БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/748/2021
Провадження № 1-кс/497/860/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу
21.10.21 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дмитрівка, Болградського району, Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого на дату розгляду клопотання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Київського районного суду Одеської області від 28.04.2012 року за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки та підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю один рік; вироком Арцизького районного суду Одеської області від 24.07.2015 року за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії № НОМЕР_1 , виданого 03.03.2011 Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2021 року слідчий Відділення № 1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській молодший лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 . в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000174 від 30.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, в ніч на 30.04.2021 ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, вступив із трьома невстановленими особами у попередню змову, спрямовану на вчинення розбійного нападу на сім`ю підприємця ОСОБА_7 , з метою заволодіння коштами та матеріальними цінностями, що знаходились у його домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_3 , розробивши спільний план цього нападу.

Готуючись до вчинення вказаного нападу, ОСОБА_4 разом з трьома невстановленими особами, створюючи умови для скоєння злочину, діючи спільно, заздалегідь заготовили знаряддя для вчинення розбійного нападу, а саме: предмет, ззовні схожий на пістолет, якій потерпілі повинні були сприймати як бойову зброю, ніж із білою пластиковою рукояткою, які планували використовувати у якості зброї для залякування потерпілих, з метою з метою продавлення їх волі до надання спротиву. Також підготували ліхтарик, предмет схожий на довгу викрутку, для використання при забезпеченні можливості проникнення у будинок, та липку стрічку скоч, для зв`язування потерпілих, та маски для приховання своїх обличь та господарські в`язані рукавиці для приховування слідів пальців рук.

30.04.2021 приблизно о 03 годині 00 хвилин, реалізуючи спільний умисел, спрямований на вчинення зазначеного розбійного нападу, ОСОБА_4 , діючи у групі із зазначеними трьома невстановленими особами, згідно розробленого плану, будучі озброєними предметом, ззовні схожий на пістолет, ножем із білою пластиковою рукояткою, одягнувши на руки господарські в`язані рукавиці та на обличчя темні шапки та маски для приховування обличь перелізли через паркан, який огороджує домоволодіння АДРЕСА_3 та проникли до подвір`я вказаного будинку.

Перебуваючи на подвір`ї вказаного будинку, ОСОБА_4 разом із трьома невстановленими особами підійшли до вікна кухні будинку, де шляхом застосування невстановленого предмету, схожого на довгу викрутку відтиснули, створу вказаного вікна та проникли всередину приміщення кухні будинку.

Далі, ОСОБА_4 та інші три невстановлені особи пройшли до спальної кімнати будинку, де у ліжку, відпочивали ОСОБА_7 та його співмешканка ОСОБА_8 . Скориставшись своєю чисельною та фізичною перевагою, ОСОБА_4 та інші три невстановлені особи, застосували відносно ОСОБА_7 насильство, яке не відноситься до категорії насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, нанесли йому удари по тулубу та голові руками та ногами, а також предметом ззовні схожим на довгу викрутку по спині, завдавши ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, вимагаючи при цьому повідомити де у нього знаходяться гроші у подальшому повалили його на підлогу лицем донизу.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 та троє невстановлених осіб вказали потерпілій ОСОБА_8 відвернутись від них і не дивитись на них, з висловлюванням погроз застосуванням до неї насильства небезпечного для її життя та здоров`я, які вона з урахуванням обставин нападу сприймала як реальні.

Далі, ОСОБА_4 та троє невстановлених осіб повалили ОСОБА_8 із тої частини ліжка, на якому сиділа потерпіла на підлогу, після чого підняли вказану частину ліжка та виявили під ним металевий сейф.

Продовжуючи свої дії двоє невстановлених осіб привели із сусідньої кімнати будинку доньку ОСОБА_8 неповнолітню ОСОБА_9 . ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього висловили в адресу ОСОБА_7 погрози застосування фізичної розправи над неповнолітньої ОСОБА_9 в разі, якщо ОСОБА_7 не повідомить їм де знаходяться ключі від сейфу. При цьому демонстрували предмет, ззовні схожий на пістолет, якій потерпілі сприймали як бойову зброю та ніж із білою пластиковою рукояткою, у зв`язку з чим потерпілі сприймали зазначені погрози як реальні.

ОСОБА_7 , сприймаючи вказані погрози як реальні, повідомив про місце знаходження ключа від сейфу, однак у цей час один із чотирьох нападників, особу якого не встановлено, використовуючи предмет схожий на довгу викрутку зламав запірний пристрій сейфу та відімкнув його.

Далі ОСОБА_4 та троє невстановлених осіб зв`язали руки та ноги потерпілого ОСОБА_7 заздалегідь заготовленою липкою стрічкою скоч, та знайденими на місці шнуром від зарядного пристрою та ременем від чоловічої сумки, який зрізали ножем.

Після цього, ОСОБА_4 та інші невстановлені особи, зв`язали липкою стрічкою скоч та паском від чоловічих брюк, який знайшли в приміщенні кімнати кисті рук ОСОБА_8 та неповнолітньої ОСОБА_9 .

Отримавши доступ до сейфу, ОСОБА_4 та троє невстановлених осіб заволоділи знайденими у ньому:

грошовими коштами в сумі 5700 євро, що належать ОСОБА_7 , що на час вчинення нападу складало по курсу НБУ 191 763, 39 грн. згідно курсу НБУ встановленого на 30.04.2021 із розрахунку 1 євро (EUR) - 33,6427 грн.;

ювелірним виробом - золотим ланцюжком на шию, плетіння «Якірне», вагою близько 10 грамів, довжиною 50 см., вартістю 15000 грн.,

ювелірним виробом - золотим ланцюжком на шию, плетіння «Бісмарк», вагою близько 10 грамів, довжиною 45 см., вартістю 15000 грн.,

ювелірним виробом золотим перстнем-печаткою із зображенням ієрогліфу, вагою близько 10 грамів, вартістю 15000 грн.,

ювелірним виробом - золотим хрестиком із зображенням розп`ятого Ісуса Христа, вагою близько 2-3 грами, вартістю 3000 грн., що належали потерпілому ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_4 та троє невстановлених осіб під час нападу в однієї з житлових кімнат будинку виявили чоловічу сумку ОСОБА_7 з якої викрали його цінності, а саме:

-грошові кошти в сумі 10500 гривен;

-грошові кошти у сумі 100 доларів США, що на час вчинення нападу складало по курсу НБУ 2775 грн. згідно курсу НБУ встановленого на 30.04.2021 із розрахунку 1 доллар США (USD) 27,75 грн.;

-банківську картку АТ КБ Приватбанк за №655755, яка надавала доступ до банківського рахунку ОСОБА_7 , на якому були гроші в сумі 40 гривень.

Крім цього, у шафі в житловій кімнаті будинку виявили та заволоділи ювелірними виробами:

- срібним перстнем, який мав пошкодження у вигляді тріщини в нижній (тильній) частині, вартістю 500.00 гривень,

- срібним ланцюжком плетіння «Бісмарк», довжиною приблизно 50 см, вартістю 700 грн., що належали ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_4 та невстановлені особи місце скоєння злочину покинули, разом з викраденими коштами та майном, якими розпорядились на власний розсуд, спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 254 278,39 грн.

Продовжую свою неправомірну діяльність, повторно, в ніч з 01.07.2021 на 02.07.2021 року ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, вступив із двома невстановленими особами у попередню змову, спрямовану на вчинення таємного викрадення коштів та матеріальних цінностей, що знаходились у приміщені ломбарду, що належав ФІЛІЇ ПТ «Ломбард Парус» № 90 відокремленого підрозділу повного товариства «Ломбард Парус» ТОВ «ГЛОБАЛ ФРАНЧАЙЗІНГ» і КОМПАНІЯ» розташованого по вулиці Соборній, будинок №2Б, міста Арциз, Болградського району Одеської області.

Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, 02.07.2021 приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , разом з зазначеними двома невстановленими особами на автомобілі марки BMW з реєстраційним номером НОМЕР_2 Республіки Болгарія, під керуванням ОСОБА_4 , прибули до приміщення ломбарду, що належав ФІЛІЇ ПТ «Ломбард Парус» № 90 відокремленого підрозділу повного товариства «Ломбард Парус» ТОВ «ГЛОБАЛ ФРАНЧАЙЗІНГ» і КОМПАНІЯ» розташованого по вулиці Соборній, будинок № 2Б, міста Арциз, Болградського району Одеської області.

Продовжуючи реалізацію свого умислу за допомогою принесених з собою будівельних інструментів пошкодили та розібрали цегляну стіну приміщення будівлі ломбарду та через виламаний отвір у стіні проникли у приміщення ломбарду.

Перебуваючи в приміщенні ломбарду, ОСОБА_4 разом із невстановленими особами, з використанням підготовлених заздалегідь металевих предметів, зламали дверцята металевої шафи «сейфу», в якій зберігались грошові кошти, ювелірні вироби та мобільні телефони, та заволоділи майном що в ньому зберігалось, а саме:

- грошовими коштами в сумі 23133 грн.,

- мобільним телефоном марки REDMI Not 7, с/н НОМЕР_3 , вартістю 2500 грн.,

- мобільним телефоном марки REDMI 5 Plas, с/н НОМЕР_4 вартістю 1000 грн.,

- ювелірними виробами, виготовленими з золота на загальну вартість 175534 грн.

У подальшому ОСОБА_4 разом із зазначеними невстановленими особами покинули місце скоєння злочину на зазначеному автомобілі, разом з викраденим майном, яким розпорядилися на власний розсуд, завдавши Філії ПТ «Ломбард Парус» № 90 відокремленого підрозділу повного товариства «Ломбард Парус» ТОВ «ГЛОБАЛ ФРАНЧАЙЗІНГ» і КОМПАНІЯ» матеріальну шкоду на загальну суму 202 167 грн.

За наявності достатніх доказів 07.08.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, наполягав на його задоволенні, пояснив, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту пов`язано з єдиним ризиком, це необхідністю запобіганню спробам підозрюваної перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний відмовляється виконувати постанови прокурора про відібрання біологічних зразків, та не з`явився до слідчого і добровільно біологічні зразки не надав, а натомість звернувся зі скаргою до слідчого судді, яка була розглянута та прийнято відповідне рішення.
Також прокурор пояснив, що підозрюваний був раніше двічі судимим, та може продовжити свою злочинну діяльність.
Та з огляду на обґрунтованість підозри, просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував доводи прокурора, та пояснив, що він не відмовляється надавати біологічні зразки, не приховується від органу досудового розслідування та завжди з`являться на усі виклики. Крім того, має сім`ю, двох дітей, яких необхідно утримувати та забезпечувати матеріально. Працює неофіційно вантажником на промринку «7 Кіломентр», та уразі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді арешту, не зможе працювати та отримувати дохід для забезпечення сім`ї, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 категорично заперечував усі доводи та твердження слідчого і прокурора. Стверджуючи, що справа відносно його підзахисного повністю сфальсифікована, докази є неналежними і не допустимими, так як зібрані з порушення вимог КПК України.
Підозра наразі не обґрунтована, оскільки в її основу покладено виключно результати одного єдиного обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 , під час якого були допущені порушення КПК України, та вилучене майно, яке нібито належить потерпілому ОСОБА_7 (срібні вироби та банківська картка) було підкинуто співробітниками поліції під час проведення цього обшуку. Під час допитів потерпілого ОСОБА_7 та подачі ним заяв до поліції, він жодного разу не зазначав про викрадення в нього цього майна.
Будь-які інші докази, на думку захисника, що обґрунтовують підозру оголошену ОСОБА_4 відсутні.
Також, по твердженню захисника відсутній хоча б один із ризиків, оскільки ОСОБА_4 не ухиляється від явки до слідчого, не вчиняє тиск на будь-кого зі свідків чи потерпілих, не вчиняє кримінальні правопорушення, не приховує, і не знищує ніяких доказів, оскільки такі взагалі відсутні.
Підозрюваний ОСОБА_4 не відмовляється від надання біологічних зразків, однак до теперішнього часу слідчим не проведено усі необхідні експертизи щодо вилучено майна, та не визначено наявність на цих речових доказах профілю ДНК, аби запобігти подальшій фальсифікації доказів.
Разом з цим, слідчий не реагує на доводи підозрюваного щодо його непричетності, та не перевіряє його алібі на час вчинення злочинів, в яких він підозрюється.
З цих підстав, захисник наполягав на відмові в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження, дослідивши усі матеріали кримінального провадження (сім томів) у тому обсязі в якому вони зібрані слідчим на час розгляду даного клопотання, дійшов наступного висновку.
Згідно приписів ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Також, відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів

Як встановлено слідчим суддею 30.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 внесено запис про вчинення кримінальних злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України.

07.08.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 187 КК України.

В основу обґрунтованості підозри ОСОБА_4 слідчий і прокурор посилаються на зібрані у кримінальному провадженні докази:
- рапорт о/у СКП Болградського РВП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 ;

- протокол допиту свідка о/у СКП Болградського РВП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 21.07.2021 року;

- протокол проведення обшуку від 29.07.2021 РОКУ за адресою: АДРЕСА_4 де проживає ОСОБА_4 ;

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 31.07.2021 року;

- протокол допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 02.07.2021 року;

- протокол обшуку автомобіля марки БМВ;

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 05.10.2021 року.

- та інші матеріалами кримінального провадження №0000174.

З огляду на положення ст.177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, слідчий суддя має пересвідчитися у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків.

Разом з цим, при розгляді названого клопотання, слідчим суддею не встановлено тих ризиків, на які посилаються ініціатор клопотання і прокурор.

Посилання прокурора і слідчого, що підозрюваний ОСОБА_4 перешкоджає досудовому розслідування так як не з`являється до слідчого для надання біологічних зразків, не може розцінюватися як ризик, оскільки це є насамперед правом особи, передбаченим ст. 63 Конституції України: не свідчити проти себе та своїх близьких. Особа не несе відповідальності за відмову надавати свідчення або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Більш того, підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні, що він не відмовляється від надання біологічних зразків, а лише наполягає на певній процедурі, тобто після проведення усіх експертних досліджень з вилученим майном, з метою виключити будь-які сумніви у подальшому після проведення досліджень з його біологічним матеріалом, таким чином виключити фальсифікацію доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Таким чином, практика ЄСПЛ має вищу юридичну силу за норми КПК України.

При розгляді зазначеного клопотання у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «X та У проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

У правових висновках ЄСПЛ у справах «Яллог проти Німеччини» (рішення від 11.07.2006 року), «Функе проти Франції» (рішення від 25.02.1993 року), «Джей.Бі. проти Швейцарії» (рішення від 03.05.2001 року) зазначалось про недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Викладені в даних справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків в примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції. Натомість, коли ж біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину, і обумовлені відсутністю інших доказів для обґрунтованості висунення підозри, то примусове їх надання суперечитиме положенням ст. 6 Конвенції та в такому випадку порушуються і засади, закріплені ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України.

Примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи і в подальшому використання цих зразків у справі як доказ обвинувачення особи, яка надає такі зразки, викликають сумніви у їх законності, оскільки Конституцією України та принципами КПК України передбачено, що людина має право не свідчити проти себе та своїх близьких. Таким чином, застосовуючи примус для відібрання зразків, тим самим відбувається порушення даних норм та необґрунтоване порушення прав людини.

За наведених обставин, враховуючи процесуальний статус ОСОБА_4 , який є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а також оскільки суду не надано доказів, що усі необхідні експертні дослідження вже проведені, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність перешкоджання кримінальному провадженню з боку підозрюваного ОСОБА_4 .

Посилання прокурора, що підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити злочинну діяльність так як раніше двічі був судимий, є безпідставним, оскільки з часу останнього засудження ніяких кримінальних правопорушень не вчиняв, за вчинення тяжкого корисного злочину ОСОБА_4 був засуджений ще в 2012 року, а за вчинення проступку в 2015 році.

Щодо тяжкості вчиненого злочину у якому підозрюється ОСОБА_4 , та суворості покарання яке йому може загрожувати, то слідчий суддя виходить з того, що згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

За рішенням Європейського суду з прав людини В. проти Швейцарії ( W v Switzerland, 14379/88) від 26.01.1993 року небезпеку переховування від слідства та правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність такого переховування.

Підозрюваний ОСОБА_4 в цьому статусі перебуває з 07.08.2021 року, та не будучи під дією запобіжного заходу, мав можливість ухилитися від органу досудового розслідування та суду протягом часу досудового розслідування, втім не скористався такою можливістю, прибуває до слідчого, та слідчого судді, що не заперечувалося і самим прокурором.

Щодо обґрунтованості підозри.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.
Крім цього, сторона обвинувачення не тільки повинна збирати докази провини підозрюваного, а й докази його невинуватості згідно з приписами частини 2 статті 9 КПК України.
Завдання кримінального провадження сформульовано в ст. 2 КПК України. Ними є:
1) захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень;
2) охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження;
3) забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
В зв`язку з цим, у органу досудового розслідування є потреба у збиранні і перевірці доказів, як для доведеності обґрунтованості підозри так і її спростування.
Наразі ті докази, що зібрані слідчим об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, та дають підстави для вимоги розумної підозри.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, та прокурор надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання не довели наявність ризиків перешкоджати кримінальному провадженню, передбачених ст.177 КПК України.
Однак, слідчий суддя приймає до уваги той факт, що ОСОБА_4 , будучи підозрюваним змінив адресу місця проживання, та з огляду на покладені на нього обов`язки КПК України, не повідомив про це а, ні слідчого, а ні прокурора, ні навіть свого захисника, хоча мав це зробити.

Доводи сторони обвинувачення про те, що тільки цілодобовий домашній арешт буде надійним запобіжником від перешкоджання підозрюваним здійсненню кримінального провадження спростовується можливістю запобігти цьому ризику шляхом покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Зважаючи на викладені обставини слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено, що більш м`якіший запобіжний захід окрім домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків. Відтак у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слід відмовити.
Положеннями ст.194 ч.4 КПК України визначено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного (обвинуваченого) зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних обставин на даному етапі досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що буде достатнім для забезпечення дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків для найшвидшого закінчення досудового розслідування та в суді.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132, 176-179, 181, 186, 193,194,196, 205 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого Відділення № 1 Слідчого відділення Болградського РВП ГУНП України в Одеській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 - відмовити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про намір зміни свого місця проживання.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання зазначених в цій ухвалі обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у відповідності до ст. 179 КПК України, в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали визначити в межах досудового розслідування, тобто до 07 листопада 2011 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст судового рішення складено і проголошено 23.10.2021 року о 12:00 годині в залі судового засідання №4 Болградського районного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ______________ ОСОБА_1