ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/581/21 Номер провадження 11-кп/814/1239/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002160, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м.Полтава від 24.09.2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого:
1). 02.12.2010 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі 900 грн.;
2). 31.10.2011 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, 75 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
3). 27.03.2013 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
4). 09.04.2013 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1, 4 ст.70 КК України на 4 роки і 3 місяці позбавлення волі;
5). 15.05.2013 Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч.1, 4 ст. 70 КК України на 4 роки і 3 місяці позбавлення волі;
6). 19.07.2013 Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч. 1, 4 ст. 70 КК України на 4 роки і 3 місяці позбавлення волі;
7). 17.09.2014 Київським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, 75 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
8). 17.12.2014 Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 70, 71 КК України на 3 роки позбавлення волі;
9). 27.02.2015 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 06.04.2017 умовно-достроково на 5 місяців 11 днів;
10). 26.04.2018 Полтавським районним судом за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;
11). 10.05.2018 Київським районним судом м. Полтава за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
12). 30.08.2018 Октябрським районним судом за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1, 4 ст.70 на 1 рік і 6 місяців позбавлення волі;
13). 14.11.2018 Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК на 1 рік і 6 місяців позбавлення волі;
14). 15.05.2019 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 1 рік і 7 місяців позбавлення волі;
15). 12.02.2020 Полтавським районним судом за ч. 2 ст. 185, 75 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
16). 10.03.2020 Київським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 4 місяці арешту;
17). 17.02.2021 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, 71 КК України на 2 роки і 3 місяці позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання даного покарання та покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2021 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1307 грн 60 коп. судових витрат на залучення експертів.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

24.11.2020 року приблизно о 20 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Маркетопт» за адресою: м. Полтава, вул. І.Мазепи, 50/12 умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з торгівельних полиць таємно викрав дві пляшки коньяку «Hennesy VS» об`ємом по 0,5 л на загальну суму 1524,66 грн, чим спричинив ПП «Павіс» матеріальної шкоди.

01.12.2020 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «Італійська лавка» за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 59 А, умисно, повторно, з корисливих мотивів, відкрито викрав з полиці мобільний телефон «Iphone 6S» у корпусі сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 в чохлі червоного кольору вартістю 2733,33 грн, що належить продавчині ОСОБА_9 та втік з місця події, набувши можливість розпорядитись викраденим.

Не погоджуючись з вироком, обвинувачений звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2021 р. в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та призначити йому остаточне покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі.
Зазначає, що при розгляді справи в суді першої інстанції повністю визнав вину за ч. 2 ст. 185 КК України. Що стосується обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України надав пояснення, що не мав умислу на грабіж, таємно викрав телефон потерпілої і як тільки зрозумів, що його викрито добровільно повернув викрадене.
Додає, що щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, брав участь у всіх необхідних слідчих діях, заподіяна ним шкода частково відшкодована і має намір відшкодувати шкоду потерпілим в повному обсязі, в найкоротший термін.
Вказує на свій молодий вік, одруження, бажання змінити образ життя, утримувати сім`ю та стати на шлях виправлення, відсутність обтяжуючих обставин.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

У доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений вину у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, просив пом`якшити покарання та не застосовувати щодо нього ч.4 ст. 70 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника на підтримку поданої апеляційної скарги та доповнень до неї, прокурора, який заперечував проти задоволення поданої обвинуваченим апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, в апеляційній скарзі висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і ніким із учасників процесу не оспорюються.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на помилковість висновку обвинуваченого про відсутність у нього умислу на відкрите викрадення мобільного телефону потерпілої ОСОБА_9 та добровільне повернення телефону потерпілій.
Так, згідно з диспозицією ст.185 КК України з об`єктивної сторони крадіжка це таємне викрадення чужого майна, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб, які спроможні усвідомлювати факт викрадення.
Натомість, на відміну від крадіжки, грабіж (ст.186 КК) за способом його вчинення це не таємне, а відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.
Як убачається із встановлених судом обставин кримінального провадження ОСОБА_7 під час викрадення з полиці мобільного телефону ОСОБА_9 , був поміченим потерпілою, яка почала бігти за обвинуваченим, окрикуючи його, проте намагався уникнути переслідування та втік з місця події за прибудинкову територію, після чого був затриманий перехожими, а викрадений ним мобільний телефон - переданий працівникам поліції.
Отже, доводи обвинуваченого в частині оспорювання наявності умислу саме на відкрите викрадення мобільного телефону є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Окрім цього, вина ОСОБА_7 у вчиненні саме відкритого викрадення чужого майна обвинуваченим не оспорюється.
Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене ОСОБА_7 покарання, яке обране з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; особи обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, має незняті та непогашені судимості, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, проте належних висновків не робив та знову вчиняв аналогічні кримінальні правопорушення; не працює, інших джерел доходу, окрім злочинного, не має, що характеризує його особистість наявністю у ОСОБА_7 стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб, ухилявся від досудового розслідування, внаслідок чого був оголошеним у розшук; висновку досудової доповіді, відповідно до якого існує високий ризик вчинення ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень; відсутності обставин, що обтяжують покарання, та пом`якшують покарання.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції, враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив два кримінальних правопорушення у даному кримінальному провадженні до постановлення вироку Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2021 року, обґрунтовано призначив остаточне покарання за правилами ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України, а саме, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та шляхом часткового складання покарання за даним вироком з покаранням за вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2021 року та остаточно визначив покарання у виді позбавлення волі, розмір якого не виходить за межі санкції, встановленої ч.2 ст.186 КК України.
Обвинуваченим не доведено надмірної суворості призначеного покарання, а наведені ним обставини не є підставою для зменшення розміру покарання.
Окрім цього, слід враховувати, що при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Так, розмір покарання, про яке просить обвинувачений у поданій апеляційній скарзі є нижчим від найнижчої межі, що передбачена санкцією ч.2 ст.186, а посилання обвинуваченого на обставини, що вказують на його щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочинів, хоча і свідчать про наявність обставин, що пом`якшують покарання, але не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та не можуть слугувати підставою для застосування ст.69 КК України.
Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м.Полтава від 24.09.2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою - в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4