Справа № 1-кп/593/161/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" листопада 2021 р. Бережанський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бережани в рамках кримінального провадження, внесеного 8 січня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючому, який до затримання проживав в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
В С Т А Н О В И В :
На розгляд Бережанського районного суду Тернопільської області після зміни підсудності 26 жовтня 2021 року надійшло кримінальне провадження № 0000009 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, із затвердженим обвинувальним актом.

29 жовтня 2021 року ухвалою Бережанського районного суду по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

5 листопада 2021 року прокурор звернувся до Бережанського районного суду із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, термін дії якого спливає 14 листопада 2021 року, оскільки змінювати обраний обвинуваченому запобіжний захід вважає недоцільним, бо інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть усунути ризики, які були передумовою для його обрання.

У поданому клопотанні прокурор вказує на те, що підставою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, обвинувачений може навмисно переховуватися від органів досудового слідства і суду та з метою уникнення покарання незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. На підтвердження вказаних ризиків прокурор у своєму клопотанні послався на відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків в суспільстві, що обвинувачений не має неповнолітніх дітей чи інших осіб, щодо яких б здійснював піклування чи опіку.
Крім цього, у своєму клопотанні прокурор зазначив, що у попередніх судових засіданнях Козівського районного суду обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово пробував схилити суд до переконання щодо своєї непричетності до інкримінованому йому злочину, висуваючи в судових засіданнях версії з приводу того, що ОСОБА_7 могла отримати тілесні ушкодження при виконанні своїх обовязків як фельдшер, перебуваючи поза межами господарства, або ж від інших осіб, з якими на його думку в останньої були неприязні відносини.
У поданому клопотанні прокурор зазначив, що оскільки ризики, передбачені п.1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду і незаконно впливати на свідків, не зменшились, тому просив його клопотання задоволити та продовжити обвинуваченому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою ще на 60 днів.
В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, просив його задоволити.
Обвинувачений та його захисник ОСОБА_5 щодо вказаного клопотання прокурора заперечили та просили у його задоволенні відмовити, подали суду письмове клопотання у якому просили замінити обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, чи особисте зобовязання, вважають, що такі запобіжні заходи забезпечить усі зазначені прокурором ризики.
Обгрунтовуючи підставність клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш мякий захисник ОСОБА_5 повідомив що у випадку задоволення його клопотання обвинувачений ОСОБА_4 на період застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту може тимчасово проживати за адресою: АДРЕСА_1 , у належному ОСОБА_8 на праві власності житловому будинку та зобовязується належним чином виконувати поставлені на нього обовязки.
В судовому засіданні Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання обвинуваченого та просив змінити його батькові обраний запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
Суд, вивчивши заявлене прокурором клопотання та думку щодо його задоволення інших учасників судового розгляду, прийшов до висновку, що запобіжний захід, обраний обвинувачениму у вигляді тримання під вартою слід продовжити, а клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну зазначеного запобіжного заходу на більш мякий залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов»язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судом встановлено, що 8 січня 2021 року, о 14 год., ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
8 січня 2021 року, о 17год.50 хв., ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні відомості про яке 8 січня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009.
18березня 2021 року обвинуваченому вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 8 січня 2021 року.
19березня 2021 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено та відповідно до ст. 290 КПК України сторонам надано доступ до матеріалів досудового розслідування.
1 квітня 2021 року, з урахуванням положень ст.ст. 283, 291 КПК України, обвинувальний акт з додатками скеровано до Козівського районного суду для розгляду по суті.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрювався у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому підчас досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово судом продовжувався.
Так, 10 січня 2021 року слідчим суддею Козівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_9 було обрано підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 5 березня 2021 року, а 2 березня 2021 року слідчим суддею Бережанського районного суду Тернопільської області ОСОБА_10 строк запобіжного заходу продовжено до 1 квітня 2021 року, включно.
26 березня 2021 року слідчим суддею Бережанського районного суду Тернопільської області ОСОБА_11 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 було продовжено до 8 квітня 2021 року, включно, а 7 квітня 2021 року суддею Козівського районного суду ОСОБА_12 вказаний запобіжний захід продовжено до 6 червня 2021 року, включно.
Крім цього, 1 червня 2021 року суддею Козівського районного суду ОСОБА_12 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено до 31 липня 2021 року. 20 липня 2021 року його продовжено до 18 вересня 2021 року, а 15 вересня 2021 року - до 14 листопада 2021 року, включно.
Згідно ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з врахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за явності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають над принципом забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила ці дії; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
До спливу строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України« від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Він має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
А так як строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 14 листопада 2021 року, однак на даний час у звязку із зміною підсудності в кримінальному провадженні докази, передбачені ст.84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, не досліджені, а наведені прокурором у клопотанні ризики є дійсними та триваючими, вони виключають на даний час зміну виду запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш мякий і стан здоровя обвинуваченого не перешкоджає перебуванню його у місцях попереднього увязнення та будь-яких даних про зменшення чи відсутності ризиків для застосування більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою судом не здобуто, тому суд вважає, що клопотання прокурора є підставним і таким, що підлягає до задоволення. Вказане також підтверджено ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 6 жовтня 2021 року.
Крім цього, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.
Суд вважає, що продовження обвинуваченому обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя.
Оскільки ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке у відповідності із ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, він не має неповнолітніх дітей та інших осіб, щодо яких зобовязаний був би здійснювати опіку чи піклування, а також не має постійного місця роботи та не має у власності будь-якого нерухомого майна, що свідчить про слабку міцність його соціальних зв`язків в місці його проживання та підтверджує той факт, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від суду та може незаконно впливати на свідків і таким чином перешкоджати розгляду кримінального провадження, тому враховуючи зазначене, а також те, що обвинувачений по місцю проживання харакетризується негативно, як особа, яка зловживаючи алкоголем, постійно вчиняла скандали, поєднані з домашнім насильством по відношенню до членів сімї, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченому такого виду запобіжного заходу є виправданим.
Натомість, розглядаючи питання про можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, суд відповідно до ст. 183 КПК України, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому вважає, що клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який, яким являється особисте зобовязання чи цілодобовий домашній арешт, слід залишити без задоволення.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються ОСОБА_4 , а також наявність визначених національним законодавством підстав для його утримання під вартою, суд не вбачає протиріччя з європейською практикою розгляду подібної категорії справ, оскільки тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу ( рішення у справі Летельє проти Франції ).

Таким чином, враховуючи наявні ризики, які не зменшились та відсутність в обвинуваченого міцних соціальних звязків, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою ще на 60 днів, тобто до 10 січня 2022 року.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 314, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів - до 10 січня 2022 року включно.
Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
У задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, а саме: на особисте зобов`язання чи домашній арешт - відмовити.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та скерувати начальнику Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №26» для відома та виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя Бережанського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1