печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000547,

ВСТАНОВИВ:
31.12.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000547.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що постанову вважає необґрунтованою, а тому просить скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, від 20.11.2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000547 та зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про визнання потерпілим.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 просив скаргу задовольнити в повному обсязі з викладених в ній обставин.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час розгляду скарги повідомлені у встановленому законом порядку.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду скарги слідчим суддею, здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000547 від 13.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 20.11.2021 відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000547 від 13.08.2021.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення прокурора/слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, що слідчим було дотримано.

Так, в оскаржуваній постанові слідчий вказує, що на даній стадії досудового розслідування не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 від 20.10.2021 кримінальним правопорушенням шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, оскільки факти можливого невиконання прокурорм Київської міської прокуратури ОСОБА_6 ухвали суду наразі не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Таким чином, як вказує слідчий у своїй постанові, слідство приходить обґрунтованого висновку, що у кримінальному провадженні № 0000547 ОСОБА_4 не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

При дослідженні оскаржуваної постанови слідчим суддею встановлено, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч. 2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального правопорушення та погоджується з висновками слідчого, враховуючи при цьому обставини кримінального провадження, та вважає, що викладені доводи заявника у скарзі та відповідно заяві про визнання ОСОБА_4 потерпілим не в повній мірі відповідають фактичним обставинам.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, адвокатом ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та обґрунтованість вимог скарги, а відтак слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, із залишенням оскаржуваної постанови в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 26, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000547 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1