Провадження № 1-кс/761/2140/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000413 від 10.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст. 303 КК України (справа №752/22876/19, провадження №1-кп/761/1217/2022),

ВСТАНОВИЛА:
У провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження №0000413 від 10.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст. 303 КК України (справа №752/22876/19, провадження №1-кп/761/1217/2022).

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 звернулась із заявою про самовідвід, посилаючись на те, що акт у вказаному провадженні надійшов 04.11.2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 303 КК України (справа №752/22876/19).

17.12.2020 на підставі ухвали головуючого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000413, було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 про виділення в окреме провадження для розгляду угоди про визнання винуватості, укладеної 17.12.2020 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

14.04.2021 року під головуванням судді ОСОБА_3 було ухвалено обвинувальний вирок у кримінальному провадженні №0000413 від 10.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст. 303 КК України (справа 761/42171/20, провадження 1-ка/761/1919/2021).

Учасники кримінального провадження, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини свого неприбуття. Разом з цим, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід по суті.

Вивчивши доводи заяви, матеріали судової (справа №752/22876/19, провадження №1-кп/761/1217/2022), суд приходить до висновку про таке.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст. 75 та ст. 76 КПК України.

Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача (п.1 ч.1 ст. 75 КПК України);

- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник (п.2 ч.1 ст. 75 КПК України);

- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (п.5 ч.1 ст. 75 КПК України).

Згідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Суддею встановлено, що 17.12.2020 на підставі ухвали головуючого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000413, було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 про виділення в окреме провадження для розгляду угоди про визнання винуватості, укладеної 17.12.2020 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Разом з тим, 14.04.2021 року під головуванням судді ОСОБА_3 було ухвалено обвинувальний вирок у кримінальному провадженні №0000413 від 10.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 303 КК України (справа 761/4217/20, провадження 1-ка/761/1217/2022).

Згідно зі ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики; виявляти повагу до учасників процесу тощо.

Відповідно до ст.4 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України, 22 лютого 2013 року передбачено, що суддя зобов`язаний взяти самовідвід у випадках, передбачених законом. Суддя заявляє про самовідвід, зокрема якщо: суддя висловив свою позицію по суті справи, яка перебуває у нього на розгляді.
Бангалорські принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23 передбачають принцип об`єктивності судді як необхідну умову для належного виконання останнім своїх обов`язків. Так, об`єктивність має виявлятися не лише у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Так, серед вказаних випадків зокрема є: у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.
У рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії», встановивши порушення положень ч.1 ст. 6 Конвенції, ЄСПЛ зробив висновок про те, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.
Крім того, ЄСПЛ у справі «Муча проти Словаччини» вказав, що питання щодо неупередженості судді виникає, коли попереднє рішення вже містить детальну оцінку ролі особи, яка згодом була засуджена у злочині, вчиненому кількома особами, і, зокрема, коли попереднє рішення містить конкретне твердження про причетність заявника або коли враховано, що особа, засуджена згодом відповідала всім критеріям, необхідним для вчинення кримінального правопорушення. Суд зазначає, що рішення про затвердження угод співвиконавців заявника про визнання винуватості містили детальний фактичний опис їхніх злочинів, включаючи роль заявника в них як спільного виконавця, тоді як точний фактичний опис деяких їхніх злочинних дій був ідентичний точному фактичному опису приписуваних йому злочинних дій. Таким чином, засудження співвиконавців заявника у цих злочинах на основі наданого опису їхніх злочинних дій, що включало точне фактичне визначення конкретної ролі заявника в них, в принципі могло викликати сумніви щодо того, чи не призвело це до ситуації, при якій його було визнано таким, що скоїв кримінальні правопорушення, про які йдеться (п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Муча проти Словаччини»). Посилання на заявника та його дії в такий спосіб може в принципі порушити захист його права на презумпцію невинуватості. Оскільки суд першої інстанції щодо заявника вважав засудження його співвиконавців частиною справи проти нього, принаймні, на перший погляд, він мав очевидний стимул залишатися послідовним зі своїм попереднім набором рішень, оскільки будь-які суперечливі висновки, зроблені вперше, могли підірвати довіру до останнього (див. Навальний і Офіцеров, цитоване вище, § 108).
Враховуючи, що судом встановлено обставини, передбачені п.4 ч.1 ст.75 КПК України, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, а саме, що факт існування вироку від 14.04.2021 року відносно ОСОБА_5 , яку визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст. 303 КК України, який було ухвалено під головуванням судді ОСОБА_3 , яка на даний час здійснює розгляд кримінального провадження №0000413 від 10.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України, може виступати чинником непрямого впливу на суддю, що допускає виникнення в учасників судового розгляду сумнів щодо неупередженості головуючого судді ОСОБА_3 , заява про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 75, 76, 80-82, 532 КПК України, суддя

УХВАЛИЛА:
Заяву судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000413 від 10.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст. 303 КК України (справа №752/22876/19, провадження №1-кп/761/1217/2022) задовольнити.

Відвести від участі у кримінальному провадженні кримінальному провадженні №0000413 від 10.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст. 303 КК України (справа №752/22876/19, провадження №1-кп/761/1217/2022) суддю Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3

Кримінальне провадження №1-кп/761/1217/2022 (справа №752/22876/19), за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України, передати для заміни відведеного судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , в порядку, визначеному ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1