Справа №487/5758/21
Провадження №1-кс/487/4947/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.08.2021 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Другого СВ (з діслокацією у м. Одесі) ТУ ДБР в м. Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000154 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ямпіль Вінницької області, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 (посада виведена поза штат)

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2021 слідчий Другого слідчого відділу (з діслокацією у м. Одесі) ТУ ДБР в м. Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
В клопотанні слідчий зазначає, що Другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154 від 06.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

24.08.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення; під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про задоволення клопотання.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість підозри. Зазначив, що прокурором не доведено ризики. Зауважив, що до свідків застосовано заходи безпеки, а тому його підзахисний впливати на них не зможе. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Повідомив, що жодних протиправних дій не вчиняв. Вважає, що ризики, зазначені прокурором, є лише припущеннями сторони обвинувачення, оскільки майна та паспорту для виїзду закордон не має

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суддя вважає, що вказане клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154 від 06.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування здійснює група прокурорів Одеської обласної прокуратури, а також прокурори Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора, про що внесені відповідно відомості до ЄРДР.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом заступника Генерального прокурора України прокурором Одеської області ОСОБА_7 від 15.12.2015 № 3391к ОСОБА_4 призначено на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2. У подальшому, ОСОБА_4 виведено поза штат Одеської обласної прокуратури з визначенням робочого місця у приміщенні Малиновської окружної прокуратури м. Одеси (м. Одеса, вул.Головківська, 1).

Таким чином, ОСОБА_4 , працюючи на посаді прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 є службовою особою правоохоронного органу.

Водночас, ОСОБА_4 , будучи службовою особою правоохоронного органу, діючи всупереч вимогам Закону України «Про прокуратуру», грубо порушив Присягу прокурора та скоїв тяжкий умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , будучи службовою особою правоохоронного органу, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, вирішив зайнятись діяльністю, пов`язаною з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом психотропних речовин амфетаміну.

З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_4 , володіючи інформацію про місця зберігання та збуту наркотичних засобів і психотропних речовин у місті Одесі, а також про осіб, які здійснюють неправомірну діяльність зі збуту наркотичних та психотропних речовин, здійснював придбання психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, з метою її подальшого збуту наркозалежним особам.

03 серпня 2021 року приблизно о 21:25 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у Малиновському районі міста Одеси, точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбав три полімерні пакети з замком «zip lok», в яких знаходилася психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою 0,741г, яку перевіз до місця зустрічі з ОСОБА_8 з метою подальшого її збуту.

Далі ОСОБА_4 , зберігаючи вказану речовину при собі, та знаходячись біля будинку №14 за адресою м. Одеса, провулок Успенський на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Рено Логан», державний номер знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 (до якого застосовано заходи безпеки, шляхом зміни анкетних даних), приблизно о 21:35 годин, з метою отримання незаконного прибутку, збув останньому психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою 0,741 г., яка знаходилася в трьох полімерних пакетах з замком «zip lok» за що отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень. Після цього ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_8 придбати вказану психотропну речовину амфетамін у більшій кількості.

Надалі, ОСОБА_4 , продовжуючи свою незаконну діяльність, діючи з єдиним умислом, направленим на тотожні дії щодо збуту ОСОБА_8 психотропної речовини, 23.08.2021 приблизно о 14:30 годині, використовуючи засоби мобільного зв`язку, повідомив ОСОБА_8 про намір збути йому психотропну речовину амфетамін, вагою близько 30 г, на загальну суму 9000 (дев`ять тисяч) гривень.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 23.08.2021 приблизно о 20:00 годині біля будинку №16 по вул. Глиняна у м. Одесі отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) гривень для придбання психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою близько 30 г з метою подальшого збуту ОСОБА_8 .

У подальшому, ОСОБА_4 23.08.2021 приблизно о 20:50 годин, перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул. Глиняна, б. 16, незаконно придбав у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою близько 30 г.

Після чого, ОСОБА_4 , використовуючи автомобіль марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 , перевіз вказану речовину, яка знаходилася в одному полімерному пакеті з замком «zip lok» до міста зустрічі з ОСОБА_8 .

У той же день приблизно о 22:00 годині у дворі будку АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , зберігаючи при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою близько 30 г., збув її ОСОБА_8

24.08.2021 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 .

24.08.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин у великих розмірах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Слідчий суддя критично оцінює доводи захисників та підозрюваного про необґрунтованість підозри, пред`явленої останньому, оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України підтверджується протоколами допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколу огляду грошових коштів від 03.08.2021; протоколом огляду особи від 03.08.2021; протоколом вручення грошових коштів від 03.08.2021; протоколом отримання добровільного наданого від 03.0.8.2021; висновком експерта від 06.08.2021; протоколом освідування ОСОБА_4 від 23.08.2021; протоколом затримання ОСОБА_4 від 23.08.2021; протоколами обшуків від 23.08.2021; протоколом огляду місця події від 23.08.2021; протоколом огляду грошових коштів від 23.08.2021; протоколом огляду особи від 23.08.2021; протоколом вручення грошових коштів від 23.08.2021; протоколом отримання добровільно наданого від 23.08.2021; іншими матеріалами, зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження.

Сукупність тих доказів, які долучені до клопотання слідчого та досліджених в судовому засіданні, підтверджує собою факт існування обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Застосування запобіжного заходу може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (справа «Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує те, що ОСОБА_4 неодружений, обіймає посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 (посада виведена поза штат), має місце проживання в м. Одесі, раніше не судимий; той факт, що дії підозрюваного були направленні на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин у великих розмірах, що становить підвищену суспільну небезпеку, оскільки на даний час у країні суттєво збільшується кількість осіб, які вживають наркотичні та психотропні засоби, що негативно впливає га суспільний розвиток держави.

Відтак, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу, оскільки, хоча підозрюваний і має офіційне місце роботи, що свідчить про зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування, але не усуває всіх інших, встановлених судом ризиків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Положення ч.5 ст. 182 КПК України передбачають, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

З урахуванням викладеного, при визначенні розміру застави, слідчий суддя, окрім вищевказаного, також враховує тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , розмір шкоди, завданої потерпілим, матеріальне становище підозрюваного.

Слідчий суддя не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного лише у разі внесення застави, що дорівнює 594570,00 грн., оскільки сама правова природа такого запобіжного заходу як застава є альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, а встановлення такого значного розміру застави носить каральний характер для підозрюваного, оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи», яка закладена в правовому інституті застави.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 190320,00 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого СВ (з діслокацією у м. Одесі) ТУ ДБР в м. Миколаєві ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" до 21.10.2021 року.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 190 320 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Одеський слідчий ізолятор".
Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:
- прибувати до слідчогослідчого Другого СВ (з діслокацією у м. Одесі) ТУ ДБР в м. Миколаєві ОСОБА_6 із встановленою періодичністю - щосереди;
- не відлучатися за межі м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_8 ;

- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїз з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 21.10.2021 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1