Справа №523/3390/21
Провадження №1-кп/523/688/22
УХВАЛА
про продовження строку запобіжних заходів

27 січня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

законного представника підсудного ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених (підсудних) ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднаного кримінального провадження №№0000564, 0000039, внесеного до ЄРДР 15.09.2020 року, 22.01.2021 року, відповідно, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з неповною середньо-спеціальною освітою, офіційно неодруженого та непрацевлаштованого, зареєстрованого та до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-18.11.2019 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого та неодруженого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України,

У С Т А Н О В И В:
На розгляді Суворовського районного суду м.Одеси знаходяться означені матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , та останньою за часом ухвалою попереднього складу суду від 29.11.2021 року до вказаних підсудних продовжено строк застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, до 27.01.2022 і 29.01.2022 року, відповідно.

В межах судового розгляду прокурор ОСОБА_3 в порядку ст.331 КПК України звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_8 , мотивуючи його тим, що судовий розгляд ще не завершений, строк тримання останнього під вартою спливає, а ризики, передбачені ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування й суду, вчинення іншого кримінального правопорушення), не відпали.

Також, прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підсудного ОСОБА_7 з покладенням відповідних обов`язків, мотивуючи його тим, що станом на теперішній час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України (зокрема, незаконного впливу на свідків і потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення).
Заслухавши в судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесених клопотань, вислухавши заперечення захисника ОСОБА_5 та підсудного ОСОБА_8 , з`ясувавши позицію захисника ОСОБА_6 і підсудного ОСОБА_10 , його законного представника ОСОБА_4 , які також заперечували проти задоволення клопотання про продовження застосування до підсудного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і простили змінити останньому запобіжний захід на особисте зобов`язання, дослідивши матеріали об`єднаного кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 цього ж Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
За обвинувальним актом, ОСОБА_8 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, за яке визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років.

Як слідує з обвинувального акту та встановлено під час судового провадження, незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_8 забезпечений місцем реєстрації та проживання в Одеській області, але останній офіційно непрацевлаштований і неодружений, притягувався до кримінальної відповідальності та є раніше судимою особою, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а інкриміноване йому діяння мало місце в період іспитового строку за попереднім вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 18.11.2019 року, що у випадку доведеності його провини в конкретному випадку тягне призначення покарання з урахуванням положень ст.71 КК України, яке належить відбувати реально, та в провадженні іншого суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням вказаної особи у скоєнні кримінально-протиправного діяння корисливої спрямованості (ч.3 ст.185 КК України).
Наведені обставини у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини підсудного ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком до шести років, частково підтверджують актуальність передбачених ст.177 КПК України ризиків, а також об`єктивно доводять існування ризиків можливого ухилення підсудного від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, внаслідок чого, станом на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання підсудним процесуальних обов`язків та запобігти означеним ризикам.

Оцінюючи ж доводи захисника ОСОБА_5 та підсудного ОСОБА_8 щодо зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає їх необ`єктивними й необґрунтованими, оскільки станом на теперішній час, запропонований стороною захисту запобіжний захід є неспівмірним з інкримінованим вказаному підсудному кримінальним правопорушенням, тяжкістю висунутого йому обвинувачення та його наслідками, не спростовує встановлені в судовому засіданні наведені вище ризики, а доводи захисника не містять переконливих підстав застосування такого м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, що обумовить гарантії його явки до суду та належну процесуальну поведінку.

Слід зауважити на тому, що судом за ухвалою від 25.03.2021 року підсудному ОСОБА_8 визначено альтернативний триманню під вартою більш м`який запобіжний захід заставу, у зв`язку з чим та зважаючи на особисті дані останнього, який є раніше судимою особою та інкриміноване йому діяння мало місце в період іспитового строку за попереднім вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 18.11.2019 року, суд вважає, що у даному випадку суспільний інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом права до поваги зазначеної особи на його свободу, але одночасно нівелює доводи прокурора щодо неможливості застосування до цієї особи запобіжного заходу у вигляді застави.
Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованого підсудному ОСОБА_8 кримінального правопорушення, зважаючи на характеризуючі його особу дані, суд доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до означеного підсудного не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню.

Втім, виходячи з того, що за ухвалою від 25.03.2021 року, при застосуванні до підсудного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якості альтернативного запобіжного заходу, судом визначено розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який встановлено ч.5 ст.182 КПК України, а тому, в разі внесення підсудним або заставодавцям визначеного у вказаній ухвалі розміру застави, внаслідок чого підсудний має бути звільненим з-під варти, на останнього мають бути покладені відповідні обов`язки за ч.7 ст.42, ч.5 ст.194 цього ж Кодексу.

Вирішуючи ж питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підсудного ОСОБА_7 , суд виходить з вимог ч.1 ст.181 КПК України, за якими домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
За обвинувальним актом, ОСОБА_7 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинених повторно та за попередньою змовою групою осіб, за які визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років.

Як вбачається з матеріалів розглядуваного клопотання та встановлено в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, забезпечений місцем реєстрації та проживання в Одеській області, але обвинувачується у вчиненні 2-х епізодів протиправних діянь та за версією сторони обвинувачення інкриміновані підсудному діяння було вчинено у неповнолітньому віці, сукупність чого, у свою чергу, обумовлює висновок про достатню міцність соціальних зв`язків вказаного підсудного в місці його фактичного проживання та одночасно обумовлює доцільність застосування до нього запобіжного заходу.

Проте, судом вкотре не приймається до уваги наведений прокурором ОСОБА_3 у розглядуваному клопотанні ризик «незаконного впливу на свідків та потерпілого», оскільки допит потерпілої сторони і всіх свідків у цьому кримінальному провадженні вже завершений, але зазначені обставини не впливають на кінцеві висновки суду щодо задоволення означеного клопотання прокурора.
Підсумовуючи викладене, суд в цілому погоджується з доводами сторони обвинувачення про неможливість в теперішній час застосування до підсудного ОСОБА_7 інших більш м`яких видів запобіжного заходу, які б повною мірою забезпечили належне виконання ним процесуальних обов`язків та дозволили б запобігти ризику, передбаченому ст.177 КПК України, з урахуванням інкримінованих вказаному підсудному двох епізодів тяжких злочинів, а відтак розглядуване клопотання прокурора підлягає задоволенню, з відхиленням доводів сторони захисту.
Керуючись ст.ст.22, 26, 171, 177-178, 182-183, 194, 331, 369-372, Главою 18 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, задовольнити частково.

Продовжити на час подальшого судового розгляду застосування до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 27 березня 2022 року.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду від 25.03.2021 року (20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає сорок п`ять тисяч чотириста гривень), покласти на підсудного ОСОБА_8 наступні обов`язки: повідомити суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підсудному ОСОБА_8 , що згідно зі ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання підсудним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самим підсудним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого підсудний звільняється з-під варти.

Додатково роз`яснити підсудному ОСОБА_8 , що згідно зі ст.182 КПК України, в силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, що у випадку звільнення з-під варти під заставу та якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підсудного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, - задовольнити.

Продовжити на час подальшого судового провадження застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці, тобто до 27.03.2022 року, поклавши на вказану особу наступні обов`язки:
1.заборонити залишати місце проживання за означеною адресою в період часу з 22:00 до 06:00 години наступної доби;
2.прибувати до суду за першою вимогою;
3.утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.
Роз`яснити підсудному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, а у випадку невиконання покладених обов`язків прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому ст.184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш жорсткий запобіжний захід.
Виконання ухвали доручити працівникам ВП №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області. Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виконання покладених на підсудного ОСОБА_8 обов`язків у разі внесення застави, та в частині застосування до підсудного ОСОБА_7 домашнього арешту закінчується 27.03.2022 року.

Копії ухвали направити для виконання начальникам ДУ «Одеський слідчий ізолятор», ВП №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, для контролю виконання прокурору Суворовської окружної прокуратури м.Одеси, а також надати для відома іншим заінтересованим особам.

На підставі ч.2 ст.392 КПК України, ухвала в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, а в іншій частині набирає законної сили негайно після проголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1