Справа № 127/1444/19
Провадження № 1-кп/127/50/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі
в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про які внесені 21.08.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000345,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні надав суду клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку тримання під вартою, мотивуючи тим, що запобіжній захід відносно обвинувачених обрано правильно, підстав для їх зміни, скасування немає, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.

Прокурор зазначив, що продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі зможе переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки у разі доведення винуватості йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Крім того, судовий розгляд ще не завершений, відтак існує ризик, того що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачений зможе перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
В обґрунтування клопотання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 прокурор зазначив, що продовжує існувати ризик того, що останній перебуваючи на волі зможе переховуватися від суду, розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у разі доведення винуватості. У нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений залишив місце свого проживання та переховувався від органів досудового розслідування. Також, до затримання обвинувачений не був працевлаштований, а тому у разі зміни запобіжного заходу може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. На даний час триває судовий розгляд, відтак у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який обвинувачений зможе перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
Враховуючи вищезазначене, на думку прокурора застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ніж тримання під вартою, не може запобігти існуючим в кримінальному провадженні ризикам, а тому просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів.
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_11 підтримала клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просила врахувати, що з урахуванням уже досліджених судом доказів, обвинувачення є аргументованим. Ризики, які наведені у клопотанні прокурора, мали місце на час обрання запобіжних заходів обвинуваченим, а саме: ризик переховуватись від суду та перешкоджання розгляду кримінального провадження іншим чином, не зменшились і на даний час. Адвокат ОСОБА_11 просила продовжити діючі запобіжні заходи обвинуваченим у виді тримання під вартою.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали думку свого адвоката.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 просив продовження дії запобіжного заходу заперечував. Захисник зазначив, що наразі клопотання прокурора є передчасним, оскільки ще не закінчився строк дії попередньої ухвали. Ризики передбачені ст. 177 КПК України, на його думку, стороною обвинувачення не доведені документально.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 щодо продовження дії запобіжного заходу його підзахисному заперечував. Зазначив, що клопотання прокурора є необґрунтованим та передчасним. Адвокат ОСОБА_7 зазначив, що ризик впливу на свідків є нічим не підтвердженим. Крім того, захисник просив врахувати, що його підзахисний має постійне місце проживання, та особою є раніше не судимою. Відтак, просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, чинити тиск на свідків,знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до положено ст. 194 КПК України, суд при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу суд повинен встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд, при вирішенні клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на значний строк. Тому, на переконання суду, ризик переховування від суду продовжує існувати, оскільки обвинувачений розуміючи наслідки вчиненого діяння, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує в разі доведення його винуватості. Судом враховано положення статті 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 має соціальні зв`язки, а саме батька, та постійне місце проживання. Однак вказані обставини не виключають, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватись від суду. Крім того, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження.

При вирішенні клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховано практику ЄСПЛ, де зазначено, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Крім того, при вирішенні клопотання з приводу доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_5 судом враховано, те що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у виді позбавлення волі на значний строк. Тому, на переконання суду, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений перебуваючи на волі та розуміючи наслідки вчиненого діяння, може переховуватись від суду, з метою уникнення покарання, яке йому загрожує в разі доведення його винуватості. Також, враховуючи стадію судового розгляду, існує ризик що, у разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, останній може іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження. В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про соціальні зв`язки ОСОБА_5 , натомість наявна інформація, що обвинувачений ОСОБА_5 до затримання не був працевлаштований, тому існує ризик, що він може продовжувати вчиняти інші корисливі злочини. Крім того, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 після вчинення злочину залишив місце свого проживання та переховувався від органів досудового розслідування.

При вирішенні клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховано практику ЄСПЛ, де зазначено, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Законом України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.04.2020 року, який набрав законної сили 23.04.2020 року, пункт 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2013 р., №№ 9-13, ст. 88) викладено новій редакції, а саме тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Зокрема у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 р. «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. на усій території України з 12 березня 2020 року установлено карантин, дія якого постановою Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2021 р. № 855, продовжено до 01 жовтня 2021 року.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на підставі пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України було розглянуто головуючим.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим задовольнити.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на 60 днів з 17.08.2021 до 15.10.2021 включно.
Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на 60 днів з 17.08.2021 до 15.10.2021 включно.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору відділу прокуратури Вінницької області для відома.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя: