Справа № 545/4057/21
Провадження № 1-в/545/540/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
представника адміністрації установи ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у дистанційному режимі відеоконференції між Полтавським районним судом Полтавської області та Державною установою «Божковська виправна колонія (№16)» заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Засуджений та представник адміністрації установи у судовому засіданні підтримали клопотання та просили задовольнити..

Заслухавши думку прокурора, засудженого, представника установи, дослідивши матеріали заяви та особової справи, суд проходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Переяслав- Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.08.2017 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Київської області від 22.11.2017 року, за ч.1 ст.152 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за Переяслав- Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10.06.2016 року за ч.3 ст.185 КК України і остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахується з дня взяття під варту. ОСОБА_5 взято під варту у залі суду 15.08.2017 року.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03.02.2021 року, залишеного без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.04.2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_5 відмовлено.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з положеннями ст.107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення та після фактичного відбуття не менше третини призначеного строку покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин і за необережний тяжкий злочин.
Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням ОСОБА_5 відбув більше третини строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вбачається з характеристики засудженого від 20.12.2021 року, ОСОБА_5 характеризується позитивно; працевлаштований різноробочим виробничої зони установи, до праці ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу; добре ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд; приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; бере участь в роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну ініціативу в організації їх роботи; За вироком суду має позов на суму 165000 грн., відшкодовано достроково 1525,75 грн. Вину у вчиненому злочині визнає.
Згідно з протоколом засідання комісії державної установи «Божковська виправна колонія №16» №8 від 30.04.2019 року ОСОБА_5 відмовлено у зміні умов тримання за його заявою (а.о.с. 59); протоколом засідання комісії установи №4 від 27.02.2020 року відмовлено ОСОБА_5 в заміні невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке як такому, що не став на шлях виправлення (а.о.с. 89). Згідно з протоколом №4 від 27.02.2020 року комісією Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» постановлено відмовити в поданні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 як такому, що не довів свого виправлення. Адміністрація установи в характеристиці від 20.12.2021 року зазначає, що ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому на підставі ст.107 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

З матеріалів особової справи вбачається, що до засудженого застосовувалось 10 заохочень протягом всього періоду відбування покарання, а саме: за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; має 1 стягнення від 25.01.2020 року, яке погашено 25.07.2020 року.

Так, одним із показників виправлення засудженого є висновок адміністрації установи про те, що засуджена особа «стала на шлях виправлення» або «довела своє виправлення».

Адміністрація установи у характеристиці від 20.12.2021 року зазначила, що засуджений «довів своє виправлення». На обґрунтування свого висновку адміністрація установи навела певні обставини, які, на її думку, свідчать про те, що засуджений довів своє виправлення. Вказані обставини знайшли своє підтвердження і під час судового розгляду.

Повно та всебічно проаналізувавши встановлені судом обставини, суд вважає, що засуджений довів своє виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.

Керуючись ст. 107 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України,-
у х в а л и в:
Заяву ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.
Засудженого ОСОБА_5 звільнити умовно-достроково на 7 місяців 23 дні від відбування покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.08.2017 року.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1