Провадження № 1-кп/756/572/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«13» січня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого:

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
04 липня 2020 року, приблизно о 23 год. 30 хв. (точний час не встановлено), між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які перебували на ділянці місцевості поблизу буд. АДРЕСА_2 (точне місце не встановлено), відбувся конфлікт, у ході якого ОСОБА_10 реалізуючи свій протиправний умисел на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, правою рукою дістав із лівого рукава ніж, після чого, стоячи обличчям до ОСОБА_8 , наніс удар ножем в область живота ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення живота зліва, яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні вину у скоєнні, інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України не визнав та пояснив, що перебуваючи з ОСОБА_8 , біля магазину «Новус», в м. Києві, що по просп. Г. Ситалінграду, 4-А, останній раптово забрав у нього тростину, та почав хаотично наносити удари по різним частинам тіла, після того, як ОСОБА_8 , вдарив його по голові, він дістав кухонний ніж, який мав при собі, та наніс один удар в область тулуба останнього, а саме по барсетці, яка в той момент була на ньому, після чого ОСОБА_8 побіг у невідомому напрямку. Зокрема, обвинувачений зазначив, що в живіт потерпілого ОСОБА_8 він не бив ножем. Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 під час дослідження відеозапису проведення слідчих експериментів за його участю та участю ОСОБА_8 підтвердив механізм та обставини за яких він наніс останньому удар ножем, проте, пояснив, що влучив саме у барсетку, яка була на потерпілому.

Не дивлячись на не визнання обвинуваченим ОСОБА_10 , вини, у вчиненні інкримінованого йому діяння, вина останнього підтверджується комплексом зібраних по справі доказів, а саме:

- показаннями, допитаного в судовому засіданні, потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що влітку 2020 року, точної дати згадати не може, по АДРЕСА_2 , він разом з ОСОБА_10 вживали спиртні напої та в ході раптово виниклого конфлікту, обвинувачений вдарив його ножем в живіт та оскільки він перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння не відчув болю, а зрозумів це тільки на наступний ранок коли прокинувся та викликав швидку медичну допомогу. Крім того, потерпілий ОСОБА_8 під час дослідження відеозапису проведення слідчих експериментів за його участю та участю ОСОБА_10 підтвердив механізм та обставини за який він отримав тілесне ушкодження. При цьому наполягав, що отримав ушкодження живота саме від удару спричиненого ОСОБА_10 під час їх обопільної сварки;

-даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 05.07.2020 року, з фото таблицею до нього, згідно якого предметом огляду було приміщення, в АДРЕСА_3 , де виявлено та вилучено: футболку бурого кольору із пошкодженням цілісної тканини з рівними краями, в передній частині футболки на відстані приблизно 15 см., знизу та довжиною приблизно 1.5 2 см.; спідні та зелені шорти; капці гумові чорні (Т1 а.с.121-124);

-даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 06.07.2020 року та довідкою до нього, за участю потерпілого ОСОБА_8 , згідно якого, останній впізнав чоловіка під №2 ОСОБА_10 , як такого, який 04.07.2020 року приблизно о 23:20 год. поблизу ЗОШ №2016, що по вул. О. Архипенка, в м. Києві, наніс йому ножове поранення (Т.1 а.с.137-140);

-даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.07.2020 року та відеозаписом до нього, який було переглянуто в судовому засіданні 30.07.2021, за участю потерпілого ОСОБА_8 , згідно якого потерпілий в присутності понятих поблизу буд. АДРЕСА_2 , детально вказав на механізм та обставини спричинення йому тілесного ушкодження ОСОБА_10 (Т.1 а.с. 145-148);

-даними, які містяться в карті виїзду швидкої медичної допомоги №683А від 05.07.2020 року, згідно якої ОСОБА_8 , було поставлено попередній діагноз різана рана живота (Т. 1 а.с. 149);

-даними, які містяться в довідці МКЛ ШМД №5626 від 05.07.2020 року, згідно якої ОСОБА_8 було поставлено діагноз колото-різане поранення черевної порожнини з проникненням тонкої кишки та проведено оперативне втручання (Т. 1 а.с. 150);

-даними, які містяться в протоколі тимчасового доступу до речей та документів від 03.09.2020 року та описом до нього, згідно якого, на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 13.08.2020 року, було проведено ознайомлення та вилучення медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_8 на 24 аркушах. (Т.1 а.с.152-154);

-даними, які містяться у висновку експерта № 042-1348-2020 від 17.09.2020 року, згідно якого: дані медичної документації свідчать про те, що при зверненні з амедичною допомогою 05.07.2020 о 13:01 год. у ОСОБА_8 , мало місце проникаюче колото-різане поранення живота зліва, яке за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно п. 2.1.3 к, о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Т.1 а.с.157-161);
-даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 11.08.2020 року, з відеозаписом до нього, згідно якого об`єктом огляду місця події є асфальтна ділянка місцевості, яка розташована на відстані приблизно 20 м. від 1-го під`їзду житлового будинку по АДРЕСА_4 , де було виявлено особу, яка представилась, як ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно надав для огляду та вилучення, предмет схожий на ніж з рукояткою чорного кольору та повідомив, що 05.07.2020 року даним ножем завдав тілесних ушкоджень своєму знайомому ОСОБА_11 (Т. 1 а.с.162-165);

-даними, які містяться у висновку експерта № 071-51-2020 від 28.09.2020 року та додатками до нього, згідно якого: при проведення судово-медичної експертизи футболки ОСОБА_12 у відділенні судово-медичної криміналістики встановлено:
1(1) На передній поверхні футболки, на межі середньої та нижньої третини, трохи зліва, мається одне колото-різане пошкодження;
2(2) Згадане пошкодження спричинено колючо-ріжучим предметом типу клинка ножа, що мав П-подібний обушок та лезо двосторонньої заточки;

3(3) Згадане пошкодження могло утворитись від дії клинка даного ножа (Т.1 а.с.172-181);
-даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 22.09.2020 року та відеозаписом до нього, який було переглянуто в судовому засіданні 30.07.2021, за участю обвинуваченого ОСОБА_10 під час якого ОСОБА_10 вказав як саме він 04.07.2020 року приблизно о 18:00 год. в АДРЕСА_5 наніс один удар лезом ножа в ліву частину тулуба потерпілому ОСОБА_8 (Т.1 а.с. 185-188).

Європейський Суд з прав людини вказує, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд, але вона не встановлює будь-яких правил допустимості доказів як таких, це завдання внутрішнього права.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 26.09.2002 у справі «Перрі проти Сполученого Королівства» (Perry v United Kingdom), зазначив, що важливо, щоб була справедлива процедура розгляду питання про прийнятність та перевірку надійності спірних доказів.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому діяння суд розцінює, як спосіб свого захисту з метою уникнути покарання.

Суд критично ставиться до показань ОСОБА_10 про відсутність у нього умислу на спричинення ОСОБА_8 умисних тяжких тілесних ушкоджень.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, зокрема, проникаюче колото-різане поранення живота зліва, яке за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, в результаті конфліктної ситуації, що виникла між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . При цьому, судом встановлено та підтверджено зібраними у справі доказами, що саме ОСОБА_10 спричинив потерпілому ОСОБА_8 удар лезом ножа, в область живота. Вказані обставини підтверджуються, зокрема, показаннями допитаного, в судовому засіданні потерпілого та самого обвинуваченого, слідчими експериментами за участю останніх, під час яких ОСОБА_8 та ОСОБА_10 чітко та послідовно вказали на механізм та обставини спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, при цьому, сам обвинувачений ОСОБА_10 , фактично підтвердив, що він завдав потерпілому удар лезом ножа, в область живота. Зокрема, суд також бере до уваги той факт, що ОСОБА_10 добровільно надав працівникам поліції предмет схожий на ніж, яким відповідно до висновку експерта № 071-51-2020 від 28.09.2020 року, було спричинено потерпілому ОСОБА_8 отримане ним тілесне ушкодження.

При цьому, суд критично ставиться, та не приймає до уваги пояснення обвинуваченого та сторони захисту, на ту обставину, що ОСОБА_10 під час сварки спричинив удар ножем потерпілому ОСОБА_8 в область тулуба та влучив у барсетку, оскільки вказані обставини нічим не підтверджуються, а спростовуються комплексом зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, що наведені вище. Під час розгляду кримінального провадження, інших ніж досліджених судом доказів суду не надано.

Отже, суд, розглянув кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримався принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, тобто діючи у межах своїх повноважень та компетенції, вирішив лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберіг об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду за наслідками всебічного повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_10 , обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, знайшло своє підтвердження.
На думку суду, комплекс зібраних у справі доказів є належними та допустимими, оскільки відомостей, що вони були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною суду не надано.

Таким чином, оцінюючи в комплексі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_10 своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ч. 2 ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, суд звертає увагу на ставлення обвинуваченого до вчиненого правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, характеризується посередньо.

З огляду на наведене, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, всебічно дослідивши відомості про особу винного не лише під час вчинення кримінального правопорушення, але й інші дані, які характеризують особу останнього, дотримуючись загальних засад призначення покарання, з метою реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає правильним обрати ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Разом з тим, враховуючи позицію потерпілого ОСОБА_8 , який вибачив ОСОБА_10 за скоєне та просив не позбавляти волі, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_10 покарання не в максимальних межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 121 КК України. При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого покарання на підставі ст. 69, ст. 75 КК України.
Цивільний позов не заявлено.

Речовими доказами слід розпорядитись в порядку ст. 100 КПК України.

Крім того, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати пов`язанні з проведенням експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін - у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту його затримання, тобто з 12 серпня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 4 373 (чотири тисячі триста сімдесят три) грн. 30 коп.

Речові докази по справі: футболку бурого кольору, спідню білизну, зелені шорти, гумове чорне взуття залишити за належністю ОСОБА_8 ; предмет схожий на ніж знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим - з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1