Справа № 487/9137/21
Провадження № 1-кс/487/6985/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2021 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001071 за ознаками кримінального проступку передбаченого ст.356 КК України про арешт майна
ВСТАНОВИВ:
21.12.2021 року, прокурор Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 , в рамках розслідування кримінального провадження №0001071, звернувся до суду з клопотанням про накладення арештуна квартиру АДРЕСА_1 , належну на праві власності ТОВ «МІРАКЛУС», із забороною користування, відчуження та перереєстрації права власності на час проведення досудового розслідування.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчими СД МРУП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001071 за ознаками кримінального проступку передбаченого ст.356 КК України.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 , від 14.12.2021 року, відповідно до якої 08.12.2021, невідомі особи самоправно заволоділа належною, їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1
З урахуванням зазначеного, просив накласти арешт на вказане майно, як на об`єкт кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор, вимоги клопотання підтримав наполягав на його задоволенні.
Представник володільця майна ТОВ «Міраклус» адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні у задоволенні клопотання просила відмовити, посилаючись на його необгрунтованість, в частині підстав та мети застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження. Крім того, зазначала про спотверення прокурором фактичних обставин правовідносин, що виникли між учасниками події.
У судовому засіданні представник ТОВ «Кей-Колект», яке було іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 адвокат ОСОБА_6 , проти задоволення клопотання заперечував, вказавши, що вкавзану квартиру ними, було продано ТОВ «Міраклус», в порядку позасудової реалізації іпотечного майна, внаслідок порушення ОСОБА_5 своїх зобов`язань за кредитним договором, укладеним між нею та Акціонерним товариством інноваційний банк «УкрСиббанк» 22.12.2006 року, за яким вони набули права вимоги за Договором факторингу №4 та Договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 11.06.2012 року.

Зуслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання і докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Так, СД МРУП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001071 за ознаками кримінального проступку передбаченого ст.356 КК України.
З матеріалів клопотання вбачається, що 14.12.2021 до Миколаївського РУП ГУНП у Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_5 , якою вона просила вжити заходи до невідомої особи, яка 08.12.2021 самоправно заволоділа належною їй квартирою АДРЕСА_1 .
При допиті в якості потерпілої ОСОБА_5 , вказала, що в 2006 році уклала з Акціонерним товариством інноваційний банк «УкрСиббанк» договір іпотеки на придбання вказаної квартири, вартістю 406323,00 або 74050,00 Швейцарських франків.
На початку 2011 року у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, а також стрімким зростанням курсу валют, вона припинили виконання своїх зобов`язань за вказаним договором.
У 2013-2014 роках їй на мобільний телефон та на поштову адресу за місцем мешкання періодично надходили дзвінки та поштові листи від представників ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» з погрозами та вимогами повернути грошові кошти, на які вона не реугувала, оскільки будь-які правовідносини з зазначеним товіариством у неї були відсутні.
У жовтні 2021 року до неї приїхав представник ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» та повідомив, що вказане товариство є новим іпотекодержатєлем по договору, укладеному між нею Акціонерним товариством інноваційний банк «УкрСиббанк». При цьому, вони не досягли домовленості, щодо реалізації іпотечного майна, з метою погашення її кредитної заборгованості.
08.12.2021 до неї прибули невідомі особи та надали копії документів про ніби-то набуття ТОВ «МІРАКЛУС» права власності на вказану квартиру. Після чого шляхом погроз, примусили її покинути квартиру, змінивши замки вхідних дверей.
Одночасно прокурор вказав, що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно - власником квартири АДРЕСА_1 є ТОВ «МІРАКЛУС», проте ними не було надано документів, щодо реєстрації їх права власності, в установленому законом порядку.
Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Правовий порядок застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження , як арешт майна визначено Главою17 КПК України.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За положеннями статті 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, та має застосовуватися з метою досягнення дієвості цього провадження.
За положеннями статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом своїх переконань.
Під час розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором, враховуючи суть кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування та встановлені під час розгляду клопаотання обставини, належним чином необґрунтовано, підстави та мету арешту майна. Як і не обґрунтовано для забезпечення виконання якого саме завдання у кримінальному провадженні, має бути застосований вказаний захід його забезпечення.

Положеннями ст. 356 КК України передбачено карну відповідальність за самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
У клопотанні, як на підставу застосування арешту майна, прокурор посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом кримінально протиправних дій.
Разом з тим, з наданих учасниками кримінального провадження та досліджених доказів вбачається, що 22.12.2006 року між ОСОБА_5 таАкціонерним товариством інноваційний банк «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір, заявник отримала у борг 73756,17 Швейцарських франків.
В забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за даним договором між ними, 25.12.2006 року було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, ОСОБА_5 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .
11.06.2012 року на підставі договорів Факторингу № 4 та відступлення права вимоги укладених між ТОВ «Кей-Колект» та АК ІБ «УкрСиббанк». ТОВ «Кей-Колект» набуло право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_5
03.12.2021 року ТОВ «Кей-Колект» продало ТОВ Міраклус» вищевказану квартиру, в порядку позасудової реалізації іпотечного майна.
Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №290276726 від 14.12.2021 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 , 03.12.2021 року було зареєстровано за ТОВ «МІРАКЛУС»..
Таким чином, прокурором не зазначено обставин з врахуванням яких він дійшов висновку що вищевказана квартира є об`єктом кримінально протиправних дій, в рамках кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування.

По своїй суті встановлені рід час досудового розслідування обставини та правовідносин, які виникли між юридичними та фізичною особою щодо права власності на кв. АДРЕСА_1 , носять цивільно-правовий характер та мають вирішуватись у порядку цивільного судочинства.
За такого, слідчий суддя приходить до висновку, що під час розгляду клопотання прокурором належним чином не обґрунтовано та не доведено правову підставу та мету, відповідно до ст.170 КПК України, арешту вищевказаного майна, що є підставою для відмови у його задоволенні.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001071 за ознаками кримінального проступку передбаченого ст.356 КК України про арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1