК України вважає за необхідне звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду її подальше виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Додаткове обовязкове покарання у вигляді конфіскацї майна суд не застсосвує на підставі ст.77 ККУ, за приписами якої у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Щодо застосування судом ч.1 ст.79 КК України.
Відповідно до положень ч.1 ст.79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.
Зазначене звільнення є спеціальним видом звільнення від відбування покарання з випробуванням, і допустимість його застосування лише до вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, визнається обов`язковою умовою такого звільнення.
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
При вирішенні питання щодо можливості звільнення обвинувачених від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.79 КК України суд виходить з того, що значення інституту звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають малолітніх дітей, полягає у тому, що за його допомогою держава намагається задовольнити передусім інтереси дитини.
Завдяки інституту звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають малолітніх дітей, суд дає обвинуваченим можливість виправитися без ізоляції від суспільства, та інших реальних обмежень, характерних для позбавлення волі.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мають піклуватися про своїх малолітніх дітей, займатися їх вихованням постійно, оскільки для жінки, суспільства і держави важливим та особливо цінним є фізичне і моральне здоров`я дитини. Звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від відбування покарання у відповідності до ст.79 КК України сприятиме побудові здорового соціального фундаменту для майбутнього життя її малолітньої дитини.
Приймаючи таке рішення, суд виходить з того, що завдяки цьому інституту, закон ставить інтереси дитини, її виховання, вище, ніж негайне виконання покарання, вище за реалізацію цілей кримінальної відповідальності.
Отже, у такий спосіб суд, звільняючи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, виходить перш за все з інтересів їх дітей, дбаючи про їх майбутнє, нормальний розвиток яких, може постраждати через відбування їх матір`ю реального покарання, адже у малолітньому віці особливо важливим є материнське виховання, тому що саме в цей період відбувається становлення моральної самосвідомості дитини.
За таких обставин, суд приходить до глибокого переконання, що в такий спосіб будуть досягнуті не лише спеціальні самостійні цілі кримінальної відповідальності обвинувачених, а й врегульовані суспільні відносини, що складаються між матір`ю і дітьми, жінкою і державою, тобто буде досягнуто загально правових цілей регулювання суспільних відносин і забезпечення правопорядку в державі.
На переконання суду таке звільнення від відбування покарання надасть можливість обвинуваченим виправитися без ізоляції від суспільства та задовольнить передусім інтереси їх дітей, при цьому держава не братиме на себе тягар утримання та виховання дітей обвинувачених.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379, ст.1-104 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,та призначити їй із застосуванням ч.1 ст.69 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.79 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 ( три) роки.

На підставі ч.1 ст.76, ч.2 ст. 79 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем її проживання.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст.185 КК України,та призначити їй покарання:

-за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 ККУ у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.79,104 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.76, ч.2 ст. 79 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем її проживання.

Речові докази:
-мобільний телефон фірми ZTE, мобільний телефон «Хуавей», IMEI НОМЕР_3 , НОМЕР_4 нетбук моделі «Medion E1060», купюри номіналом 200 гривень у кількості 4 штук з наступними серійними номерами: ТД 4610210, ХЗ 1222843, КЕ 6147521, ВЦ 1351578, купюри номіналом 500 гривень у кількості 2 штук з наступними серійними номерами: ВБ7561504, ВХ6772063, купюра номіналом 100 доларів США з серійним номером MF 57347062А - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_11 ;
-паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_4 , поясна сумка-бананка, мобільний телефон Мейзу М5 Ноут повернути за належністю ОСОБА_4 ;
- кухонний ніж з рукояткою помаранчевого кольору, столовий металевий кухонний ніж, кухонний ніж з рукояткою коричневого кольору з маркуванням Koch Messer» - знищити.
- ДВД диск з відеозаписом зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Скасувати арешт з паспорта громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_4 , поясної сумки-бананки, мобільного телефону Мейзу М5 Ноут, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_19 від 17.09.2018 року у справі №522/19236/18 (провадження №1-«кп»/522/1935/18).
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави в рівних долях процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:

07.02.2022