БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/1803/2021
Провадження №1-кп/497/94/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
на підставі угоди про визнання винуватості
між прокурором та обвинуваченим

25.10.2021 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю: прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників
адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Болград угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000095 від 18.08.2021 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Криничне Болградського району Одеської області, зі слів має неповну середню освіту закінчив 9-ть класів, вміє читати і писати, українську розуміє, не працює та не навчається, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- вироком Болградського районного суду Одеської області від 04.02.2021 за ст.ст.185ч.3, 360 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 (два) роки,
- який обвинувачується за ст.ст.185ч.2, 360ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Згідно угоди про визнання винуватості та обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 18.08.2021р., приблизно о 00год. 10хв., діючи з умислом, спрямованим на таємне викрадення кабелів зв`язку надземної телекомунікаційної мережі, що належать ТОВ «Моноліт» і які розташовані на залізобетонних опорах, що уздовж вул.Варненська села Криничне Болградського району Одеської області, підійшов до вказаної лінії зв`язку, та, реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, на ділянці вказаної місцевості між залізобетонним опорами №№ 2 і 3 зазначеної лінії надземної телекомунікаційної мережі, підстрибнувши, однією рукою схопив дві лінії кабелів, й заздалегідь приготовленими плоскогубцями, що тримав в іншій руці, умисно, обрізав коаксіальний кабель «F1160BVM», призначений для передачі аналогових і цифрових сигналів в розподільних мережах кабельного телебачення і оптичний кабель «UT-012-SM-04», призначений для передачі Інтернет зв`язку, чим пошкодив їх, спричинивши, таким чином, у період часу з 00:10 до 17:00 години 18.08.2021р. припинення надання ТОВ «Моноліт» телекомунікаційних послуг доступу до Інтернет-зв`язку 26-ти абонентам та припинення сигналів кабельного телебачення 141-му абоненту, - які мешкають у с.Криничне Болградського району.
Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, за допомогою плоскогубців заздалегідь підготовленого знаряддя для вчинення злочину, з коаксіального кабелю «F1160BVM» обрізав відрізок кабелю довжиною 41 метр, вартістю 6,53грн. за 1 метр, яку змотав у два клубки, та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Моноліт» збитки на загальну суму 267,73 гривні.

30.09.2021р. між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_6 з другого, у присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до положень ст.472 КПК України.
Згідно вказаної угоди прокурор та підозрюваний у присутності його захисника дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2ст.185, ст.360 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості, а також покарання, яке має понести обвинувачений: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч.2 ст.360 КК України позбавлення волі строком на 4 роки; та на підставі ч.1ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим дійшли згоди про призначення остаточного покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Та, на підставі ч.1ст.71 КК України, дійшли згоди про наявність підстави про призначення обвинуваченому покарання за цим вироком з частково приєднаним невідбутим покаранням за попереднім вироком Болградського районного суду Одеської області від 04.02.2021р, та, за сукупністю вироків, остаточно, погодили призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), що вчинене повторно та в умисному пошкодженні телекомунікаційної мережі, та що такі його дії спричинили припинення надання телекомунікаційних послуг, що вчинене повторно, пояснивши, що робив це виключно для власного вживання, бо мав бажання провести кабельне телебачення і інтернет до себе у житло, знав, що це протизаконно, оскільки вже був засуджений за аналогічний злочин, а скоїв ці дії повторно, бо був дурнем, стверджував, що добровільно визнає свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за вказаними обставинами в повному обсязі, у скоєному щиро розкаюється, усвідомив, що порушив закон, має намір більше його не порушувати, розуміє наслідки укладання угоди про визнання винуватості, яку підписав добровільно без будь-якого тиску з будь-чийого боку на нього, умови угоди йому роз`яснені і він їх розуміє, готовий оплатити процесуальні витрати.
Прокурор у судовому засіданні, надавши на підтвердження факту скоєння правопорушення письмові докази, просив затвердити угоду про визнання обвинуваченим його вини та призначити покарання, до якого дійшли прокурор та обвинувачений угодою у присутності захисника, а також вирішити долю речових доказів та судових витрат.
Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду та не заперечували проти призначення судом узгодженого угодою покарання і думки прокурора щодо вирішення долі речових доказів та судових витрат, не заперечували проти долучення до матеріалів судової справи письмових доказів, наданих прокурором, клопотань про визнання доказів неналежними - не надходило.
Вислухавши у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали, надані суду та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного.
Відповідно до п.2ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, за умови відсутності відомостей про позицію потерпілого. У даному випадку, суду надано належним чином складену та отриману письмову згоду містить всі відомості, що дозволяють суду переконатися у позиції потерпілого щодо укладення угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та ч.2ст.360 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне пошкодження телекомунікаційної мережі, якщо такі дії спричинили припинення надання телекомунікаційних послуг, вчинене повторно.
Представник потерпілого у кримінальному провадженні ТОВ «Моноліт» - надав письмову згоду прокурору на укладання угоди з обвинуваченим, діями обвинуваченого спричинено майнову шкоду потерпілому в розмірі 267,73грн., яка не відшкодована. При цьому обвинувачений цілком розуміє права, визначені йому ст.474п.1ч.4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд має враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, його суспільну небезпеку, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, тому, визнаючи ОСОБА_6 винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що узгоджене між обвинуваченим та прокурором в угоді покарання враховує: характер суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, те, що він вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, також враховує наявність тяжкої обставини скоєння правопорушення у період випробувального строку та наслідки від скоєного, проте визнає наявність обставин, передбачених ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання обвинуваченим вини, активне сприяння у розкритті злочину. Ознака повторності є кваліфікуючою, тому суд не визнає цю обставину як обтяжуюча.
В ході судового засідання суд переконався, що укладення угоди між обвинуваченим та прокурором є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, оскільки обвинувачений підтвердив цю обставину та стверджував, що скарги на органи досудового розслідування в нього відсутні. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема, вимогам ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання. Підстав для відмови у затвердженні угоди судом не встановлено.
Витрати на проведення експертизи відповідно до ст.ст. 118, 124 ч.2 КПК України підлягають стягненню з засудженого. Цивільний позов у справі заявлений не був.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, проте, враховуючи те, що покарання, яке узгодили прокурор і обвинувачений у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для взяття обвинуваченого під варту в залі суду, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст.368, 374 КПК України, суд, ухвалюючи остаточне рішення за обвинувальним актом у виді призначення покарання, вирішує питання, зокрема, щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, як виду забезпечення кримінального провадження, вислухавши позицію сторін кримінального провадження, оцінивши наявні докази та ризики, суд дійшов висновку, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, відповідно до змісту якої метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання в даному випадку виконання обвинуваченим вироку, запобігання, зокрема, спробам переховуватися від суду до набрання вироком законної сили, вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є ухвалення вироку та призначення покарання у вигляді позбавлення волі, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті, що зазначено у ч.2 ст.177 КПК України.
Стаття 178 КПК України зобов`язує суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК, оцінити у сукупності й всі обставини, що перелічені цією статтею, тому, розглядаючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, враховуючи, що рішення про застосування такого запобіжного заходу обмежує права і свободи обвинуваченого враховує, що запобіжний захід відповідає характеру певного суспільного інтересу (що визначений у КПК України) конкретним підставам і меті, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, тому дійшов наступного.
Суд враховує наявність в діях ОСОБА_6 ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПК України, що судом ухвалюється вирок щодо визнання обвинуваченого винним та призначення покарання у виді позбавлення волі на строк більше трьох років, його можливість у зв`язку з цим переховуватись від суду та органів виконання покарань, оцінює у сукупності всі ці обставини разом з іншими обставинами кримінального провадження та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду має забезпечити не лише права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим вироку, процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам його переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення, а тому наявні підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Доля речових доказів підлягає вирішенню судом відповідно до вимог ст.100 КПК України: знаряддя злочину конфіскувати в дохід держави, а предмет злочину (викрадене майно) - поверненню власнику.
Керуючись ст.ст.65-67, 70, 71, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 360 КК України, ст.ст.100,118, 122, 124, 368-371, 373, 374, 468, 469, 472,-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.09.2021р. між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_6 з другого.
Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2ст.185 та ч.2ст.360 КК України, і призначити йому покарання на підставі санкцій цих статей:
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
-за ч.2 ст.360 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Остаточно, на підставі ч.1ст.71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 04.02.2021р., і за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 1 (один) місяць.
Застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Взяти ОСОБА_6 під варту негайно в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 514,86грн. за проведення судової товарознавчої експертизи в ході досудового розслідування.
На підставі вимог ст.100 КПК України, після набрання даним вироком законної сили, речові докази у даному кримінальному провадженні, що зберігаються у камері речових доказів при Болградському РВП ГУНП в Одеській області за адресою: м. Болград, пр-т Соборний,97:
-плоскогубці знаряддя злочину конфіскувати в дохід держави;
-два мотки кабелю повернути власнику ТОВ «Моноліт».

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок в частини обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після його оголошення в залі суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а, в разі подання апеляційної скарги якщо вирок не буде скасовано, він набирає законної сили в день ухвалення свого рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурор, а також направити для виконання до державної установи Ізмаїльський слідчий ізолятор.

Суддя ОСОБА_1