Справа № 442/5903/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/906/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0000083 від 04 квітня 2021 року про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року, -

встановила:

вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статтею 309 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 1 ( один ) місяць.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 1716.20 грн.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 , влітку 2020 року, в денну пору доби (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на окраїні м. Дрогобич, Львівської області, на пустирі виявив ростучі наркотиковмісні рослини конопель. Саме в цей момент у нього виник умисел на незаконне придбання частин знайдених рослин коноплі (гілля з листям) з метою подальшого виготовлення з них наркотичного засобу - канабісу, для власного споживання, без мети збуту.
Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_6 , в той же час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне придбання наркотичного засобу (канабісу) для власного споживання, без мети збуту, діючи всупереч вимогам Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2009 №589 (далі - Порядок), від знайдених на пустирі ростучих наркотиковмісних рослин коноплі від`єднав гілля з листям, які умисно, незаконно, тобто без відповідної реєстрації суб`єкта господарювання, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з культивуванням рослин, розробленням, виробництвом, виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), ввезенням на територію України, вивезенням з її території, транзитом через територію України, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, включених до переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 (далі - Перелік), забрав із собою (придбав).
Незаконно придбане гілля з листям рослин конопель (речовини рослинного походження зеленого кольору), які є наркотичним засобом - канабіс, ОСОБА_6 добровільно уповноваженій службовій особі правоохоронного органу не здав, а в супереч вимогам зазначених Порядку та Переліку, умисно, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, з метою власного споживання, без мети збуту, висушивши та подрібнивши став зберігати за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 .
У невстановлені слідством дні у період з січня по квітень 2021 року ОСОБА_6 придбані за вказаних обставин подрібнені рослини коноплі, що є наркотичним засобом - канабіс періодично протягом приблизно 10 разів вживав самостійно у парку «Новонароджених», що на вул. Володимира Великого в м. Дрогобичі, Львівської області, шляхом їх викурювання з допомогою належного йому декоративного дерев`яного пристрою для куріння, у вигляді черепа з отвором, в який вмонтовано металевий наперсток.
03.04.2021 близько о 17:00 год у ОСОБА_6 , який перебував неподалік залізнодорожного вокзалу за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул. Рихтицька, 32, працівниками БПОП ГУНП у Львівській області, які згідно наказу №1231 ГУНП у Львівській області були залучені для охорони громадського порядку під час відпрацювання м. Дрогобича та Дрогобицького району, було виявлено та вилучено наркотичний засіб - екстракт канабісу загальною масою 0,57 грам (в перерахунку на висушену речовину), який містився у нашаруваннях речовини коричневого кольору металевого наперстка, призначеного для викурювання канабісу.
Виявлені та вилучені у ОСОБА_6 нашарування речовини коричневого кольору наявні на металевому наперстку масою нетто 0,57 грам (в перерахунку на висушену речовину) є наркотичним засобом - екстрактом канабісу.
Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 (список 1 таблиці І), екстракт канабісу відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу - екстракту канабісу масою нетто 0,57 грам (в перерахунку на висушену речовину) без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
На вирок суду адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок змінити та визначити ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд не повною мірою дотримався вимог законодавства та незважаючи на інші, більш м`які, основні види покарань, передбачені санкцією ч. 1 ст.309 КК України призначив обвинуваченому покарання у виді арешту, що передбачає обмеження волі, найсуворішим із покарань, передбачених санкцією статті, за якою його визнано винуватим, не зазначив чому менш суворий вид покарання буде недієвим та не забезпечить виправлення засудженого.

Апелянт вважає, що наведене є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що перешкодили ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення. За таких обставин вирок суду не можна вважати законним та він підлягає скасуванню.

Звертає увагу суду на те, що виконання оскаржуваного вироку суттєво порушуватиме права засудженого та призведе до непоправних наслідків в його життєвому укладі так як йому доведеться звільнитися з роботи через не можливість працювати протягом 1 місяця, доведеться змінити спілкування через обмеження його від соціуму на цей же строк. Крім цього держава, не зважаючи на відсутність суспільної небезпеки від його дій, також буде змушена витрати кошти на його конвоювання та утримання в арештантському домі. Також просить врахувати те. що засуджений сприяв максимально органам досудового розслідування та суду погодившись на спрощене провадження та визнавши вину.

Засуджений гарантує, що у разі обрання альтернативного варіанту покарання передбачено ст. 309 КК України у вигляді штрафу, такий буде сплачений як найшвидше та в повному обсязі за умови визначення його в максимальному розмірі визначеному статтею.

Заслухавши доповідача, виступ захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який не заперечив подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та не оспорюється апелянтом в апеляційній скарзі.
Згідно вироку суду першої інстанції, свою вину обвинувачений у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю.
Правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.309 КК України, на переконання колегії суддів, є вірною та в апеляційному порядку не оспорюється.
Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то слід вказати наступне.
Доводи апеляційної скарги в частині суворості призначеного покарання, на думку колегії суддів є обгрунтованими виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та правових позицій Верховного Суду України, що містяться у п. 1, 2 постанови Пленуму «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про особу винного та обставини справи, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення повинно бути вмотивовано у вироку.
Покарання згідно ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, і має бути необхідним та достатнім для досягнення цієї мети. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Виходячи з вищезазначених норм кримінального закону та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатній мірі не обґрунтував призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді арешту, не зазначив, що менш суворий вид покарання буде недостатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді арешту, не взяв до уваги в достатній мірі конкретні обставини справи та поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, особу обвинуваченого, який на диспансерних обліках не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, негативні характеристики відносно обвинуваченого в матеріалах справи відсутні, отже фактично останній позитивно характеризується.
На переконання колегії суддів, сумлінна процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 після вчинення кримінального правопорушення, відсутність намагань уникнення кримінальної відповідальності та покарання, достатньо та переконливо свідчать, що він не є особою, яка становить підвищену небезпеку для суспільства.
Визначені у статтях 50, 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, що ґрунтується на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяє досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Виходячи з наведеного, на переконання колегії суддів, обрана обвинуваченому ОСОБА_6 форма реалізації кримінальної відповідальності з відбуттям покарання у виді арештуне ґрунтується на правильному застосуванні кримінального закону та є явно несправедливою внаслідок суворості.
У відповідності із вимогами ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Під час апеляційного розгляду справи колегією суддів також визнається обставиною, що пом`якшує покарання, повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що всі наведені вище обставини дають переконливі підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та призначення менш суворого виду покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, з урахуванням індивідуальних ознак скоєного злочину, даних про особу винного та інших обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 за умови призначення йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн., змінивши вирок суду в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4