ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9478/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/294/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.361-1 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження № 0000563 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2021 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2021 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000563 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361-1 КК України - повернуто прокурору.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на істотні порушення вимог КПК України, зокрема відсутність в обвинувальному акті місця скоєння злочину, що не дозволяє визначитися з належною підсудністю даного кримінального провадження, неконкретність пред`явленого обвинувачення, що позбавляє обвинуваченого можливості здійснення його права на захист, а також відсутність відомостей про викривача та вказав, що виявлені обставини не дають підстав для призначення судового розгляду даного кримінального провадження на підставі обвинувального акту внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000563 від 23.04.2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.361-1 КК України, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання захисників та необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначених недоліків.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2021 року скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Апелянт посилається на те, що суд, повертаючи обвинувальний акт вийшов за межі визначені ст. 314 КПК України, які підлягають вирішенню судом у підготовчому засіданні, оскільки вдався до судового розгляду під час підготовчого судового засідання.
Вказує на те, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції не навів обґрунтованих підстав, які б не давали змоги розглянути дане кримінальне провадження.
Прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які щодо обвинуваченого є встановленими, зазначено правову кваліфікацію. В обвинувальному акті сформульовано обвинувачення, зазначені фактичні обставини щодо дати та часу, коли обвинувачений скоїв дане кримінальне правопорушення.
Вказує, що посилань на жодну з вимог ст. 291 КПК України в ухвалі суду про повернення обвинувального акта не наведено, а інших підстав для повернення обвинувального акта прокурору чинним законодавством не передбачено.
Апелянт вважає, що вдавшись у підготовчому судовому засіданні до правової оцінки правильності досудового розслідування, суд першої інстанції вийшов за межі компетенції, наданої йому главою 27 КПК України, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Посилається на те, що зазначені у рішенні суду недоліки, є такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України, оскільки вони суперечать ч. 4 ст. 22, п.п. 13-15 ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 291 КПК України.
Зазначає, що рішення суду про повернення обвинувального акта з підстави не зазначення місця вчинення правопорушення, не відповідає вимогам КПК України, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що воно надійшло з порушенням правил підсудності.
Вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що прокурором, всупереч вимог п.п. 3-1, 8-1 ч.2 ст.291 КПК України, не вказано в обвинувальному акті викривача, який брав участь у кримінальному провадженні, є невірне.
Вказує, що в матеріалах справи містяться відомості щодо особи, яка конфіденційно співпрацює із слідством, дану особу не можна вважати викривачем, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.361-1 КК України не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, тому викривач відсутній і його дані не зазначалися в обвинувальному акті.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечили апеляцію, вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, просять її залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Статтею 314 КПК України визначено порядок проведення підготовчого судового засідання, під час якого суд з`ясовує наявність підстав для прийняття судом рішень, передбачених ч.3 цієї статті.
Зокрема, п.3 ч.3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Перелік вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт міститься у ст. 291 КПК України.
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, підставами повернення обвинувального акту були: істотні порушення вимог КПК України, зокрема в обвинувальному акті не зазначено місця скоєння злочину, що не дозволяє визначитися з належною підсудністю даного кримінального провадження, неконкретність пред`явленого обвинувачення, що позбавляє обвинуваченого можливості здійснення його права на захист, а також відсутність відомостей про викривача.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з правовими висновками викладеними в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року №5-328кс16 проаналізовано зміст вказаної норми закону, яка вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва формула обвинувачення), формулювання обвинувачення.
В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
При цьому, важливим є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
Викладаючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, орган досудового розслідування в обвинувальному акті не вказав місце вчинення інкримінованого ОСОБА_10 діяння, тобто одну із обставин, яка, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.
Викладаючи в обвинувальному акті на власний розсуд передбачені п.5 ч.2 ст. 291 КПК України фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, останній не може містити положень, що виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення, роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення та в цілому не може порушувати право обвинуваченого на захист.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що органом досудового розслідування не дотримано вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, зокрема зміст обвинувачення пред`явленого ОСОБА_10 є неконкретним, порушує його право на захист та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (Девеер проти Бельгії від 27 лютого 1980 року).
Окрім того, колегія суддів вважає, що висновки суду щодо відсутності в обвинувальному акті місця вчинення кримінального правопорушення має суттєве значення для визначення територіальної підсудності даного кримінального провадження, оскільки відповідно до п.6 ч.2 ст. 412 КПК України порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і є безумовною підставою скасування судового рішення, тому доводи апелянта з посиланням на п.1 ч.1 ст. 34 КПК України, є необґрунтованими.
Щодо посилання суду на відсутність в обвинувальному акті відомостей про викривача, то такі висновки суду є передчасними, оскільки відповідно до ст.ст. 314, 315 КПК України, суд не вправі обговорювати питання чи давати оцінку матеріалам кримінального провадження, так як для прийняття такого рішення суд зобов`язаний дослідити докази у кримінальному провадженні, які в підготовчому судовому засіданні, відповідно до ч.4 ст. 291 КПК України, не надаються.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України є обґрунтованими і належно вмотивованими, тому підстав для скасування ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 06 серпня 2021 року, як про це просить прокурор, не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2021 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000563 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361-1 КК України повернуто прокурору - без змін.
Ухвала є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді